№ 621/1596/13-к
Пр.1-кс/621/151/2013
УХВАЛА
10.06.2013 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В.,
за участю: секретаря Зубенко Л.С.,
заявника - ОСОБА_1,
прокурора Гетьман С.А.,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови слідчого прокуратури Зміївського району Харківської області ОСОБА_2, про закриття кримінального провадження від 25.02.2013 року, яка була прийнята, як на думку заявника, незаконно, без повного з'ясування всіх обставин справи. Крім того ОСОБА_1 вважав, що автоматично скасуванню підлягає постанова слідчого прокуратури Зміївського району Харківської від 19.02.2013 року про відмову у визнанні потерпілим та просив постановити ухвалу відносно працівників Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області та прокуратури Зміївського району Харківської області, прізвища яких зазначені в його заявах від 18.09.2012 року та 08.02.2013 року та направити її за належністю для вирішення питання по суті.
Під час судового розгляду скарги було оглянуто матеріали кримінального провадження, в якому містяться зокрема: копія витягу з ЄРДР від 19.02.2013 року.; доручення про внесення даних до ЄДРД; заява ОСОБА_1 на імя прокурора Харківської області; повідомлення ОСОБА_1 про початок досудового розслідування; звернення ОСОБА_1, копія постанови про відмову у визнанні потерпілим від 19.02.2013 року; протокол допиту свідка ОСОБА_3, копія постанови про закриття кримінального провадження від 30.01.2013 року; постанова слідчого прокуратури Зміївського району Харківської області ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження від 25.02.3013 року.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги з підстав, викладених у ній.
Прокурор Гетьман С.А. проти задоволення скарги заперечував, мотивуючи тим, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження були встановлені передбачені п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України підстави для закриття кримінального провадження.
Вислухавши сторони кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов наступного:
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 92 КПК України, обовязок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обовязок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Постанова про закриття кримінального провадження від 25.02.2013 року прийнята передчасно, оскільки слідчим прокуратури Зміївського району не було в повному обсязі з'ясовано всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України.
Так не були допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а саме: сам заявник ОСОБА_1, а також особи, які зазначені ним.
Крім того, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 своєчасно не повідомлявся про початок досудового розслідування, та процесуальні дії повязані з його провадженням, про наявність постанови про відмову у визнанні його потерпілим та закриття кримінального провадження від 25.02.2013 року йому стало відомо 23.05.2013 року після самостійного ініціювання ознайомлення в матеріалами кримінального провадження шляхом подання до прокуратури Зміївського району Харківської області відповідної заяви, що порушує його права та позбавило його можливості надати до органу досудового розслідування докази та посилання в обґрунтування свого повідомлення від 19.02.2013 року.
У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що при проведенні досудового розслідування слідчим не здобуто будь-яких обєктивних даних про наявність в діях слідчого Проскуріної Ж.А., ознак складу злочинів, передбачених ст. ст. 364,365 КК України. Однак у постанові не знайшли свого відображення ті докази, які ніби то були зібрані та проаналізовані слідчим прокуратури Зміївського району Харківської області. З огляду на відсутність таких даних, відповідно відсутня правова оцінка слідчого Сича М.А., щодо сукупності всіх обставин, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження.
У постанові про закриття кримінального провадження містяться лише посилання на показання свідка ОСОБА_3, а виклад фактичних обставин, як вони були встановлені під час досудового розслідування - відсутній.
За таких обставин, скаргу на постанову про закриття кримінального провадження належить задовольнити частково та скасувати постанову про закриття кримінального провадження та про відмову у визнанні потерпілим.
Оскільки прийняття рішення про ухвалення та направлення відповідної ухвали відносно працівників Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області та прокуратури Зміївського району Харківської області за належністю для вирішення питання по суті
не передбачено ч. 2 ст. 307 КПК України, в задоволенні цієї частини скарги належить відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України,
у х в а л и в :
3.Відмовити в задоволенні іншої частини скарги.
4.Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: