Справа № 1-115/2008 р.
ВИРОК

Іменем України

21.05.2008 року
м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
в складі:

головуючого: Сопруна В.В.,

при
секретарі: Алєксєєвій
І.Д.,

з участю
прокурора: Загороднюк В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного
суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лядово Могилів-Подільського району Вінницької
області, громадянина України, освіта середня, розлученого, працюючого
різноробочим при Свято - Усікновенському Лядавському скельному чоловічому
монастирі, проживаючого уАДРЕСА_1,
несудимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно
виконавчого листа №2-309 від 11.07.2003 року виданого місцевим судом Могилів -
Подільського району, ОСОБА_1 було зобов'язано сплачувати на користь
ОСОБА_1аліменти на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше ½ неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 01.07.2003 року і до
повноліття дітей. Починаючи з дня стягнення аліментів і до теперішнього часу
ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей та заборгував потерпілій ОСОБА_4. за період з липня 2003 року
по березень 2008 року - 6997.40 гривень.
У зв'язку з цим ОСОБА_4. неодноразово викликався працівниками
Могилів-Подільської Державної виконавчої служби та попереджався ними про
кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України, і давав їм зобов'язання
про те, що погасить заборгованість по аліментах та буде вчасно їх сплачувати.
Однак, незважаючи на це, ОСОБА_4. тривало, систематично та наполегливо ухилявся
від виконання обов'язку по сплаті аліментів на користь своїх дітей і потерпілій ОСОБА_4., коштів на їх
утримання взагалі не сплачував.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст.
164 КК України визнав повністю і суду пояснив, що рішенням місцевого суду
Могилів - Подільського району від 11.07.2003 року його було зобов'язано
сплачувати на користь ОСОБА_4. аліменти на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його
заробітку, але не менше ½
неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з
01.07.2003 року і до повноліття дітей. Про обов'язок сплачувати аліменти по
утриманню на дітей він знав, але не сплачував тому, що в нього не було грошових
коштів, так як він ніде офіційно не працює. В міськрайцентрі зайнятості на
обліку, як безробітний не зареєстрований. Неодноразово він викликався в відділ
державної виконавчої служби та попереджувався про кримінальну відповідальність
за ч. 1 ст. 164 КК України в разі несплати аліментів. ОСОБА_3 давав
зобов'язання погасити заборгованість по аліментах та сплачувати їх в
добровільному порядку, однак цього не робив. Розкаюється у вчиненому, однак не
сплачував аліменти у зв'язку з тим, що ніде не працює і не має змоги утримувати
своїх дітей. На обліку в Центрі зайнятості не перебував, фізично здоровий, працездатний,
в скоєному покаявся.

Потерпіла,
ОСОБА_4, суду пояснила, що в 1985 році вона зареєструвала з
ОСОБА_1 шлюб, від якого у них народилися син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак, сімейне життя у них не склалося, підсудний не надав
їй матеріальну допомогу на утримання дітей і вона звернулася до суду з позовом
про стягнення з нього аліментів. Рішенням місцевого суду Могилів - Подільського
району від 11.07.2003 року ОСОБА_1 було зобов'язано сплачувати на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше ½ неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 01.07.2003 року і до
повноліття дітей. Потерпіла неодноразово особисто зверталася до ОСОБА_1 з
вимогою допомогти в утриманні їх дітей, однак, він на її прохання не реагував і
грошей не давав, тому вона вимушена була
звертатися із заявами до державної виконавчої служби та міліції про
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за несплату аліментів.

Оскільки
фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний та потерпіла
правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності
їх позицій немає, то суд згідно ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з
боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик усіх свідків по
справі, а обмежився допитом підсудного, потерпілої та дослідженням матеріалів
справи.

Крім
визнання вини підсудним, показів потерпілої, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
164 КК України підтверджується і матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва
про розлучення (а.с. 33), копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 30 - 31), копією виконавчого листа № 2-309 від
11.07.2003 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4. аліментів на
утримання дітей (а.с.8); постановою про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2003 року (а.с.10); письмовим
попередженням ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України
(а. с. 19-22); розрахунками заборгованості по аліментам (а. с. 13-18); та
іншими матеріалами справи.

Зібрані
в судовому засіданні докази свідчать, що підсудний ОСОБА_1 в період з липня
2003 року по даний час злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
(аліментів), тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

При
призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину - злочин, передбачений ч. 1 ст.
164 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу винного - позитивно
характеризується за місцем проживання, і обставини справи.

Пом'якшуючою
покарання обставиною згідно ст. 66 КК України є щире каяття, вчинення злочину
вперше, особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Обтяжуючих
покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На
підставі вищевикладеного, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного
можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому
покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, пов'язане з обмеженням волі,
та застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням. Також суд вважає, що необхідно застосувати п.3 ч.1 ст.76 КК України і покласти на
ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, роботи.

Суд залишає без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_4. на суму
заборгованості по аліментам, що становить 3997 гривень 40 коп., оскільки у
відділі ДВС є виконавчі документи щодо стягнення з підсудного цієї суми..

Керуючись
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити
йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного судом покарання строком на 1
рік.

На
підставі ч.3 ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити раніше обрану у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької області.

Головуючий: