Справа №1-22/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Савранського О.А. при секретарі Порпленко Л.Є. за участю
прокурора Пашковська Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Корсуні-Шевченківському кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Миколаївка
Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, жителяАДРЕСА_1, громадянина
України, українця, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні
малолітню дитину, непрацюючого, військовозобов'язаного, судимого 01 серпня 2005 року
Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області по ст.191 ч.І КК
України до 2 років
обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з розпорядженням
і обліком товарно -матеріальних
цінностей з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік і звільненим від покарання на підставі ст. 1 п. «Б» Закону
України « Про
амністію» від 31 травня 2005 року,

у вчинені злочину, передбаченого
ст. 164 ч. 1
КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 будучи зобов'язаний згідно двох виконавчих листів
Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21 липня 2005 року виплачувати
аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій
грошовій сумі по 100 грн.
щомісячно, починаючи з 06
липня 2005 року і
до повноліття дитини на користь ОСОБА_3, він із 06 липня 2005
року злісно ухиляється від сплати коштів на утримання дитини (аліментів),
матеріальної допомоги сім'ї не надає, добровільно аліменти не сплачує і його
загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на січень місяць 2007 року становить 1 420 грн..

Допитаний під
час досудового слідства і в суді підсудний ОСОБА_1. вину свою в пред'явленому йому
обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся і дав суду слідуючи покази.

Що він підтримує покази, які давав
на досудовому слідстві про те, що 21
жовтня 2003 року він
одружився із громадянкою ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них
народився син ОСОБА_2. Із 16 травня 2005 року він уже із
дружиною перестав проживати і став проживати в іншому місці. А з 06 липня 2005 року його
дружина подала позов про стягнення з нього аліментів. Корсунь-Шевченківський
районний суд стягнув з нього аліменти в сумі 100 грн. щомісячно до повноліття дитини. Він заплатив їй
аліменти в сумі 50 грн..
Розлучилися вони тільки в жовтні 2005
року. На протязі тривалого часу він проживав у співмешканки ОСОБА_4. в АДРЕСА_1. З вересня 2005 року по листопад
місяць 2005 року він
працював на сезонній роботі на Набугівському цукровому заводі, де з нього
аліменти було утримано. Потім він не працював ніде. З початку лютого 2006 року він
працював на протязі трьох місяців у приватного підприємця , але не офіційно.
За цей період він заробив біля 700
грн.. Аліментів сплатив тільки в
сумі 30 грн..
Після цього ніде не

2

працював, мав тимчасові заробітки. На даний час ніде не
працює. Не сплату аліментів він пояснює відсутністю роботи по місцю проживанню,
так як в іншому місці працювати не бажав. Визнає, що дійсно аліменти повинен
був платити.

Вину свою визнає
повністю, щиро кається у вчиненому і просить слухати справу у спрошенному порядку, суть
якого як і порядок оскарження при такому розгляді справи, йому роз'яснені і
зрозумілі.

Таким чином,
оцінюючи зібрані по справі докази, які досліджені в суді в порядку,
передбаченому ст.299 ч.З КГЖ України, суд вважає, що пред'явлене підсудному
ОСОБА_1. обвинувачення повністю доказане.

Дії підсудного
ОСОБА_1. суд кваліфікує за ст.164 ч.І КК України, як злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_1. суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, який класифікується як злочин невеликої тяжкості; що до нього в 2005 рощ застосовувалась
амністія; має на утриманні малолітню дитину; позитивну характеристику з місця
проживання; думку потерпілої про несувору міру покарання.

Обставинами, які
пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1. суд визнає, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 суд
не вбачає.

З урахуванням
всіх цих обставин, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного
ОСОБА_1 можливе без відбування покарання, звільнивши його від відбування з
випробуванням, призначивши іспитовий строк, як необхідне й достатнє для його
виправлення і попередження нових злочинів та поклавши на нього обов'язки,
передбачені ст.76 ч.І п.2,3,4 КК України.

Речових доказів і судових витрат по справі немає.
Цивільний позов по справі не пред'явлений. Арешт на майно не накладався.
Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України.

Призначити
засудженому ОСОБА_1. за ст.164 ч.І КК з урахуванням ст. 61 ч.ч.2,3 КК
України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі
ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1. від відбування призначеного
йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, який
рахувати з моменту проголошення вироку.

На підставі
ст.76 ч. 1 п.2,3,4
КК України покласти на засудженого ОСОБА_1. такі обов'язки: не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання та періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально - виконавчої
системи у визначені цими органами дні.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про
невиїзд.

На вирок може
бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської області через
Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий підпис