Справа №-613/747/14-к Провадження №-1-кп/613/8/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000174 від 22 березня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта базова загально-середня, учня державного професійно-технічного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти № 3 м. Харкова», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ульянівка Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, учня 10 класу Ульянівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21.03.2014 року знаходячись біля автостанції на вул. Суздальські ряди, 9 м. Харкова, близько 22-00 год., підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , та в зв`язку з відсутністю коштів, домовилися з ним, що він довезе їх до м. Богодухова, де вони з ним розрахуються на місці. Вартість проїзду становила 400 грн., які їм повинна була надати сестра ОСОБА_5 по приїзду в м. Богодухів. Гарантуючи оплату за проїзд, вони віддали ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Nokia 5230» та учнівські квитки.

Приїхавши в м. Богодухів близько 23-00 год., коштів на оплату за проїзд вони не отримали, з метою уникнути затримання та оплати за проїзд, знаходячись в салоні автомобіля марки «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 ,. поблизу кіоску «Кулиничі», що розташований на вул. Шевченка м. Богодухів Харківської області, ОСОБА_6 накинув ззаду останньому шнурок на шию та почав його утримувати, але ОСОБА_8 став вириватися, на що ОСОБА_5 з метою подолати опір ОСОБА_8 наніс йому три удари рукою, зігнутою в кулак, в область правої скроні, після чого останні з місця пригоди зникли. Вказаними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді численних саден та ділянок внутрішньо шкірних крововиливів на правій і лівій передньо-бокових поверхнях шиї, а також одного крововиливу у правій надбрівній області, що переходить на лобну область справа, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля раніше, до вказаних подій.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнали повністю. Пояснили, що дійсно 21.03.2014 року вони знаходилися в м. Харкові. Так як витратили всі гроші то доїхати до м. Богодухова їм було ні за що. Йдучи у напрямку Центрального ринку м. Харкова вони по дорозі підійшли до таксі яке стояло на узбіччі, та домовилися з таксистом (як пізніше вони дізналися ОСОБА_8 ), що він довезе їх до м. Богодухова за 400 грн., де їм сестра ОСОБА_5 пообіцяла знайти ці кошти, щоб вони розрахувалися за проїзд. В зв`язку з тим, що обіцяні кошти вони не отримали, знаходячись в салоні автомобіля «Деу Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , поблизу кіоску «Кулиничі», що розташований на вул. Шевченка м. Богодухів Харківської області, з метою уникнути затримання та оплати за проїзд, ОСОБА_6 накинув ззаду останньому шнурок на шию та почав його утримувати, але ОСОБА_8 став вириватися, на що ОСОБА_5 з метою подолати опір ОСОБА_8 наніс йому три удари рукою, зігнутою в кулак, в область правої скроні, після чого останні з місця пригоди зникли. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля раніше.

Вина обвинувачених підтверджується:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який підтвердив факт скоєння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення відносно нього та пояснив, що дійсно 21.03.2014 року він на своєму автомобілі марки «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до м. Богодухова. Вартість проїзду становила 400 грн., про що вони домовилися. Так як у хлопців були відсутні кошти, вони попрохали довезти їх до м. Богодухова, де вони розрахуються. Гарантуючи оплату вони віддали йому мобільний телефон та студентські квитки. Приїхавши до м. Богодухова вони попрохали довезти їх до кіоску «Кулиничі», що розташований на вул. Шевченка м. Богодухів Харківської області,. Коли зупинилися у вказаному місці він раптово відчув, як пасажир який сидів позаду нього накинув йому на шию шнурок та почав утримувати. Він вирвався і в цей час інший пасажир наніс йому три удари кулаком в обличчя. Після чого вони вискочили з автомобіля та втекли. ОСОБА_7 , який сидів на передньому сидінні, вийшов з машини раніше.

