Справа № 11-506 / 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції: Марченко М. М.
187 ч.2 КК Укр. Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Кузюри М. М.

суддів: Гром Л.М. , Борисенка І.П.

з участю
прокурора Щербака О.В.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.
Чернігові кримінальну справу за апеляціями помічника Ніжинського міжрайонного
прокурора Костирко П.М. та засудженого
ОСОБА_1 на вирок Ніжинського міськрайонного суду від 13 квітня 2007 року.

Цим
вироком: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Вересоч Куликівського
району Чернігівської області, проживав
без реєстрації АДРЕСА_1, громадянин
України, освіта неповна середня, не працюючий,
одружений, маючий на утриманні
малолітню дитину, раніше судимий: 01
серпня 1989 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ст.
ст. 17 ч.2, 117 ч.3,
117 ч.3, 118 ч.2, 140 ч.2,
85 ч.3, 215-3 ч.2, 42 КК України (ред. 1960 року) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна; 06 березня 2000 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за
ст. ст. 142 ч.2,
215-3 ч.3, 42 КК України (ред. 1960 року) до 6
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; звільнений з місць
позбавлення волі 14 листопада 2005 року по відбуттю покарання, -

засуджений:

· за ст.
187 ч. 2 КК України до 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього
особистого майна;

·
за ст. 153 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення
волі.

·
за ст. 152 ч.2 КК України до 7-ми років 1-го місяця
позбавлення волі.

По епізоду від 02 грудня 2006 року,
а саме нападу з метою заволодіння чужим

майном потерпілої ОСОБА_2: двома золотими сережками вартістю 300 грн. 00

коп., погрозою застосування
насильства, небезпечного для життя чи
здоров'я особи,

яка зазнала нападу, вчинений
особою, яка раніше вчинила розбій, засудженогоОСОБА_1 виправдано. .

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю
покарань шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді 7-ми років
1-го місяця позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

ОСОБА_1 визнаний судом винним та засуджений за те, що 02 грудня 2006 року біля 04 години 30
хвилин, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння в якості пасажира в автомобілі-таксі марки «Опель-Вектра» НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3, в якому як пасажир
знаходилась також ОСОБА_2, 1987 року
народження, під час руху по автодорозі
Ніжин-Чернігів, маючи злочинний умисел
на зґвалтування ОСОБА_2 та задоволення з нею статевої пристрасті неприродним
способом, став імітувати погіршення
стану здоров'я, у зв'язку з чим водій
ОСОБА_3 зупинив автомобіль біля кемпінгу за селом Титівки Ніжинського району.

Для
реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_1
попрохав ОСОБА_2 вийти з автомобіля,
після чого, застосовуючи
насильство, що виразилося в утриманні
руками потерпілої та подоланні її опору,
потягнув її в напрямку бесідки. При цьому, для подолання опору потерпілої ОСОБА_1 приставив ніж до її шиї та пригрозив його
застосуванням. Виходячи з обстановки на
місці вчинення злочину та насильницьких дій ОСОБА_1, потерпіла погрози сприйняла як дійсні, тобто як реальну небезпеку для свого життя та
здоров'я.

Коли
потерпіла намагалась зателефонувати з власного мобільного телефону та попрохати
про допомогу, ОСОБА_1 , будучи раніше судимий за розбій, скоїв напад на потерпілу з метою заволодіння
її майном, поєднаний з погрозою
застосування насильства, небезпечного
для її життя та здоров'я.

В
результаті таких злочинних дій ОСОБА_1
заволодів мобільним телефоном потерпілої марки «Самсунг X 620», вартістю 567 грн. 20 коп., трьома картками оператора «Джине», вартістю 8 грн. кожна та карткою оператора
«Лайф» вартістю 8 грн. 00 коп, всього
майном на загальну суму 599 грн 20 коп.

Подолавши
опір потерпілої та заволодівши її майном,
ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно
небезпечний характер свого діяння,
передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, прагнучи задовольнити свою статеву
пристрасть, використовуючи подавленість
волі потерпілої, у бесідці на території
кемпінгу, повторно, задовольнив з ОСОБА_2 статеву пристрасть
неприродним орогенітальним способом.

Після
цього ОСОБА_1 , маючи злочинний намір на
зґвалтування ОСОБА_2, усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер свого діяння,
передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, повторно,
вступив з потерпілою в насильницькі природні статеві зносини.

