справа № 732/265/15-к
провадження № 1-кп/732/26/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2015 року місто Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 12.01.2014 року по обвинуваченню за ч.2 ст. 286 КК України
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на час розгляду кримінального провадження працював за договором цивільного найму від 17.02.2015 року в ПП „Лінія чистоти, раніше не судимого,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_10 ,
адвоката свідків ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 12 січня 2014 року близько 06 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по ділянці дороги, яка проходить по вулиці 1 Травня у м. Городня, Чернігівської області у районі розташування житлового будинку № 43 (у напрямку центру міста) проявив неуважність, не врахував дорожні умови і дорожню обстановку: стан дорожнього покриття, яке було мокрим і забрудненим; видимість в напрямку руху, яка була обмежена темною порою доби; рівень організації дорожнього руху, тобто відсутність дорожньої розмітки, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості руху і смуги руху; а перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.
Обвинувачений ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 1.10, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на праве узбіччя дороги, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який рухався у попутному напрямку по правому узбіччю дороги.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розтрощення черепу з грубим руйнуванням речовини головного мозку; травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки у комплексі з крижом та лівою частиною тазового кільця, численних переломів ребер; перелому правої ключиці; уламкового перелому правої лопатки; розриву 3-4 міжхребцевого з`єднання; численних ушкоджень м`яких тканин та внутрішніх органів, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і згідно висновку судово-медичної експертизи № 6 від 15.02.2014 року перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого, безпосередньою причиною якої є грубе руйнування речовини головного мозку, внаслідок розтрощення черепу (абсолютна відсутність речовини головного мозку у черепній порожнині, кістки черепу частково відсутні, інші розтрощені, утримуються між собою тільки за рахунок м`яких тканин).
Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 як водієм вимог п.п. 1.10, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, стало причиною і умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди смертю потерпілого пішохода ОСОБА_12 .
Обвинувачений ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не визнав. В запереченнях на інкриміноване йому обвинувачення вказував, що не виконував функції водія під час наїзду на пішохода ОСОБА_12 . У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_3 суду розповів, що, дійсно, напередодні ввечері вживав спиртні напої та після події їхав за кермом автомобіля марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на дату події перебував у його користуванні, але їхав в інший час ніж час зіткнення з пішоходом. Стверджує, що після того як відпочив у барі «Лакомка», за кермом його автомобіля їздили інші особи. Сам він спав на задньому сидінні цього авто. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, як стверджує обвинувачений, він прокинувся та побачив, що на передньому пасажирському сидінні в його авто знаходилась білява дівчина, а за кермом був хлопець у темній куртці. Дівчина голосно кричала, хлопець телефонував та просив, щоб їх з дівчиною забрали з місця пригоди, одночасно витирав кермо, знищуючи свої відбитки. Після цього хлопець та дівчина зникли з місця події. З показань обвинуваченого випливає, що він вирішив виконати свій громадянський обов`язок та повідомити про факт вчинення злочину в міліцію. Саме з цією метою він з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав до районного відділу міліції, де його і виявили сплячим за кермом автомобіля працівники міліції, яким він повідомив, що невідомі для нього особи здійснили наїзд на пішохода та зникли з місця пригоди. У ході досудового слідства за зовнішніми ознаками він з`ясував, що такими особами були водій ОСОБА_13 та пасажир ОСОБА_14 . Тож вважає, що в якості обвинуваченого його притягнуто неправомірно. Виявлений на передньому пасажирському сидінні білявий волос, зі слів обвинуваченого, підтверджує його версію про те, що в салоні авто була білява дівчина. А неповнота досудового слідства в частині фіксування слідів події кримінального правопорушення, зі слів обвинуваченого, суттєво обмежило його можливість захищатись від пред`явленого обвинувачення. Просить виправдати за недоведеністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що її чоловік був фізично здоровою людиною. Протягом останніх 19-ти років він займався спортом, бігав в один і той же час щодня. Вихід чоловіка на останню ранішню пробіжку пам`ятає до сьогодні. Коли у звичний час близько 6-тої годині він вийшов з дому і пів на восьму 12 січня 2014 року не повернувся додому, вона зателефонувала сину і син поїхав шукати батька. По дорозі побачив працівників ДАІ, але не надав цьому значення. Пізніше його викликали до моргу на впізнання і тоді потерпілі дізнались, що під колесами автомобіля загинув ОСОБА_12 . З обвинуваченим потерпіла вперше побачилась у суді, будь-якого розкаяння з боку обвинуваченого не відчула. Вважає, що його причетність до злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а покарання винному слід обрати у виді позбавлення волі строком, наближеним до максимальної його межі.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні у своїх показаннях суду підтвердив, що на пошуки батька рушив після того, як мати повідомила, що він не повернувся з щоденної пробіжки 12 січня 2014 року. Не надав значення перебуванню на дорозі співробітників ДАІ, які обслідували місце пригоди. А коли пізніше його викликали до моргу, там він впізнав тіло батька ОСОБА_12 .. Винним у наїзді на батька та наслідках у виді його смерті вважає ОСОБА_3 і просить обрати йому покарання у виді позбавлення волі строком, наближеним до максимальної його межі.
До початку розгляду справи по суті потерпілими заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та залучено до участі у справі цивільного співвідповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Цивільний співвідповідач: ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», належним чином і завчасно повідомлявся про час та місце кожного судового засідання, участі свого представника у кримінальному проваджені не забезпечив.
У подальшому потерпілими розмежовано вимоги позову між двома відповідачами та доповнено зміст позовних вимог вимогами майнового характеру.
В обґрунтування спричиненої протиправними діями ОСОБА_3 моральної шкоди потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказують , що ОСОБА_3 вчинив стосовно їх чоловіка та батька злочинні дії, смертельно травмувавши його. Переживання та нервові потрясіння поглиблені тим, що тіло їх близької людини було розірвано на шматки, череп розчавлено, зовнішній вигляд тіла був жахливий, кінцівка відірвана. Пережите горе зумовило погіршення загального самопочуття та здоров`я. Розмір грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди вказують важко виразити у грошовому еквіваленті. Однак, з урахуванням позиції, зайнятої обвинуваченим, вважають такий розмір адекватним грошовому еквіваленту в сумі по 250000 гривень кожному.
Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на положення статтей 1194, 1200 ЦК України, потерпілі-цивільні позивачі просять стягнути з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на їх користь моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі 14616 гривень, тобто по 7308 грн 00 коп кожному, а з ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну в результаті скоєних протиправних дій, в розмірі по 242692 гривень кожному. Крім того, просять стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на їх користь витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 14616 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 на їх користь майнову шкоду на поховання загиблого в сумі 11567 грн 89 коп. Стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто на користь ОСОБА_8 відшкодування шкоди як непрацездатній особі, яка перебувала на утриманні загиблого, 100000 гривень. А також просять стягнути витрати на правову допомогу загальною сумою 5000 гривень в рівних частинах кожному.
Захисник, посилаючись на відсутність прямих доказів вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України просить виправдати ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України. Вказує, що сам лише висновок спеціаліста-поліграфолога не може визнаватись доказом вини обвинуваченого. Сукупності зібраних у провадженні непрямих доказів недостатньо для ухвалення обвинувального вироку.
Дійсно, за даними опитування обвинуваченого із використанням поліграфу, на що посилається сторона обвинувачення, складено довідку про отримані результати за підписом спеціаліста-поліграфолога ОСОБА_15 (а.с. 145-146 том 2), за змістом якої на підставі загального аналізу реакцій, отриманих під час проведеного психофізіологічного інтерв`ю, спеціаліст-поліграфолог зробив висновок про те, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані ним щодо факту дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув ОСОБА_12 , являються недостовірними. Вірогідно, що ОСОБА_3 керував своїм автомобілем в момент зіткнення з потерпілим.
Судом враховується, що, правдивість і неправдивість показань носить етичний та юридичний характер і відноситься до сфери понять, прояв яких неможливо зафіксувати фізичними приладами Поліграф лише об`єктивно реєструє фізіологічні функції організму, дозволяє зафіксувати емоційну напругу пов`язану з питаннями тесту. Тож суд не має законних підстав оцінювати наведені результати як прямий доказ вини за об`ємом пред`явленого обвинувачення. Наведене опитування носить характер вірогідності та без сукупності і взаємозв`язку з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, самостійної доказової сили не має.
Судом досліджено інші подані стороною обвинувачення докази, а також оцінено заперечення захисту на предмет їх достатності та обґрунтованості. Під час постановлення вироку в нарадчій кімнаті проведено детальний аналіз показань обвинуваченого у взаємозв`язку із показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Одночасно з`ясовано фактичні дані, що містяться в таких показаннях та ті, які відображені у протоколах слідчих дій і висновках експертів, оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України. За результатами проведеної оцінки суд прийшов до висновку, що викладені обвинуваченим на свій захист показання є спробою уникнути кримінальної відповідальності, оскільки об`єктивно спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 відображають попередні версії обвинуваченого щодо його вказівки на те, що інкримінований йому злочин вчинив свідок ОСОБА_19 , який за попередньою версією ОСОБА_3 був в момент події за кермом його авто, а ОСОБА_21 пасажиром на передньому сидінні. Показання вказаних свідків забезпечують алібі ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , на якого обвинувачений як на водія також вказував у своїх версіях І хоча підозрюваний, обвинувачений має право давати показання як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, суд, виходячи із засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України), може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.
За таких умов, суд правове обґрунтування у розглянутому кримінальному провадженні робить, аналізуючи захисну версію обвинуваченого, висунуту ним саме в ході судового розгляду.
Факт дорожньо-транспортної пригоди та здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_12 автомобілем марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 підтверджується даними, відображеними у протоколах слідчих дій, висновках експертів і спеціалістів.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 січня 2014 року (а.с. 5-18 том 2) за участі спеціаліста-криміналіста та спеціаліста-автотехніка у присутності двох понятих оглянуто ділянку дороги в м. Городня по вулиці 1 Травня в районі розташування будинку № 43 та складено відповідну схему і фототаблиці. Встановлено, що дорога пряма, без напливів, пошкоджень та перешкод, дорожня розмітка відсутня. На правому узбіччі дороги, за умови руху в напрямку центру міста, містяться сліди шин на ґрунтовому покритті узбіччя. Визначено напрямок руху транспортного засобу до центру міста по напрямку відкидання тіла пішохода. Виявлено на правому узбіччі дороги уламки жовтого кольору від автомобільного показника повороту. Зафіксовано наявність речовини схожої на тканини людини, на узбіччі слід волочіння ноги і тіла потерпілого, а також сліди динамічного тертя лівого черевика потерпілого, які починаються на краю проїзної частини та закінчуються на правому узбіччі та веде до тіла потерпілого сивого чоловіка віком близько 79 років, одягнутого у сіру куртку, сині штани та сірі черевики. Труп без лівої ноги, обличчям до землі перпендикулярно до краю проїзної частини, головою в напрямку до будинків, має незначну ступінь заклякання. Оглядом трупа встановлено, що у нього відірвано ліву ногу, травмовано черепну коробку. На куртці трупу виявлено в задній частині фарба темно-зеленого кольору, встановлено, що штани на трупі розірвані.
У протоколі огляду речей від 16 січня 2014 року (а.с.37-41 том 2) зафіксовано опис одягу і взуття загиблого потерпілого, і їх характеристика узгоджується з описом, викладеним у протоколі огляду місця події, де безпосередньо виявлено потерпілого.
За висновком № 4 від 03.02.2014 року (а.с.160-167 том 2) вище описані пошкодження на одязі потерпілого ОСОБА_12 у вигляді розривів тканини, плям зеленого кольору та повздовжні трас, на куртці, розривів тканин взуття, та нерівності відокремлення лівої колоші від штанів, могли утворитись внаслідок прикладання динамічної дії, значної фізичної сили, на задню частину тіла потерпілого ОСОБА_12 .
