Справа № 11-71/12 Головуючий у І інстанції Гумен В.М.
Провадження № 11/2590/71/2012
Категорія - ч. 3 ст. 191 Доповідач Воронцова С. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - Миронцова В.М., Сердюка О.Г.,

з участю:

прокурора - Щербака О.В.,

представника потерпілих - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_3,

засудженого - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, який має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючий майстром з ремонту у приватного підприємця ОСОБА_8, мешканець м. Прилуки, Чернігівської області, провулок Фрунзе, 33, раніше не судимий.

Засуджений:

За ч. 1 ст. 191 КК України на два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю, строком на два роки;

За ч. 3 ст. 191 КК України на три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю, строком на три роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю, строком на три роки.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 50759 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 60759 грн. 05 коп.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 45515 грн. 89 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 54515 грн. 89 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_4, працюючи на посаді менеджера з продажу згідно трудового договору від 02 липня 2008 року у ПП ОСОБА_5, будучи матеріально-відповідальною особою, в період часу з 2008-2009 років, отримані від реалізації товарів грошові кошти в сумі 52159 грн. 05 коп., не вніс до каси, а привласнив.

ОСОБА_4, працюючи агентом з постачання згідно трудового договору з 02 березня 2009 року у ПП ОСОБА_6, будучи матеріально-відповідальною особою, протягом часу своєї роботи, отримані від реалізації отриманого під звіт для реалізації товару грошові кошти в сумі 45815 грн. 89 коп. не вніс до каси, а повторно привласнив.

В апеляції засуджений, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності своєї вини, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, вважаючи його занадто суворим і таким, що не відповідає його особі та тяжкості вчиненого злочину.

Доводи апеляції обґрунтовані тим, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував, що він позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, ніколи не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, у вчиненому щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину. ОСОБА_4 того, зазначає, що він надав органам досудового слідства облікові документи, які не збереглися у потерпілих, і відсутність цих документів могла б поставити під сумнів розслідування справи, стосовно суми привласнених коштів та кваліфікації його дій. Просить врахувати, що він займається суспільно корисною працею, повністю визнав заявлені потерпілими цивільні позови, частково відшкодував завдані збитки, а злочин скоїв внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, та просить призначити йому покарання на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, додаткове покарання залишити без змін.

Захисник ОСОБА_3 в своїй апеляції в інтересах засудженого ОСОБА_4 просить змінити вирок суду, вказуючи, що він є занадто суворим, не відповідає особі засудженого та тяжкості вчиненого ним злочину.

Доводи апеляції зводяться до того, що суд не в повній мірі врахував значну кількість помякшуючих обставин по справі, а саме те, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся в скоєному та сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, повністю визнав цивільні позови потерпілих та частково відшкодував завдану ним шкоду. З врахуванням всіх помякшуючих вину обставин та при відсутності обставин, що обтяжують вину, просить призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України за ч. 1 ст. 191 КК України 1 рік виправних робіт, за ч. 3 ст. 191 КК України 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 3 роки обмеження волі, залишивши без змін додаткові покарання призначені судом першої інстанції.

Не погодившись з вироком суду потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в апеляції вказують, що він є не справедливим, внаслідок мякості призначеного ОСОБА_4 покарання.

Доводи апеляції зводяться до того, що суд не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, те, що ОСОБА_4 привласнив грошові кошти у великому розмірі, в скоєному щиро не розкаявся, відшкодував частину завданих збитків лише в останній день судового розгляду справи, з метою помякшити покарання. ОСОБА_4 того, звертають увагу, що під час досудового слідства засуджений неодноразово змінював свої покази. Вказують на те, що висновок суду щодо активного сприяння ОСОБА_4 органам досудового слідства, є невмотивованим. З урахуванням викладеного, просять скасувати вирок місцевого суду, постановити новий, яким остаточного призначити ОСОБА_4 покарання у виді пяти років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника потерпілих ОСОБА_2, який підтримав апеляцію потерпілих інтереси яких він представляє, просив задовольнити їх апеляцію та призначити засудженому більш сувору міру покарання, а в задоволені апеляції захисника та засудженого відмовити; засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_3, які заперечуючи проти задоволення апеляції потерпілих , підтримали подані ними апеляції та просили їх задовольнити, помякшивши призначену судом першої інстанції міру покарання; міркування прокурора, який заперечив проти апеляцій, вважав вирок суду обґрунтованим, законним і просив залишити його без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів та погодився на розгляд справи в скороченому порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України. При цьому, ОСОБА_4 судом було розяснено, що він буде позбавлений права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, дослідження яких було визнано недоцільним.

Фактичні обставини справи, доведеність винності та кваліфікація дій ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі підсудним, не оспорювались і згідно ст. 299 КПК України не досліджувались.

Дії засудженого ОСОБА_4 судом правильно кваліфіковані за сукупністю злочинів за ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України.

При обранні засудженому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України вірно врахував суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, обставини, за яких вони були скоєні, їх наслідки, особу засудженого, а саме те, що він раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину. Прийняв до уваги обставину, що помякшує покарання щире каяття, поведінку на слідстві і в суді, яка сприяла розкриттю злочину.

Всі обставини, на які в своїх апеляціях посилаються засуджений, його захисник та потерпілі, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, тому призначене ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів. А тому підстав для помякшення покарання, як про це просить засуджений та його захисник , або призначення більш суворого покарання засудженому, про що наполягають потерпілі, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо засудженого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2011 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_1 ОСОБА_10