В апеляції помічник Ніжинського міжрайонного прокурора просить вирок суду
скасувати та постановити новий вирок,
призначивши засудженому покарання у вигляді 9-ти років позбавлення волі
з конфіскацією майна. Вважає призначене покарання м'яким та таким, що не відповідає суспільній небезпеці скоєних
злочинів та особі засудженого. Вказує,
що злочини вчинені засудженим при обтяжуючих обставинах, тому,
на його думку, з урахуванням
тяжкості вчиненого злочину, суд мав

дійти
висновку про те, що виправлення
засудженого ОСОБА_1 можливе лише у зв'язку з ізоляцією його від суспідьстда на
бідмггривалий строк.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить
змінити вирок суду, та зазначає, що потерпіла в ході досудового та судового
слідства неодноразово змінювала свої покази,
а також вказує на неправдивість показів свідка ОСОБА_3 який надавав їх з
метою приховати свою вину. Просить взяти також до уваги, що йому не було надано можливості ознайомитись
з протоколом судового засідання у встановлений законодавством термін.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який вважає,
що в його діях відсутній склад злочину,
передбачений ст. 187 ч. 2 КК України, тому просить перекваліфікувати його дії в цій
частині на ст. 186 ч.2 КК України та пом'якшити
покарання, міркування прокурора, який просить залишити апеляцію засудженого
без задоволення, а апеляцію помічника
прокурора задовольнити, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляції прокурора, а
апеляцію засудженого слід задовольнити частково.

Висновок
суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину, кваліфікованого за ст.
ст. 152 ч. 2, 153 ч. 2 КК
України, ґрунтується на сукупності
досліджених у судовому засіданні доказів,
яким дана належна юридична оцінка. У відповідності з встановленими судом
фактичними обставинами події злочину правильно застосований і матеріальний
закон, що, по суті,
не оспорюється в апеляціях засудженого та помічника прокурора.

В ході
досудового та судового слідства засуджений ОСОБА_1 визнавав свою вину у зґвалтуванні потерпілої
ОСОБА_2 Правильність висновків суду в цій частині підтверджена також
свідченнями потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин скоєного злочину, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5, а також висновками експертиз, зокрема,
судово-медичних потерпілої та засудженого, судово-імунологічної та судово-цитологічної
експертиз.

Доводи
засудженого про неодноразову зміну потерпілою показів та неправдивість показів
свідка ОСОБА_3 не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки їх свідчення є послідовними та
узгоджуються з іншими матеріалами справи.

З
протоколом судового засідання засуджений ОСОБА_1 ознайомлений 10 травня 2007 року, про що в матеріалах справи є розписка, і цього не заперечує засуджений та зауважень
не подав, тому зазначені вимоги апеляції
теж є необгрунтовані.

Разом з
тим, колегія суддів вважає невірною
кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_1 за
ст. 187 ч. 2 КК України, виходячи з наступного.

Як вбачається з пред'явленого обвинувачення та вироку суду, ОСОБА_1
застосовував ніж лише для подавления
волі потерпілої ОСОБА_2 з метою її зґвалтування. Як
стверджує сам засуджений, він
лише продемонстрував ножа

потерпілій, а коли вона погодилась виконати його
вимоги, він сховав ножа до кишені. В
подальшому потерпіла вчинила спробу зателефонувати зі свого мобільного телефону
і він його відібрав.

У вироку
суду відсутні посилання на те, що при
відкритому заволодінні мобільним телефоном потерпілої засуджений застосовував
до неї насильство, небезпечне для її
життя чи здоров'я.

За таких
обставин колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії засудженого в
цій частині на ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), вчинений повторно, пом'якшивши покарання за вказаною статтею. З
цих підстав апеляція засудженого ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Обираючи
вид та остаточну міру покарання, суд
врахував усі обтяжуючі та пом'якшуючі покарання засудженого обставини, та, з врахуванням
особи засудженого, призначив покарання в
межах санкцій статей, за які
ОСОБА_1, засуджено.

Колегія
суддів вважає, що судом дотримані
вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад
призначення покарання і таке покарання є необхідним та достатнім для
виправлення засудженого, в зв'язку з чим
апеляція помічника прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
377 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
помічника Ніжинського міжрайонного прокурора залишити без задоволення, апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2007 року
щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст.
186 ч. 2 КК України та вважати його засудженим за цією статтею до 5-ти
років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточноОСОБА_1 вважати засудженим до 7-ми років 1-го місяця
позбавлення волі.

В решті зазначений вирок суду залишити без змін.