АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6420/14-к Номер провадження 11-кп/786/28/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
хворого ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
представників лікувального закладу ОСОБА_10 та
ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 5 листопада 2014 року, -

ВСТАНОВИВ :

Цією ухвалою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1

припинено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні із звичайним наглядом.

Таке рішення суддя суду першої інстанції мотивував тим, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 7.10.2014 р. ОСОБА_7 на даний час не виявляє ознак тимчасового розладу психіатричної діяльності у вигляді змішаного дисоціативного (конверсійного) розладу, від якого вилікувався, а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю. За своїм психічним станом потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування у психіатричній лікарні у відділенні зі звичайним наглядом.
Також зазначив, що норми ч.2 ст.515 КПК України передбачають, що постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження, а тому заяву в частині повернення ОСОБА_7 на етап слідчих дій з призначенням АСПЕК для вирішення питання про можливість усвідомлювати свої дії і керувати нити залишив без розгляду.
На вказану ухвалу подали апеляційну скаргу ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 , які просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки вважають, що ОСОБА_7 хворіє тривалий час, під час приступів хвороби не пам`ятає своїх дій, висновок лікарів від 7.10.2014 р. для них є формальним та без встановлення дійсного діагнозу хвороби, а тому вважають, що ОСОБА_7 повинен продовжити лікування.

Від інших учасників процесу апеляційних скарг не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 в підтримку апеляційних вимог з підстав в ній зазначених, повторно ознайомившись з висновком акту медичного огляду та вказали про довіру захиснику ОСОБА_9 на захист їх інтересів, пояснення захисника ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора та представників клініки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які зазначили правильність висновків акту, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг згідно її меж, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції і межах апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів справи згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21 січня 2014 року до ОСОБА_7 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом, у зв`язку зі скоєнням суспільно-небезпечних діянь, які передбачені ч.4 ст. 296 КК України та в подальшому було продовжено ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2014 року.

Після проведеного огляду від 7.10.2014 року комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що ОСОБА_7 не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності , а виявляє ознаки вродженого недоумства у вигляді легкого розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю.

Тому лікар-психіатр звернувся до суду із заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 ..

Суд першої інстанції належним чином перевіривши матеріали справи прийняв правильне та обґрунтоване рішення, щодо припинення до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні із звичайним наглядом.

З даним рішенням суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки відповідно до акту психіатричного огляду ОСОБА_7 до якого застосовані примусові заходи медичного характеру, комісія лікарів психологів встановила відсутність активної психопродуктивної симптоматики, покращення психічного стану, виздоровлення від змішаного (конверсійного) розладу, а тому прийшла до висновку, що ОСОБА_7 не потребує лікування у відділення зі звичайним наглядом.

У зв`язку з вказаним колегія суддів не знайшла підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 5 листопада 2014 року про припинення щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні у відділенні із звичайним наглядом без зміни.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4