Справа №642/3530/15-к
Провадження 1-кп/642/367/15
В И Р О К

Іменем України

13.05.2015 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, неодруженого, освіта середня, раніше судимого: - 03.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 гр., який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
08.04.2015 року приблизно у 13 годині ОСОБА_4 перебував на Привокзальній Площі в м. Харкові, де побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_5 , у якого з правого бокового карману куртки виглядав чохол з-під мобільного телефону, та в нього раптово виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: чохол з-під мобільного телефону, який не представляє для потерпілого матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти у сумі 250 гр. Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, підтвердив в судовому засіданні встановлені судом обставини вчинення злочину, щиро розкаявся у вчиненому і суду пояснив, що він 08.04.2015 року приблизно у 13 годині перебував на Привокзальній Площі в м. Харкові, де побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_5 , у якого з правого бокового карману куртки виглядав чохол з-під мобільного телефону, і у нього виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Потім він, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить потерпілому, а саме: чохол з-під мобільного телефону, в якому знаходились грошові кошти у сумі 250 гр. Після цього він пішов з місця скоєння кримінального правопорушення, але потім його затримали працівники міліції, а викрадене майно було повернуто потерпілому. У скоєному злочині він щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, крім пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та огляду документів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд переконався, що ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не заперечують проти не дослідження інших доказів добровільно, підстав для сумніву в добровільності та істинності їх позиції немає. Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вислухавши пояснення обвинуваченого, проаналізувавши обставини справи і оцінивши зібрані докази в їхні сукупності, дійшов до висновку, що зазначений злочин мав місце і його скоїв ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ст. 185 ч.1 КК України кваліфіковані правильно, так як він діючи умисно, з корисливих спонукань, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні покарання обвинуваченому суд у відповідності зі ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, який за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставин які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено, а обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
За сукупності обставин вчиненого злочину, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства, тому суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання не пов`язану з позбавленням чи обмеженням волі, а застосувати до нього грошове стягнення, тому що таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази - чохол з-під мобільного телефону та грошові кошти у сумі 250 гр., які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає необхідним залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у сумі 850 гр.
Речові докази - чохол з-під мобільного телефону та грошові кошти у сумі 250 гр., які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити потерпілому.
Вирок суду може бути оскаржений в Апеляційний суд Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1