- Показаннями свідка ОСОБА_7 , який підтвердив факт скоєння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вищевказаного злочину при вказаних обставинах;

- Показаннями свідка ОСОБА_9 , сестри ОСОБА_5 , яка підтвердила, що дійсно у вищевказаний час, їй телефонував брат та просив знайти кошти в сумі 400 грн.;

- Із протоколів проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та фототаблиць до них (а.п. 62-63, 65-66, 68-69 ), вбачається місце вчинення злочину та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

- Висновком судово-медичної експертизи № 1048 ая/14г від 22.03.2014 року згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження: численні садна та ділянки внутрішньо шкірних крововиливів на правій та лівій передньо - бокових поверхнях шиї, а також один крововилив у правій надбрівній області, що переходить на лобну область справа, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (а.п. 46-47);

- Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 58-БГ/14 від 24.04.2014 року, згідно якого механізм виникнення тілесних ушкоджень, що малися у ОСОБА_8 , і на який він вказував під час проведення з ним слідчого експерименту 03.04.2014 року відповідає судово-медичним даним по механізму виникнення у нього саден і внутрішньо шкірних крововиливів в області шиї та синця в надбрівній області (а.п. 49-50);

- Висновками додаткових судово-медичних експертиз № 56-БГ/14 та № 57-БГ/14 від 24.04.2014 року, згідно яких механізм спричинення тілесних ушкоджень, що малися у ОСОБА_8 , і на які вказували ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під час проведення з ними слідчого експерименту 18.04.2014 року, відповідає судово-медичним даним по механізму виникнення у ОСОБА_8 саден і внутрішньо шкірних крововиливів в області шиї та синця в надбрівній області ( а.п. 52-53, 55-56 );

Дії обвинувачених органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 296 ч. 2 КК України, однак ця кваліфікація не узгоджується з конкретними обставинами справи, поясненнями обвинувачених та потерпілого, з яких не вбачається умислу у обвинувачених на вчинення злочину з метою вчинення хуліганських дій.

Статтею 337 КПК України, визначено межі судового розгляду: 1. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею; 2. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи; 3. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що під час вказаних дій потерпілому ОСОБА_8 умисно були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження були заподіяні з метою уникнути затримання та оплати за проїзд. Потерпілий ОСОБА_8 на досудовому слідстві просив притягнути до відповідальності вказаних осіб за спричинення йому тілесних ушкоджень.

Оскільки суд позбавлений можливості самостійно перекваліфіковувати дії за скоєння більш тяжкого злочину, тому суд вважає необхідним перекваліфікувати їх дії в межах пред`явленого обвинувачення з ст. 296 ч. 2 КК України на ст. 125 ч. 1 КК України, так як вони спричинили потерпілому умисні легкі тілесні ушкодження.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в межах пред`явленого обвинувачення повинні нести кримінальну відповідальність за ст. 125 ч. 1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особи обвинуваченого, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 355 від 18.04.2014 року ОСОБА_5 на даний час ознак психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє. За своїм психічним станом може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, у якому він підозрюється, ОСОБА_5 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, для обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, для обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особи обвинуваченого, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, вчинив злочин будучи неповнолітнім, за місцем проживання та місцем навчання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, для обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, для обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає необхідним призначити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.

Захисник обвинуваченого, обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_6 заявили клопотання про застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року, та звільнити його від відбування покарання, оскільки ОСОБА_6 вчинив не тяжкий злочин будучи неповнолітнім.

Відповідно до п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року № 1185-VІІ, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України: особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Згідно ст. 14 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року № 1185-VІІ, особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом. Особам, засудженим до покарання (основного чи додаткового) у виді штрафу, сума штрафу, сплаченого ними до ухвалення судом рішення про звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією, не повертається.

ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України не є тяжким, та будучи неповнолітнім.

Таким чином, ОСОБА_6 підпадає під дію п. "а" ст. 1, 14 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, а тому підлягає звільненню від відбування покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався. Витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373- 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. "а" ст. 1 Закону України "Про амністію" від 08 квітня 2014 року.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 21 грн. 90 коп., картка Укрсиббанку на ім`я ОСОБА_7 вважати повернутими власнику;

Мобільний телефон марки «Nokia 5230» (ІМЕІ НОМЕР_2 ), ключ металевий, шкіряне чоловіче портмоне, в якому знаходяться: учнівський кваток державного професійно-технічного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти № 3 м. Харкова» на ім`я ОСОБА_7 , учнівський квиток Охтирського професійного ліцею на ім`я ОСОБА_10 , картка Харківського метрополітену, картка комфорту магазину «Фокстрот», рекламна візитівка ювелірного заводу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », бирка ювелірного виробу, товарний чек від 27.02.2014 року, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області повернути власнику;

Шнурок кросівка що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим.

Суддя