З показань свідка ОСОБА_24 у судовому засіданні встановлено, що вказаний свідок особисто виявила труп ОСОБА_12 вранці 12 січня 2014 року близько 07 години, коли їхала з вокзалу недалеко від церкви. Спочатку проїхала, оскільки подумала, що лежить собака, а через невелику відстань побачила відірвану людську ногу. Повідомила міліцію.
Свідок ОСОБА_25 у своїх показаннях суду розповіла, що рано вранці 12 січня 2014 року їхала повз церкву. На узбіччі бачила темну машину вітчизняного походження. Оскільки в марках машини не розбирається сказати яка це була машина не може. Вказує, що біля машини бачила чоловіка середньої постави у темній куртці. На відстані близько 1,5 метри від машини бачила тіло, як їй здалось, тіло собаки. Пізніше дізналась, що збили людину і це було тіло загиблого, але тоді особливого значення побаченому не надала. Під час досудового слідства ОСОБА_3 особисто приходив до свідка і розпитував, що вона бачила.
У ході огляду транспортного засобу ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 від 12.01.2014 року (а.с.20-28 том 2), проведеного з дозволу законного володільця ОСОБА_3 , у присутності спеціаліста-криміналіста та понятих встановлено, що деформовано передній бампер, з правої сторони розбито правий передній показник повороту, розбито праву сторону декоративної пластикової решітки радіатора, деформовано капот з правої сторони та праве переднє крило, де маються пошкодження лаково-фарбового покриття, розбито лобове скло в правій частині, відсутнє праве дзеркало заднього виду, деформовано стійку з правої сторони в місці кріплення лобового скла. Під час огляду транспортного засобу в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні та підлозі виявлено сліди, схожі на мозкову речовину, а також плями бурого кольору, що знаходяться на правій стороні лобового скла, а також частини тканин біологічного походження і волосся, а на передніх пасажирських дверях автомобіля частину кістки і на передньому пасажирському сидінні частини схожі на тканину людини та волосся, в лівій частині заднього пасажирського сидіння плями бурого кольору. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 07.02.2014 року (а.с.30-33 том 2) в місці, де розташоване переднє пасажирське сидіння з правої сторони вилучено волосся.
Згідно висновку експерта № 1 від 20.01.2014 року (а.с. 153-157 том 2) уламок, виготовлений із полімеру жовтого кольору, знайдений на місці події дорожньо-транспортної пригоди, є уламком розсіювача правого повороту автомобіля марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , які раніше складали єдине ціле.
Згідно висновку експерта № 6 від 12.01.2014 року (а.с.148-150 том 2) встановлено, що безпосередньо причиною смерті ОСОБА_12 є грубе руйнування речовини головного мозку внаслідок розтрощення черепу (абсолютна відсутність речовини головного мозку у черепній порожнині, кістки черепа частково відсутні, інші розтрощені, утримуються між собою тільки за рахунок м`яких тканин), при зіткненні з легковим автомобілем. Характер трупних плям, трупного охолодження, трупного заклякання дають можливість стверджувати, що час настання його смерті відповідає вказаному у обставинах справи. По експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: розтрощення черепу з грубим руйнуванням речовини головного мозку; травматична ампутація лівої нижньої кінцівки у комплексі з крижом та лівою частиною тазового кільця; численні переломи ребер; перелом правої ключиці; уламковий перелом правої лопатки; розрив 3-4 міжхребцевого з`єднання; численні ушкодженням м`яких тканин та внутрішніх органів, утворені дією тупих твердих предметів за механізмами ударів та тертя, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Комплекс наявних тілесних ушкоджень перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 та відповідає терміну та механізму утворення при обставинах справи 12.01.2014 року близько 7 годин внаслідок наїзду автомобіля. Тілесних ушкоджень, що свідчать про скоєння переїзду транспортним засобом при експертизі трупа ОСОБА_12 не виявлено. На момент початкового контакту ОСОБА_26 був повернутий спиною до травмуючих поверхонь транспортного засобу, ішов з опорною правою та припіднятою лівою ногами, про це свідчить: поперечний розрив шкіри тильної поверхні лівої ступні на рівні плесно-фалангової групи суглобів, відгинаючий розрив групи таранно-передплесно-плеснової групи суглобів зліва, садна та крововиливи по заднім поверхням лівої гомілки, при відсутності ушкоджень її кісток. Послідовність ушкоджень, при цьому наступна: ампутація пояса лівої нижньої кінцівки з крижом, перелом правої лопатки, розтрощення черепу , ушкодження кісток та органів тулуба. Під час експертизи трупа ОСОБА_12 слідів волочіння транспортним засобом не виявлено. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупу ОСОБА_12 відповідає можливості утворення при обставинах події. При судовій-токсилогічній експертизі крові трупу громадянина ОСОБА_12 етанол не виявлено.
Згідно висновку № 31-11/14 від 01.11.2014 року (а.с. 236-243 том 2) в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи взаємне положення автомобіля та тіла загиблого в момент первинного контакту, встановлене проведеною комплексною медико-автотехнічною експертизою, в сукупності зі слідовою та речовою обстановкою, зафіксованою на місці пригоди, загиблий пішохід ОСОБА_12 в момент початкового контакту з автомобілем «ВАЗ-212140» д.н.з. НОМЕР_1 перебував на правому узбіччі поза межами проїзної частини, не виключено, лівобічною поверхнею тіла на межі узбіччя і проїзної частини.
Безпосередня причетність до вчиненого злочину ОСОБА_3 як особи яка керувала транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент зіткнення з пішоходом ОСОБА_12 підтверджується дослідженнями слідів події кримінального правопорушення.
Так, згідно інформації зафіксованої у протоколі огляду речей, які видав ОСОБА_3 правоохоронцям, тобто одягу, в який він був вдягнутий на момент події, вбачається, що на куртці коричневого кольору маються забруднення із речовиною сіро-жовтого кольору, а на поверхні джинсових штанів з тканини світло-синього кольору маються забруднення сіро-жовтого кольору та малопомітні плями неправильної округлої форми коричневого кольору, які розташовані на лівій і правій штанині (а.с.56-60 том 2).
