Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1069/15-к
Провадження №: 1-кп/332/123/15
Вирок
Іменем України
24 березня 2015 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ;

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.86 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2015 року, о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля першого цеху ПАТ «Запорізький феросплавний завод» по вул. Діагональній, 11 в м. Запоріжжя, діючи навмисно з корисливих мотивів, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадання чужого майна, шляхом виносу за територію підприємства, загорнув клейкою стрічкою й заховав в карман верхньої одежі два мотки мідного проводу та мідну пластину загальною вагою 2,1 кг ціною 84,75 грн. на суму 177,98 грн. і, направився до північної прохідної, але на прохідній був затриманий працівниками охорони, які й вилучили мідь. Таким чином, ОСОБА_6 , виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжку), при якому особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Під час досудового розслідування 28.2.2015 року між представником потерпілого і обвинуваченим в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,471 КПК України, укладена угода про примирення.
Згідно угоди представник потерпілого та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у вигляді 120 годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Представник потерпілого в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення між нею і обвинуваченим.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.5 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314,369,373,374,376,474,475 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Затвердити по кримінальному провадженню угоду про примирення укладену між представником потерпілого та обвинуваченим.

ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, призначивши йому покарання СТО ДВАДЦЯТЬ годин громадських робіт.

Речові докази 2,1 кг міді, передані на зберігання потерпілій стороні, залишити власникам.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1