Справа № 591/1581/13-кПровадження №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2013 року
м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми

у складі: головуючого судді Грищенко
О.В.,

секретаря Біріної Ю.М.,

з участю прокурора Мошкіна К.О.,
обвинуваченого ОСОБА_1, захисника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми
кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Горі
Грузія, громадянина України, з
середньою технічною освітою, не
працюючого, має на утриманні
неповнолітню дитину, мешканця м. Суми,
раніше не судимого, -

за ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2012 року близько 18-00 год. ОСОБА_1,
керуючи автомобілем BMW-318 д.н. НОМЕР_1,
рухаючись по проїзній частині вул.
Прокоф'єва з боку вул. Харківської в м.
Суми, не врахував дорожню обстановку,
зневажив безпекою дорожнього руху, не
вжив заходів до своєчасного зменшення
швидкості при виникненні небезпеки для
руху, тобто порушив вимоги п. 12.3 Правил
дорожнього руху України, що призвело до
наїзду на пішохода ОСОБА_3, яка
перетинала проїзну частину вул.
Прокоф'єва в районі будинку № 25 поза
межами пішохідного переходу, зліва
направо в напрямку руху транспортного
засобу. Внаслідок ДТП потерпілій
ОСОБА_3 заподіяні тяжкі тілесні
ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений свою вину в скоєнні
зазначеного правопорушення визнав
повністю і пояснив, що 21.12.2012 року
близько 18-00 год. керував автомобілем
BMW-318 та рухався по проїзній частині вул.
Прокоф'єва з боку вул. Харківської в м.
Суми. Оскільки освітлення було
недостатнє, а він був втомлений,
відволікся і не побачив, як потерпіла
перетинала проїзну частину, а тому
гальмування застосувати не встиг та
скоїв наїзд на пішохода. У вчиненому
щиро кається, просить вибачення у
потерпілої.

Таким чином суд вважає, що вина
обвинуваченого повністю доведена, і
його дії кваліфікує за ст. 286 ч. 2 КК
України, оскільки він вчинив
необережні дії, які виразилися в
порушенні правил безпеки руху,
передбачених п. 12.3 Правил дорожнього
руху України, при керуванні
автомобілем, що призвело до наїзду на
пішохода ОСОБА_3, внаслідок чого
потерпілій заподіяні тяжкі тілесні
ушкодження.

Призначаючи вид та міру покарання
обвинуваченому, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого правопорушення, а
саме те, що він вчинив необережне тяжке
кримінальне правопорушення, є раніше
не судимим, має на утриманні малолітню
дочку, добровільно відшкодував шкоду
потерпілій. Суд враховує також думку
потерпілої, яка вибачила
обвинуваченого, просила його суворо не
карати. Враховуючи обставини, що
пом'якшують покарання підсудного, з
урахуванням особи підсудного, думки
потерпілої, суд приходить до
переконання про можливість призначити
йому основне покарання у виді
позбавлення волі, із застосуванням ст.
69 КК України - нижче від найнижчої межі,
що встановлена санкцією даної статті,
та на підставі ст. 75 КК України
звільнити його від відбування
покарання з випробуванням. Суд дійшов
висновку про те, що з метою запобігання
новим злочинам в сфері безпеки
дорожнього руху, до обвинуваченого
необхідно застосувати додаткову міру
покарання у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами. Таке
покарання, на думку суду, є необхідним і
достатнім для виправлення
обвинуваченого та попередження нових
правопорушень.

Вирішуючи цивільний позов прокурора,
суд вважає його таким, що підлягає
повному задоволенню, виходячи з
наступного.

Встановлено, що на стаціонарне
лікування потерпілої внаслідок ДТП
було витрачено 33407 грн. 23 коп., що
підтверджується довідкою лікувального
закладу. (т.1, а.п.7).

Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України,
сума, витрачена на лікування
потерпілого від злочину, підлягає
стягненню на користь бюджету, з якого
фінансується лікувальний заклад, в
сумі фактичних витрат з винної особи.

Враховуючи, що цивільна
відповідальність водія ОСОБА_1
застрахована на умовах обов'язкового
страхування, що підтверджується
полісом (а.п.78), а також те, що позов
прокурором заявлений в інтересах
держави для перерахування понесених
витрат на лікування потерпілої
комунальній установі, суд не вбачає
підстав для розстрочки виплат за
цивільним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 100, 126, 127, 368 - 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та
призначити йому покарання, із
застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України, у
виді позбавлення волі строком на один
рік, з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на один
рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком
один рік.

Цивільний позов прокурора
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на
користь Головного фінансового
управління Сумської обласної
державної адміністрації для
перерахування Сумській обласній
клінічній лікарні на відшкодування
витрат на лікування потерпілої ОСОБА_3
33407 гривень 23 коп.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Сумської
області через Зарічний районний суд м.
Сум протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення, а засудженим, який
утримується під вартою - в той же строк
з дня отримання ним копії вироку.

Копію вироку негайно після
проголошення вручити обвинуваченому,
прокурору та іншим присутнім учасникам
розгляду. Відсутнім учасникам розгляду
направити копію вироку не пізніше
наступного дня після проголошення.

Суддя
О.В.Грищенко