За висновком експерта № 155 від 16.07.2014 року (а.с.169-172 том 2) в слідах на джинсах, вилучених у ОСОБА_3 знайдена кров людини, в якій при серологічному дослідженні виявлений антиген А, який ймовірно походить від особи з групою крові А і ізогемаглютиніном анти-В, якою міг бути ОСОБА_12 .
З опису плям крові, що походить від особи з групою крові А і ізогемаглютиніном анти-В, якою міг бути ОСОБА_12 та з урахуванням місця їх розташування на джинсах ОСОБА_3 , суд робить висновок про дотик такого одягу до коробки передач, розміщеної саме з боку сидіння водія, та у такий спосіб потрапляння крові загиблого із-зовні безпосередньо на речі обвинуваченого.
За висновком експерта № 46 від 22 січня 2014 року (а.с. 173-187 том 2) відповідно до даних, що маються в первинній судово-медичній експертизі трупу громадянина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 на тілі останнього були виявлені наступні тілесні ушкодження: розтрощення черепу з грубим руйнуванням речовини головного мозку; травматична ампутація лівої нижньої кінцівки у комплексі з крижом та лівою частиною тазового кільця; числені переломи ребер; перелом правої ключиці; уламковий перелом правої лопатки; розрив 3.4.міжхребцевого з`єднання, числені ушкодження м`яких тканин та внутрішніх органів, утворені дією тупих твердих предметів за механізмами ударів та тертя. Комісія експертів вважає, що вони могли утворитись у процесі дорожньо-транспортної пригоди (зіткнення легкового автомобіля ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_12 ), за умов знаходження пішохода в русі вертикальному або близькому до нього положенні. Члени експертної комісії вважають, що на момент початкового контакту ОСОБА_12 був розташований задньою поверхнею тіла до поверхні транспортного засобу, що контактувала. Характеристики наявних на одязі ушкоджень дають змогу вважати, що умови та механізм їх утворення можуть співпадати з такими на тілі потерпілого. На момент первинного контакту ОСОБА_12 міг знаходитися у вертикальному або близькому до цього положенні, розташовуючись задньою поверхнею тіла до частини автомобіля, що контактували з ним. Дані отримані при проведенні експертизи дають змогу вважати, що взаємодія тіла потерпілого та транспортного засобу відбувалась за механізмами удару, тертя, стиснення та розтягнення. На думку експертної комісії, наявні на передньому правому (пасажирському) сидінні частини мозкової речовини та черепу за наявності на цьому ж сидінні пасажира, опинитись не могли.
Суд відхиляє, як таку, що не знайшла підтвердження в судовому засіданні, позицію захисту, про появу такої мозкової речовини та залишків черепу на переднього пасажирського сидінні не безпосередньо на момент події, а в подальшому в ході досудового слідства. І, навпаки, зникнення з переднього пасажирського сидіння речового доказу жіночого волосся.
Так, у кримінальному процесі носієм слідів події кримінального правопорушення виступають предмети, що можуть бути засобами сприйняття, фіксації та збереження доказової інформації.
Суд оцінює матеріали фотозйомки, а також складені у порядку, передбаченому кримінально-процесуальним кодексом протоколи процесуальних дій та додатки до них.
На фрагменті дактилоскопічної плівки, яким згідно з Постановою про призначення експертизи по матеріалам досудового розслідування внесеного до Єдиного РДР за № 0000008, оброблялось переднє пасажирське сидіння під час проведення огляду автомобіля марки «ВАЗ-212140» д.н.з. НОМЕР_1 12.01.2014 року виявлено та вилучено 24 мікрооб`єкти схожі на волосся. Мікрооб`єктів волокнистої природи не виявлено.
На фрагменті дактилоскопічної плівки, яким згідно з Постановою про призначення експертизи по матеріалам досудового розслідування внесеного до Єдиного РДР за № 0000008, оброблявся одяг ОСОБА_3 з якого виявлено та вилучено, до складу якого входять волокна бавовни та хімічні волокна, а також 26 одиничних волокон нашарувань, з яких 15 волокон бавовни та 11 хімічних волокон (таблиця № 1).
Згідно висновку експерта № 28 від 12.02.2014 року (а.с. 212-214 том 2) об`єкти, вилучені при огляді автомобіля марки ВАЗ 2140 (об. 2-4) являються волоссям, яке належить людині і походить з голови. Порівняльне дослідження його між собою не проводилось, так як сиве волосся не порівнюється, групова належність не встановлювалась через малу довжину волосся. Об`єкти, вилучені при огляді автомобіля марки ВАЗ 2140 д.н.з. НОМЕР_1 (об. №1,5,6) являються волоссям, яке належить тварині. Визначення статевої приналежності волосся входить в компетенції експерта цитолога, однак відсутність зовнішньої піхвової оболонки в кореневій частині волосся (об № 1) не дозволяє дослідити статеву приналежність.
Згідно висновку експерта № 327 (б) від 10.04.2014 року (а.с. 218 том 2) при визначенні антигенів системи АВО був виявлений антиген А та ізогемаглютинін анти-В, внаслідок чого експерт робить припущення про походження поту від осіб з групою крові А (11) з ізогемаглютиніном анти-В, системи АВО. З урахуванням групи крові, походження слідів поту від ОСОБА_3 не виключається.
Згідно висновку № 2-04/10 від 22.01.2015 року (а.с.246-250 том 2). Генетичні ознаки слідів крові на штанах (об. №№ 5,6) є змішаними, збігаються між собою і містять генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_12 (об № 1) і зразка крові ОСОБА_3 (об. № 2).
Свідок ОСОБА_27 не заперечував, що факт зриву плівки з автомобіля обвинуваченого мав місце із-за погодних умов, однак, фотозйомка та протоколи, в яких зафіксовано огляд автомобіля були безпосередньо складені у день події кримінального правопорушення, коли ОСОБА_3 прибув на автомобілі до райвідділу і правильність відображення змісту протоколів зафіксовано підписами понятих. При огляді був присутній і технік-криміналіст, який сприймав об`єкт огляду безпосередньо. Фіксування слідів події відбувалось 12 січня 2014 року.
Свідки: ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 підтвердили, що в день аварії ОСОБА_3 прибув на своєму автомобілі до райвідділу міліції.
Так, свідок ОСОБА_28 показав, що в його обов`язки на момент дорожньо-траснпортної пригоди входило реєстрація заяв і телефонних звернень у районному відділі міліції. Близько 7 години ранку він отримав повідомлення від ОСОБА_24 про те, що вона виявили на узбіччі дороги труп чоловіка. Через деякий час ОСОБА_30 повідомив ОСОБА_28 про те, що біля райвідділу стоїть автомобіль «Нива» з характерними для дорожньо-транспортної пригоди пошкодженнями. Зі слів ОСОБА_28 він викликав ОСОБА_31 і разом вони пішли оглядати такий автомобіль. Побачили, що за кермом автомобіля «Нива» спить людина, як потім встановили, це був ОСОБА_3 . Коли розбудили водія, зрозуміли, що останній перебуває в стані сп`яніння. Він пояснював, що спав на задньому сидінні, а зіткнення з пасажиром вчинив інший чоловік. Видимих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не мав. Нижче коліна на штанах та на верхньому одязі мав плями бурого кольору, які свідок ОСОБА_28 сприймав як кров. У автомобілі було розбито скло з правого боку, машина була заплямована бурою речовиною та іншою речовиною невиразного кольору. ОСОБА_3 вказував, що за кермом був ОСОБА_32 .
Свідок ОСОБА_29 у своїх показаннях розповів, що 12.01.2014 року працював помічником оперативного чергового, близько сьомої години до райвідділку поступив дзвінок про те, що на узбіччі дороги біля церкви виявили тіло чоловіка. Через кілька хвилин водій чергового автомобіля повідомив помічника оперативного чергового про те, що біля райвідділу міліції стоїть автомобіль темного кольору, а за його кермом спить водій. Черговий і працівники ДАІ через певний проміжок часу завели до приміщення райвідділу громадянина ОСОБА_3 , який був у нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_30 у своїх показаннях суду розповів, що 12.01.2014 року працював помічником оперативного чергового та безпосередньо бачив машину «Нива» зеленого кольору на якій вранці до райвідділу приїхав водій ОСОБА_3 . Скло в правій стороні автомобіля було розбите, автомобіль був заплямований речовиною бурого кольору та іншою речовиною невідомого походження.
Свідок ОСОБА_33 (інспектор ДАІ) у судовому засіданні показав, що про факт дорожньо-транспортної пригоди 12.01.2014 року його повідомив ОСОБА_28 . Прибувши до райвідділу міліції, ОСОБА_33 побачив автомобіль «Нива» зеленого кольору, за кермом спав громадянин ОСОБА_3 . Коли його розбудили він вийшов з салону авто з сидіння водія. На штанах нижче коліна були видимі плями бурого кольору, схожі на кров. Водій ОСОБА_3 мав ознаки явного алкогольного сп`яніння. Свідок викликав слідчих і спеціаліста-криміналіста. Огляд автомобіля проводився у їх присутності. Під час огляду авто було виявлено краплі крові і невідомої речовини на пасажирському передньому сидінні, в тому числі і на спинці такого сидіння, спеціаліст-криміналіст вказав, що за цими ознаками наявність пасажирів у салоні авто виключається
Виходячи із висновку експертної комісії, що наявні на передньому правому (пасажирському) сидінні частини мозкової речовини та черепу за наявності на цьому ж сидінні пасажира, опинитись не могли, суд вважає неправдивою версію захисту щодо присутності в автомобілі інших, окрім ОСОБА_3 , осіб.
Показання свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_36 узгоджуються між собою. Їх зміст вказаними свідками викладено точно, послідовно, з зазначенням деталей, які неможливо відтворити, не будучи особою, що проживала день, події якого відтворюють під час допиту свідки.
Свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях суду розповів, що ввечері 11.01.2014 року разом з ОСОБА_34 відпочивали у барі «Лакомка». Через певний проміжок часу вийшли порозмовляти на двір. У цей час бармен вивів на вулицю ОСОБА_3 , який поводив себе нестримано, голосно розмовляв, перебував у стані сп`яніння. ОСОБА_3 , зі слів свідка ОСОБА_13 , запропонував ОСОБА_37 та ОСОБА_13 поїхати на автомобілі «Нива» у інші місця розваги. ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля «Нива», ОСОБА_34 на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_13 в салоні авто на сидіння позаду. Разом вони поїхали до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Там перебували приблизно з 23-тьої по 24-ту годину. Коли від`їжджали з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ОСОБА_34 помітив, що із-за стану сп`яніння ОСОБА_3 невпевнено тримав кермо, тому ОСОБА_34 запропонував ОСОБА_3 відпочити на задньому сидінні, а сам сів за кермо. З кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » вони поїхали до магазину на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », звідти до бару «Вега», а потім в кафе «Блюз». За кермом весь цей час був ОСОБА_38 . О другій годині ночі ОСОБА_34 зателефонував дружині і сказав, що йде додому.Разом ОСОБА_34 та ОСОБА_13 пішли до під`їзду будинку ОСОБА_39 . ОСОБА_3 залишився на задньому сидінні свого авто, автомобіль стояв на парковці біля ресторану «Жеведа», передньою частиною до приміщення відділу ДВС Городнянського Управління юстиції. Ключі від автомобіля залишили в автомобілі. ОСОБА_34 повернувся додому, а ОСОБА_13 близько другої години 40 хвилин зателефонував своїй дівчині ОСОБА_14 , з якою телефоном порозмовляли близько сорока хвилин після чого вона запросила його до себе. Після третьої години ночі, з показань ОСОБА_13 він прийшов до ОСОБА_14 , яка проживає в АДРЕСА_3 . У неї вдома був її брат ОСОБА_40 . Втрьох вони пили пиво, телефонували товаришу ОСОБА_41 та його дівчині. За місцем проживання ОСОБА_14 , за свідченням ОСОБА_13 , він пробув до 12-тої години наступного дня. Вдень його викликали до міліції для дачі пояснень. 13 січня 2014 року свідок виїхав на роботу до м. Москва, йому та бригадиру в Росію телефонував ОСОБА_3 та погрожував.
Свідок ОСОБА_34 у своїх показаннях суду розповів, що ввечері 11.01.2014 року разом з ОСОБА_13 відпочивали у барі «Лакомка». Через певний проміжок часу вийшли порозмовляти на двір. У цей час бармен вивів на вулицю ОСОБА_3 , який перебував у стані сп`яніння. ОСОБА_3 запропонував поїхати на автомобілі «Нива» у інші місця розваги. ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля «Нива», ОСОБА_34 на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_13 в салоні авто на сидіння позаду. Разом вони поїхали до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Там перебували приблизно з 23-тьої по 24-ту годину. Коли від`їжджали з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 », за показаннями свідка ОСОБА_34 , він сів за кермо, оскільки сп`янілий ОСОБА_3 невпевнено тримав кермо. ОСОБА_3 перейшов на заднє сидіння. З кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » поїхали до магазину на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », звідти до бару « ІНФОРМАЦІЯ_7 », а потім в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». О другій годині ночі залишили машину і в ній ОСОБА_3 біля ресторану «Жеведа». Вдвох з ОСОБА_13 пішли до будинку, в якому проживає ОСОБА_38 . ОСОБА_34 вивів собаку гуляти і близько 40 хвилин вони з ОСОБА_13 перебували біля будинку ОСОБА_38 . Після чого ОСОБА_13 повідомив, що йде до своєї дівчини ОСОБА_14 . Наступного дня свідка ОСОБА_34 викликали до міліції. Розповідаючи про одяг, в який був вдягнутий ОСОБА_13 того дня, свідок ОСОБА_34 вказував, що на ньому була світло блакитна куртка.
Свідок ОСОБА_35 (дружина ОСОБА_42 ) у судовому засіданні підтвердила, що її чоловік повернувся додому близько третьої години двадцяти хвилин. Такий час вона запам`ятала, оскільки у неї закінчилась зміна в барі «Вікторія», де вона працювала барменом і через кілька хвилин після того як вона прийшла додому, додому повернувся і її чоловік. З вказаного часу і до ранку чоловік був вдома, а вранці його викликали до міліції.
Свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях суду розповіла, що вночі після другої години 12 січня 2014 року їй зателефонував ОСОБА_13 , з яким до цього вони посварились, і вдвох вони розмовляли телефоном близько 40 хвилин. Помирились під час телефонної розмови і ОСОБА_14 запросила його до себе додому. Після третьої години ночі ОСОБА_13 прийшов до ОСОБА_14 , у неї в той час знаходився її брат ОСОБА_36 , втрьох вони пили пиво на кухні Хотіли запросити до себе ОСОБА_43 та його дівчину, телефонували їм, однак вони не прийшли. Крім того, свідок ОСОБА_14 вказувала, що за тиждень до судового засіданні, до неї в квартиру увірвались кілька чоловіків в масках, погрожували розправою та вимагали, щоб вона розповіла, що на момент дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі перебувала вона, а за кермом був ОСОБА_13 , а не ОСОБА_44 . Одночасно за такі показання пропонували свідку винагороду розміром 1000 доларів США. Про застосовані до неї протиправні дії свідок повідомила в міліцію, відомості про факт кримінального правопорушення внесено до ЄДРДР, а до неї вжито заходи безпеки.
Свідок ОСОБА_36 у своїх показаннях суду розповів, що 11 січня 2014 року вони з ОСОБА_14 гуляли в барі « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». На початку першої години пішли додому до ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , де вдвох перебували приблизно до третьої години ночі, а після третьої години ночі до них приєднався ОСОБА_13 . Разом вони пили пиво, ніхто з них у цей проміжок часу з квартири не відлучався.
Крім того, за ухвалою слідчого судді, слідством отримано інформацію про спожиті телекомунікаційні послуги, їх тривалість, маршрути передавання, місцезнаходження абонента в момент з`єднання з прив`язкою до місцевості та азимуту базових станцій за номерами операторів мобільного зв`язку, якими користувались на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , ОСОБА_34 , ОСОБА_14 . Отримана інформація свідчить, що: по-перше, ОСОБА_13 як власник сім-картки НОМЕР_2 в момент скоєння ДТП не перебував в зоні дії веж, що обслуговують місце скоєння ДТП; вихідні дзвінки, які вночі з 02 години 12 січня 2014 року виходили з його мобільного телефону, свідчать про зону дії веж, що обслуговують місце проживання ОСОБА_14 ; по друге, абонент ОСОБА_14 як власник сім-картки НОМЕР_3 за період часу з 05 години 00 хвилин по 06 годину 10 хвилин 12 січня 2014 року в момент виходу на зв`язок не перебував в зоні дії вежі, що обслуговує територію біля кафе «Інтер», розташованого по вул. 1 Травня в м. Городня, а районі нежитлового приміщення № 125 згідно даних радіорозвідки. У період часу з 02 години 30 хвилин по 07 годину 00 хвилин 12.01.2014 року абонент з сім-карткою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_14 за аналізом вихідних дзвінків перебував на момент виходу на зв`язок по вул. Чумака в м. Городня.
Тож перебування в салоні автомобіля ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент наїзду на потерпілого, окрім ОСОБА_3 , осіб, на яких він вказує, об`єктивно спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.
З показань свідків: ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , на допиті яких у судовому засіданні наполягала сторона захисту, встановлено події, які відбувались задовго до події зіткнення з пішоходом ОСОБА_12 .
