У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Федченка О.С. і
Кармазіна Ю.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок
Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 серпня
2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Київської області від 6 жовтня 2004 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, раніше не судимий,

засуджений
за ч. 1 ст. 286 КК України на два роки обмеження волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами всіх видів.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один
рік шість місяців і покладенням на нього обов”язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.
76 цього ж Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь Переяслав-Хмельницького районного фінансового управління 857 грн. 15
коп.; на користь ОСОБА_3 584 грн. 48 коп. майнової та 1500 грн. моральної
шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 6 жовтня 2004 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано
винуватим і засуджено за те, що він 26 січня 2004 року близько 13-ої год. 30
хв., керуючи автомобілем “ГАЗ-33021” і рухаючись по вул. Переяславській у с.
Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, порушив вимоги
п.п. 1.2, 11.2, 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив
наїзд на пішохода ОСОБА_3, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було
спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2
просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу закрити. Вказує на
відсутність у справі доказів вини його підзахисного у вчиненні інкримінованого
злочину, а також причинно-наслідкового зв”язку між діями ОСОБА_1 і отриманням
ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Вважає, що подію злочину не встановлено. Посилається на однобічність
судового розгляду та вказує про порушення вимог кримінально-процесуального
закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно
відмовити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил
безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні
ушкодження, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами,
які судом всебічно та повно досліджено.

Обгрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного злочину,
суд у вироку послався на показання потерпілої
ОСОБА_3 про те, що 26 січня 2004 року переходила вулицю Переяславську та
бачила автомобіль засудженого, який їхав у с. Жовтневе. В той час, коли вже
перейшла дорогу, відчула удар цим автомобілем; показання представника потерпілої
ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5; дані, які містяться у висновках судово-медичної
експертизи про виявлення в ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які
могли виникнути від наїзду автомобілем марки “Газель” у той момент, коли вона
була повернута правою стороною до автомобіля, судово-хімічної експертизи,
згідно з якою виявлене нашарування лакофарбового покриття на предметі одягу
потерпілої ідентичні зі зразками лакофарбового покриття, що вилучені з
автомобіля “Газель”.

Як вбачається з даних висновку судово-автотехнічної експертизи, показань
експерта ОСОБА_6, в дорожній ситуації, що склалась, ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог
п.п. 1.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість
відвернути наїзд на пішохода і його дії знаходились в причинному зв”язку з
фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_2 про безпідставність
засудження ОСОБА_1, відсутність події злочину є необгрунтованими.

Дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, призначене
йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі й
тих, про які зазначає в скарзі захисник ОСОБА_2, які були б безумовною
підставою для скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Отже, постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення відповідають вимогам закону.
Тому підстав для призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з
обов'язковим повідомленням учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого
ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Т.І. Присяжнюк О.С. Федченко Ю.М. Кармазін