А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.06.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, несудимого :
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 307 та ч.2 ст.307 КК України без призначення покарання у зв`язку з його смертю;
Цивільний позов не заявлявся.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат немає.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 02.08.2013 р. в ході проведення контрольованої закупівлі психотропник речовин на підставі постанови старшого прокурора прокуратури Закарпатської області з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_5 про проведення контролю за вчиненням злочину, він збув за 600 грн. громадянину ОСОБА_8 ( легендованій особі)) пластиковий шприц в якому знаходилася біла порошкоподібна речовина (0,0490 грам), яка згідно висновку експерта, містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено.

Крім цього 10.09.2013 р. ОСОБА_7 повторно збув за 950 грн. громадянину ОСОБА_8 ( легендованій особі) пластиковий шприц, в якому знаходилася біла порошкоподібна речовина (0.1384 грам), яка згідно з висновком експерта, містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України виправдати. Вважає, що вирок є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування вказаного апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було дано оцінки поданому до суду стороною захисту клопотанню про визнання доказів недопустимими, зокрема, постанови старшого прокурора Закарпатської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_5 від 25.06.2013 року, 08.07.2013 року та 16.08.2013 року про проведення контролю за вчиненням злочину у кримінальному провадженні № 0000040 як процесуальні рішення, прийняті некомпетентною особою, у зв`язку з тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які б підтверджували надані ОСОБА_5 повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, а протоколи про результати контролю за вчиненням злочинів від 25.06.2013 року, 02.08.2013 року та 10.09.2013 року, процесуальні дії та процесуальні рішення у кримінальному провадженні № 0000135 від 01.10.2013 року за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення, процесуальні дії та процесуальні рішення у кримінальному провадженні № 0000146 від 01.10.2013 року за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення як недопустимі докази з тих підстав, що вказані процесуальні рішення сторона захисту вважає такими, що тягнуть за собою неможливість їх дослідження в судовому засіданні. Вказує на те, що у матеріалах кримінального провадження № 0000040 від 04.04.2013 року є ряд доказів, які потребували попереднього дозволу суду, однак у матеріалах кримінального провадження такі дозволи відсутні. Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції у вироку як докази обвинувачення були покладені показання свідків, безпосередньо допитаних в судовому засіданні, однак показання цих свідків на досудовому розслідування суттєво відрізняються від тих показань, які покладено в основу обвинувального вироку. Крім того, апелянт вважає, що висновки суду про те, що вина ОСОБА_7 доведена також протоколом огляду предметів носіїв інформації від 10.10.2013 року, відповідно до якого в присутності понятих було проведено огляд трьох DVD-R дисків в паперових пакетах для дисків та двох карт пам`яті 8 GB micro SD в прозорому пластиковому пакуванні, є хибними, оскільки під час огляду їх в судовому засіданні факти збуту не були підтверджені. У зв`язку з наведеним апелянт вважає, що під час досудового розслідування були допущені порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_7 . Оскільки суд першої інстанції вищезазначене не врахував, чим допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ апелянта в підтримання апеляційних доводів та зміну вимог, зокрема про необхідність скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження з підстав відсутності вини, пояснення прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив докази як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, дав їм належну юридичну оцінку та обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 , ч.2 ст. 307 КК України.

Під час судового провадження, як свідчать матеріали, було встановлено, що ряд здобутих доказів є недопустимими, у зв`язку з чим прокурор змінив обвинувачення, відмовившись від двох епізодів кримінальних правопорушень, у зв`язку з недоведеністю, пред`явивши саме те обвинувачення, яке знайшло підтвердження у суді ( т.2 а.с. 241-245).

Суд першої інстанції у вироку мотивував якими саме доказами доводиться вина ОСОБА_9 , одночасно відхиливши виступ та клопотання сторони захисту про недоведеність вини.

Доводи апелянта про фальсифікацію доказів та збирання доказів з порушенням процесуального порядку, зокрема, про те, що вони зібрані на підставі постанови прокурора ОСОБА_10 , як неповноважної у даному кримінальному провадженні особи, не грунутуються на фактичних обставинах. Убачається, що по кожному факту контрольованої закупки вносились відомості в ЄРДР про вчинення правопорушення, де процесуальним прокурором був визначений ОСОБА_11 .

Щодо доводів про фальсифікацію доказів, то судова колегія також відхиляє твердження апелянта, оскільки ці доводи торкалися саме тих двох епізодів вчинення кримінальних правопорушень, про які в ході судового розгляду прокурор відмовився від обвинувачення .

Суд ухвалив вирок в межах висунутого обвинувачення у відповідності до

ст. 337 КПК України.

Не відповідають фактичним обставинам доводи апелянта про те, що суд поклав в основу вироку докази, які були зібрані у непроцесуальний спосіб, а саме, що до кримінального провадження не долучені рішення слідчого судді про проведення негласних слідчих дій, а тому всі процесуальні дії слід визнати незаконними. Убачається, що за результатами проведення негласних слідчих дій були складені відповідні протоколи, з якими сторона захисту була ознайомлена. ( т.2 а.с. 187-191) Суд першої інстанції дав мотивовану оцінку цим доказам, вказавши, що вони зібрані з дотриманням ст.ст. 246-275 КПК України. В той же час, апелянт не зазначив, чому вважає вирок в цій частині незаконним.

Не вказав апелянт у чому саме полягала відмінність показань свідків даних ними у судовому засіданні відносно збуту ОСОБА_9 психотропних речовин 02.08.2013 та 10.09.2013 , тим, що зазначені у вироку. Одночасно апелянт зіслався на показання свідка ОСОБА_12 про події від 04.04.2013 та 25.06.2013, які торкалися обвинувачення, від якого прокурор відмовився. Не узгоджуються з фактичними обставинами посилання апелянта на показання свідка ОСОБА_13 , як такі, що суд не виклав у вироку щодо події від 25.06.2013. Слідством не встановлено, що даний свідок як легендована особа, був залучений до події 25.06.2013.

Не грунтується на фактичних обставинах твердження апелянта, що суд мав визнати протокол огляду місця події від 10.09.2013 незаконним, бо під час його дії фактично був проведений у ОСОБА_9 обшук, при якому у нього вилучено кошти 300 грн. Суд дані обставини перевірив та встановив, що під час проведення контрольованої закупки 10.09.2013 був затриманий ОСОБА_9 , який сам витягнув із задньої кишені штанів 300 грн. купюрами по 100 грн. та передав працівникам міліції. Вважати таку дію обшуком підстав немає.

Доводи апелянта про незаконність здобуття доказів, які він неодноразово порушував у своїх клопотаннях слідчому та суду, та які поклав в основу своїх апеляційних обгрунтувань, не знайшли свого підтвердження.

Судова колегія вважає вирок таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав для його скасування чи зміни не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2013 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: