У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Ковтюк Є.І., Школярова В.Ф.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 липня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 20 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 13 вересня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

судимого 10.04.2003 р. за ч.2 ст.
142, ч.3 ст. 357 КК

України 1960 р. із змінами,
внесеними апеляційним судом до 4 років позбавлення волі, звільненого 19.11.2004
року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 15 днів,

засуджено за ч.4 ст.296 КК України
до позбавлення волі на 5 років, за ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі
строком на 3 роки, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Судом вирішено цивільні позови та
долю речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
20 листопада 2007 року вказаний вирок змінено: на підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1. звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 28
травня 2007 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння приблизно о 04.00
години у приміщенні бару “Аіст” на Приморському пляжі в м. Ялта Автономної
Республіки Крим, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги
до суспільства , що супроводжувалось особливою зухвалістю з застосуванням
вогнепальної зброї і заздалегідь приготовленого для заподіяння тілесних
ушкоджень предмету, вчинив хуліганські дії, а також незаконно придбав, зберігав
і носив вогнепальну зброю і бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

У касаційному поданні з
доповненнями прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, посилаючись на те, що апеляційним судом ОСОБА_1. необґрунтовано і
безпідставно звільнено від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України, просить про скасування постановленої
щодо нього ухвали апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний
розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи касаційного подання з
доповненнями, колегія суддів вважає, що у задоволенні подання прокурора слід
відмовити.

Висновок про доведеність винності
ОСОБА_1. у вчиненні вищезазначених злочинних дій суд, як видно із вироку,
обґрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами.

Правильність застосування судом
кримінального закону - кваліфікація дій ОСОБА_1. за ч.4 ст.296 і ч.1 ст. 263 КК
України сумнівів не викликає, і прокурором не оспорюється.

При призначенні ОСОБА_1. покарання
суд, як убачається з вироку, відповідно до вимог закону врахував ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу засудженого, який позитивно
характеризується, має родину, але раніше судимий.

При цьому суд у вироку також
вказав, що враховує і обставини, що
пом'якшують покарання, але які саме не конкретизував.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи
справу за апеляціями засудженого, його захисника, потерпілих ОСОБА_2. та
ОСОБА_3, дійшов обґрунтованого висновку, що місцевий суд при призначенні
засудженому покарання не в достатній мірі врахував те, що ОСОБА_1. повністю
визнав свою винність і розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, має на
своєму утриманні мати пенсійного віку і двох неповнолітніх дітей, один з яких
страждає захворюванням серця, частково відшкодував заподіяну потерпілим шкоду.

Крім того, апеляційним суд врахував
те, що сам ОСОБА_1. страждає тяжким захворюванням нирок, і що потерпілі
ОСОБА_2. і ОСОБА_3. у своїх апеляціях просили звільнити його від відбування
покарання, не позбавляючи волі.

За таких обставин вважати
призначене ОСОБА_1. покарання несправедливим внаслідок його м'якості, про що
йдеться у касаційному поданні, немає підстав. Обране покарання і рішення
апеляційного суду про звільнення засудженого від відбування покарання з
випробуванням слід визнати таким, яке є необхідним для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Отже, передбачених законом підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням зазначених у
ст.384 КПК України осіб не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційного подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи щодо ОСОБА_1 у суді першої інстанції, відмовити.

С У
Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Ковтюк Т.І. Школяров В.Ф.