Справа № 11-79/2007
року Головуючий:
в 1-й інстанції: Кобрін І.Г.
187 ч.4 КК України Доповідач:
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» січня
2007 року колегія
суддів судової палати
з кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області
в складі:

головуючого-судді:
Дуфнік Л.М.,

суддів:
Бережного С.Д., Бойко Л.В., з участю прокурора: Бірюченко СВ.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Чемеровецького районного суду від «19»
грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1р. н., уродженця та мешканця с
Шидлівці, Чемеровецького р-ну, Хмельницької обл., гр-на України, з неповною середньою освітою, не
працюючого, неодруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, в силу
ст. 89 ККУ раніше не судимого

засуджено за ст.
187 ч.4 КК України- до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією Уг
частини майна, належного йому на праві власності, крім житла.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2р н, уродженку та мешканку с
Шидлівці, Чемеровецького р-ну, Хмельницької обл., гр-ку України, з неповною середньою
освітою, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею
3-річного віку, неодружену, маючу на утриманні одну малолітню дитину, в силу
ст. 89 ККУ раніше не судиму

засуджено за ст.
187 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 ККУ до 4 років позбавлення волі з
конфіскацією ½ частини майна, належного їй на праві
власності, крім житла.

Позов потерпілої
та прокурора Чемеровецького р-ну задоволено.

Стягнуто з
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. в солідарному
порядку на користь:

ОСОБА_3.
3500 грн. моральної шкоди; -
Хмельницької обласної лікарні
1116 грн. витрат
понесених при лікуванні

ОСОБА_3.

Арешт на
майно ОСОБА_1., накладений постановою про накладення арешту на майно від 04
вересня 2006 року залишено в силі.

Долю речових
доказів вирішено у відповідності до ст. 81 КПК України.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2. залишено
попередню - підписку про невиїзд.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1. змінено з підписки про невиїзд на
утримання під вартою, із взяттям під варту в залі суду.

За
вироком суду ОСОБА_1. та ОСОБА_2. засуджено за те, що вони 23 липня 2006 року
близько 22 год. 30 хв. в
АДРЕСА_1, за
попередньою змовою між собою, з метою привласнення коштів ОСОБА_3.,
скориставшись довірою останньої проникли в приміщення її житлового будинку, де
діючи у змові та визначивши дії кожного, з метою заволодіння грішми, здійснили
напад на потерпілу ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_1. умисно наніс їй удар кулаком в
голову, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу. В цей час скориставшись тим,
що ОСОБА_1. подавив опір потерпілої, ОСОБА_2, зайшла в одну з кімнат житлового
будинку потерпілої і почала обшукувати одяг та меблі з метою виявлення грошей,
однак грошей не знайшла. ОСОБА_1. при цьому продовжував побиття ОСОБА_3.,
нанісши їй декілька ударів руками та ногами в голову та інші частини тіла.
Внаслідок побиття ОСОБА_3. спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді:
крововиливів м'яких тканин обличчя, тіла, стегон, підкон'юктиву лівого очного
яблука, множинних саден м'яких тканин тіла, забою головного мозку тяжкого
ступеня з розвитком крововиливів під тверду мозкову оболонку та в тканину
правої півкулі головного мозку.

В апеляції засуджений ОСОБА_1. просить скасувати вирок місцевого суду, та
постановити новий, яким перекваліфікувати його дії зі ст. 187 ч.4 КК України на
ст. 121 ч. 1 КК України.

При цьому апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, оскільки, на думку ОСОБА_1., суд, невірно кваліфікував його
дії, так як він з ОСОБА_2. зайшли в господарство ОСОБА_3. лише для того, щоб
розпити з останньою пляшку горілки, при цьому не маючи ніякого умислу на
заволодіння майном потерпілої, а тілесні ушкодження ОСОБА_3. були спричиненні
ним лише на ґрунті особистого конфлікту, поскільки потерпіла почала обзивати
його та виштовхувати з веранди.