З показань свідка ОСОБА_45 встановлено, що він допомогав ОСОБА_3 виходити з подвір`я кафе «Лакомка» і залишив його з ОСОБА_13 і ОСОБА_38 . Свідок ОСОБА_50 вказував, що в машині біля кафе «Лакомка» бачив ОСОБА_51 на задньому сидінні, коли той включав магнітолу. З ОСОБА_3 було двоє чоловіків, дівчини у цій компанії не було.
Свідок ОСОБА_52 вказувала, що бачила темну «Ниву» біля кафе «Інтер» до другої години ночі. З машини виходив ОСОБА_13 . ОСОБА_19 дав йому диск, після чого ОСОБА_13 та темний хлопець сіли в машину та поїхали. Чи був в машині хтось інший свідок не бачила.
Свідок ОСОБА_53 вказала, що біля 12-тої години 11 січня 2014 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » бачила ОСОБА_13 і ОСОБА_34 , які приїздили на авто «Нива». Із-за керма виходив ОСОБА_38 . У той вечір ОСОБА_3 вона не бачила, чи перебував він на задньому пасажирському сидінні їй невідомо. Через тиждень після події ОСОБА_3 приїздив до свідка, показував фотографії ОСОБА_34 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . Серед них свідок впізнала ОСОБА_21 і вказала на неї як на відвідувача кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в ніч, коли відбулась дорожньо-транспортна пригода. Крім того, з показань свідка ОСОБА_48 випливає, що машина «Нива» в ту ніч кілька разів під`їжджала до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Останнього разу близько 3-тьої години ночі. Аналогічні показання у суді дала свідок ОСОБА_49 , яка в ніч на 12 січня 2014 року відпочивала у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». При цьому обидва свідки на ОСОБА_14 як на відвідувача цього кафе не вказували.
У інкримінованому обвинуваченні міститься посилання на порушення ОСОБА_3 в тому числі п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
За висновком № 4 від 12 січня 2014 року (а.с.63 том 2), складеному о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_3 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння. За результатом токсилогічного дослідження № 63 встановлено, що у ОСОБА_3 виявлено етанол в концентрації 1,38 г/л (а.с.64 том 2).
Про те, що того дня вживав спиртне сам ОСОБА_3 не заперечував у судовому засіданні. Свідок ОСОБА_54 розповідав, що з ранку ОСОБА_3 був з ними на полюванні. Близько 19-тої години 00 хвилин 11 січня 2014 року брат ОСОБА_3 відвіз його в м. Городня, оскільки ОСОБА_3 вжив спиртне на полюванні.
Згідно висновку експерта № 36 від 11.02.2014 року (а.с. 190-195 том 2) щодо технічного стану транспортного засобу на момент експертного огляду рульове керування автомобіля «ВАЗ-212140» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в технічно-працездатному стані, при цьому технічних несправностей, які б впливали на основні вихідні параметри системи рульового керування не виявлено. На момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-212140» д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться у функціонально-придатному стані, при якому будь-яких технічних несправностей не виявлено.
Оцінивши всі вказані вище докази в їх сукупності, з точки зору їх належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України, суд дійшов об`єктивного висновку, що обвинувачений виконував функції водія на момент дорожньо-транспортної пригоди і що саме ОСОБА_3 як водій автомобіля марки ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 1.10, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1,12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що стало причиною і умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тобто із смертю потерпілого пішохода ОСОБА_12 ..
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого, конкретні обставини справи, особу винного - його вік, сімейний стан, в тому числі, перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіту, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність попередніх судимостей та відсутність обставин, що пом`якшували б і обтяжували покарання.
Диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України є бланкетною, тобто відсилає до іншого нормативного акту - Правил дорожнього руху, порушення яких стало причиною ДТП. В числі цих порушень є керування обвинуваченим автомобілем у стані алкогольного сп`яніння - п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тому ця обставина не може бути повторно врахована судом як обтяжуюча покарання обвинуваченого.
На виконання вимог п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК Україн суд поряд з наслідками, що настали, враховує й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання винного, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе виключне в умовах ізоляції від суспільства, а тому позбавлення волі є необхідним і достатнім покаранням.
Зважаючи на розтрощення черепу потерпілого з грубим руйнуванням речовини головного мозку; травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки, а також у урахуванням думки потерпілих та їх представника щодо доцільності суворого покарання, суд дійшов висновку, що покарання винному необхідно призначити строком наближеним до максимального розміру, передбаченому санкцією статті за даний злочин з призначенням додаткового покарання, зазначеного як обов`язкове у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.
Цивільний позов потерпілих підлягає задоволенню у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статтей 22,23,1167, 1194, 1200 ЦК України.
Згідно полісу № АЕ/1450184 обовязкогво страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 28.02.2013 року по 27.02.2014 року, автомобіль ВАЗ 212140 реєстраційний номер НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом і подія наїзду на потерпілого (страховий випадок) мав місце у період строку дії полісу. А тому цивільно-правова відповідальність перед потерпілими виникає і у ОСОБА_3 і у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто».
Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик ( у випадках, передбачених п. «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, -МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
На день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 1218 гривень. Отже, відповідно до вищевказаної норми Закону, відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», як страховик, повинен відшкодувати потерпілим, як дружині та сину загиблого, моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, загальний розмір якої становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, а саме: 14616 гривень (1218 х 12). Дана сума підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь потерпілих по 7308 гривень кожному.
Розв`язуючи вимоги обов`язку відшкодувати потерпілим моральну шкоду, суд встановив такі чинники: наявність такої шкоди для кожного потерпілого, протиправність діяння ОСОБА_3 , причинний зв`язок між шкодою та діянням. Враховуючи характер та обсяг душевних, психічних страждань, які зазнали потерпілі від злочину, в тому числі враховуючи неможливість повернення близької людини, а також стрес рідних від побаченого розтрощеного тіла загиблого, виходячи із засад розумності і справедливості, заподіяну кожному потерпілому моральну шкоду суд оцінює в грошовому виразі на суму 250000 гривень.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Так, як на ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» судом покладається обов`язок відшкодувати потерпілим моральну шкоду по 7308 гривень кожному, то відповідно до ст. 1194 ЦК України, на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обов`язок сплатити різницю між визначеним судом загальним розміром моральної шкоди і страховою виплатою, яка становить 242692 гривень (250000 7308) кожному.
