Справа № 591/2883/14-к Провадження № 1-кс/591/430/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В :
Прокурор скаргу не визнав, просив в її задоволенні відмовити, мотивуючи це безпідставністю та необґрунтованістю вимог, а проведену перевірку повною.
Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи та наданого кримінального провадження, приходить наступних висновків.
По-перше, слід зазначити про те, що, оскільки органами досудового розслідування не надано суду доказів дати отримання скаржником копії оскаржуваної постанови, ніж зазначена заявником, тому у суду відсутні підстави вважати скаргу поданою поза межами строків, встановлених ч. 1 ст. 304 КПК України.
По-друге, судом встановлено, що 28 листопада 2010 року Шосткинською міжрайонною прокуратурою було порушено кримінальну справу в порядку КПК України 1960 року за фактом вбивства працівником міліції ОСОБА_7 27 листопада 2010 року на станції Шостка іншого працівника міліції ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_7 вчинив самогубство.
Декілька разів кримінальна справа закривалась слідчим як на підставі п. 8 ст. 6 КПК України 1960 року так і на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України 2012 року, в зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні вбивства з необережності ОСОБА_8 .
В подальшому постановами та ухвалами судів наведені рішення слідчого скасовувались в зв`язку з неповнотою проведеного досудового розслідування, а також в зв`язку з тим, що родичі загиблого, зокрема, мати та батько ОСОБА_7 заперечували його причетність до вчинення вбивства і наполягали на реабілітації загиблого.
21 березня 2013 року відомості за наведеним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку, визначеному КПК України 2012 року.
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні необережного вбивства ОСОБА_8 , вчиненого шляхом здійснення пострілу на станції Шостка 27 листопада 2010 року, після чого він вчинив самогубство.
П. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається у разі смерті підозрюваного, обвинуваченого, за виключенням, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
П. 14 ч. 1 ст. 7, ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
П. 17 ч. 3 ст. 42 КПК України гарантоване право підозрюваного на відновлення його репутації у разі, якщо підозра, обвинувачення не підтвердилися.
З аналізу наведених норм, суд робить висновок про те, що у разі смерті учасника процесу, стосовно якого проводиться досудове розслідування, певних процесуальних можливостей набувають особи, які були пов`язані родинними чи іншими соціальними зв`язками з померлим і зацікавлені у збереженні його доброго імені. Відповідно ці особи вправі просити про доведення досудового розслідування до кінця, а закриття провадження в такому випадку прокурором неможливе з огляду на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, в якому міститься твердження стосовно необхідності продовження провадження для реабілітації померлого.
На думку суду права підозрюваного (обвинуваченого) на розгляд справи відносно нього безстороннім і неупередженим судом зберігається за ним навіть після його смерті і права вимагати продовження досудового розслідування і реабілітації померлого набувають наведені вище особи, що узгоджується з нормами Європейської конвенції з прав людини.
За таких обставин, не спростувавши доводів скаржників відносно того, що родичі померлого підозрюваного (зокрема батько та мати), заперечували проти закриття провадження з нереабілітуючих підстав і наполягали на його реабілітації, постанову прокурора не можна вважати законною і вона підлягає скасуванню.
Таких висновків суд дійшов і з огляду на зміст ст. 124 Конституції України та ст. 17 КПК України, стосовно можливості вирішення питання про винуватість особи виключно судом.
Скасовуючи постанову прокурора, суд виходить і з того, що ст. 26 КПК України визначено можливість розгляду слідчим суддею лише тих питань, які віднесені до їх повноважень КПК України, а з огляду на те, що реабілітація померлого підозрюваного передбачає встановлення або спростування в його діях вини у вчиненні злочинів, тому у слідчого судді відсутні підстави для підтвердження законності дій прокурора при винесенні оскаржуваної постанови за умови вимоги скаржника реабілітувати померлого родича.
Також слід зазначити про те, що оскаржувана постанова містить в собі не вирішені під час досудового розслідування суперечності, а саме: справу прокурор закриває внаслідок смерті підозрюваного ОСОБА_7 (п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), проте самого статусу підозрюваного ОСОБА_7 не набув, з огляду на відсутність в матеріалах провадження повідомлення про підозру.
Відтак постанова прокурора не може вважатись законною і підлягає скасуванню, беручи до уваги все вищенаведене, а зазначена позиція органів досудового розслідування суперечить нормам ч. 2 ст. 9 КПК України.
Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що під час проведення досудового розслідування, прокурор (слідчий) зобов`язані вжити і інших встановлених законом заходів, щодо повного, всестороннього, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження, а також усунення суперечностей в ньому.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.
Про прийняте рішення повідомити прокурора, скаржника та слідчого.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1