В запереченнях на апеляцію прокурор вважає вирок законним
та обгрунтованим, таким, що постановлений на досліджених в судовому засіданні
доказах, яким суд дав правильну оцінку та вірно кваліфікував дії засуджених за
ст. 187 ч,4, тому просить залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1.
- без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора в заперечення апеляції,
перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

До
висновку про винність ОСОБА_1у вчиненні розбійного нападу, за попередньою
змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаному із заподіянням тяжких
тілесних ушкоджень, суд дійшов на підставі перевірених у судовому засіданні
доказів, яким дав належну оцінку у вироку.

Сам засуджений, як вбачається з даних протоколів допиту в якості
підозрюваного, обвинуваченого визнавав той факт, що 23 липня 2006 року разом з
ОСОБА_2у вечірній час приходив до господарства потерпілої. Під час побиття
останньої вимагав гроші, ОСОБА_2перебувала в будинку потерпілої.

/О.С.
34-35,126-127/ Ці покази засудженого узгоджуються з показами ОСОБА_2. в якості свідка та
в якості обвинуваченої, з яких вбачається, що в той час, коли ОСОБА_1бив
потерпілу, вона шукала в кімнаті будинку гроші.

/U.C 36-37,140-141/
Під час відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_1та ОСОБА_2,
останні підтвердили свої покази і детально розповіли та показали яким чином
ОСОБА_1наносив удари ОСОБА_3, ОСОБА_2шукала гроші в будинку.

/а. с 79-83,106-109/
Суд у вироку дав оцінку тій обставині, що засуджені в судовому засіданні
змінили свої покази і почали стверджувати, що не були у потерпілої та тілесних
ушкоджень їй не

наносили і грошей не шукали, а оговорили себе під
тиском працівників міліції, і обгрунтовано визнав достовірними їх покази на
досудовому слідстві про причетність ОСОБА_1до вчинення злочину.

Винність засудженого ОСОБА_1підтверджується і показами потерпілої ОСОБА_3.,
яка пояснила, що 23 липня 2006 року у вечірній час у її веранду зайшли
засуджені. ОСОБА_2 без дозволу зайшла в кімнату, а ОСОБА_1почав бити її,
вимагаючи гроші.

З показів свідка ОСОБА_4. вбачається, що остання 24 липня 2006 року виявила
лежачою на підлозі у власному будинку свою сестру ОСОБА_3, яка повідомила, що
її побив засуджений.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6. пояснили, що будучи понятими під час проведення
відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_1і ОСОБА_2, бачили, як
останні добровільно, без будь-якого тиску розповідали і показували яким чином
вони вчинили злочин.

Та обставина, що потерпілій заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які
небезпечні для життя в момент заподіяння, - підтверджується висновком
судово-медичної експертизи від 29 серпня 2006 року на а.с. 59-60.

Посилання в судовому засіданні ОСОБА_1, що на нього під
час слідства чинився тиск працівниками досудового слідства, - протирічить
висновкам проведеної прокуратурою району, яка не встановила фактів застосування
до підсудних фізичного чи психологічного тиску під час досудового слідства.

Суд належним чином дослідив зазначені обставини справи і обґрунтовано
прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1за ч.4 ст. 187 КК України.

Посилання в апеляції на те, що його дії слід перекваліфікувати на ч.І ст.
121 КК України - не відповідають фактичним обставинам справи, з яких
вбачається, що засуджений наніс тяжкі тілесні ушкодження в момент виконання
об'єктивної сторони розбійного нападу, з розподіленням ролей з метою
заволодіння грошима потерпілої.

Ця обставина підтверджується показами ОСОБА_1на досудовому слідстві, під
час якого він визнавав, що вчинюючи побиття потерпілої, вимагав у неї гроші.

За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляцій, що
побиття потерпілої відбулося на побутовому ґрунті, а не під час розбійного
нападу, і не знаходить підстав для зміни вироку.

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ, керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України,

ухвалила:

Вирок Чемеровецького районного суду від «19» грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію - без задоволення.