Відповідно до п. 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку.
На день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 1218 гривень. Отже, відповідно до вищевказаної норми Закону, відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», як страховик, повинен відшкодувати потерпілим, як особам, які здійснили витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника загиблому у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, а саме: 14616 гривень (1218 х 12).
Дана сума підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь потерпілих в рівних частинах.
Витрати на поховання і на спорудження надгробного пам`ятника становлять 26183 грн 89 коп, підтверджується доданими до позову чеками та накладними (а.с. 36-41 том 1) і включають: поминальний обід в кафе «Блюз» - 5975 гривень та продукти 501 грн 50 коп. + 322 гривні 39 копійок; огорожа та пам`ятник - 16000 гривень, похоронний одяг (1115 гривень); ритуальні послуги ( вінок, авто, хрест, табличка) 2270 гривень.
Так, як на ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» судом покладається зобов`язана відшкодувати витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 14616 гривень, то відповідно до ст. 1194 ЦК України на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обов`язок сплатити різницю між визначеним фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 11567 гривень 89 коп (26183 грн 89 коп 14616 грн).
Крім того, потерпілою ОСОБА_8 заявлено вимогу про стягнення із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на її користь страхового відшкодування як утриманцю померлого, що втратила годувальника у розмірі страхової суми.
Правове регулювання такого відшкодування міститься у п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених ст. 41 Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується довічно чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом. Особам, визначеними у п. 1-5 ч.1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються: пенсія; суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічну виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується у повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів.
Середньомісячний дохід годувальника визначено потерпілою з урахуванням положення ст.1197 ЦК України в сумі 2471, 14 грн (2465,28 гривень + 2465,28 гривень + 2482,88 гривень). Частка доходу загиблого, яка припадала на утриманця ОСОБА_8 становить 1235,57 гривень (2471,14 : 2).
Відповідно до ст.1200 ЦК України така шкода відшкодовується дружині, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.
Відповідно до п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
За полісом № АЕ/1450184 встановлено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 100000 гривень. У цьому випадку мається на увазі потерпілий ОСОБА_12 .
Таким чином від цієї суми віднімаємо інші стягнуті регламентні виплати (100000 14616 14616 = 70768 ) і в межах страхової суми на користь потерпілої ОСОБА_8 слід стягнути страхове відшкодування 70768 гривень як утриманцю померлого, що втратила годувальника.
Долю речових доказів та процесуальних витрат слід вирішити у відповідності до положень Кримінального процесуального кодексу України. Оскільки суду не надано доказів накладення арешту на автомобіль і така дія відсутня в реєстрі матеріалів досудового розслідування (а.с.10-29 том1), в тому числі, клопотання у судовому засіданні не заявлялось, він підлягає поверненню законному володільцю.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться у тому числі витрати на правову допомогу. Положеннями ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Необхідність вирішення питання про судові витрати передбачено також п. 13 ;ч.1 ст. 368 КПК України. Таким чином, документально підтверджені витрати потерпілих (а.с. 70-72 том 3) в сумі 5000 гривень підлягають стягненню з винного на їх користь у рівних частинах.
Зважаючи на те, що обвинуваченим не порушувались обов`язки, що є елементом обраного до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суд підстав для його зміни не вбачає, однак його дію слід продовжити до набрання законної сили вироком суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128-129, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілих задовольнити.
Стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином при використанні забезпеченого транспортного засобу в сумі 7308 (сім тисяч триста вісім) гривень та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 7308 (сім тисяч триста вісім) гривень, а також страхове відшкодування як утриманцю померлого, що втратила годувальника, одноразову виплату у сумі 70768 гривень
Стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином при використанні забезпеченого транспортного засобу в сумі 7308 гривень та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 7308 (сім тисяч триста вісім) гривень
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 242692 (двісті сорок дві тисячі шістсот дев`яносто дві) гривні та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 8783 (вісім тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 242692 (двісті сорок дві тисячі шістсот дев`яносто дві) гривні та витрати на поховання загиблого і спорудження надгробного пам`ятника в сумі 8783 (вісім тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 понесені ними витрати на правову допомогу на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень, тобто в рівних частинах кожному по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Процесуальні витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи в сумі 489 гривень, трасологічної експертизи в сумі 760 гривень 49 копійок, криміналістичної експертизи в сумі 760 гривень 49 копійок, автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 586 гривень 80 копійок, експертизи волокнистих матеріалів в сумі 489 гривень 44 копійки, чотирьох імунологічних експертиз кожна по 393 гривні 12 копійок, транспортно-трасологічної експертизи в сумі 3900 гривень 80 копійок, судово-молекулярної генетичної експертизи в сумі 3548 гривень, а всього витрат на загальну суму 12697 грн 31 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Після набрання вироком суду законної сили речові докази: автомобіль марки ВАЗ 212140 днз НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 . Недопалок цигарки з фабричним логотипом марки „Camel, недопалок цигарки з фабричним логотипом марки „Прилуки, волосся, контрольні зразки марлі, марлеві тампони з потожировими слідами з керма, ключей, уламки жовтого кольору з показниками повороту автомобіля, два уламки дзеркала заднього виду автомобіля, рукавиці, шкарпетку, устилку з черевика знищити; ліхтарик, шапку, куртку, штани, черевики ОСОБА_12 повернути ОСОБА_8 , куртку та штани ОСОБА_3 йому повернути.
Строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання з покладеними обов`язками: негайно прибувати за викликом до суду, не відлучатись з населеного пункту, де він проживає за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживанн, продовжити до набрання вироком суду законної сили.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим, представнику потерпілого.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано або після відхилення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1