У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 22 листопада 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Ровеньківського міського суду Луганської області від 13 вересня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженця м. Ровеньки Луганської області,

громадянина України,

судимого 18 серпня 2005 року Ровеньківським міським судом
Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, на
підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік, -

засуджено за ч. 2 ст. 315 КК України із застосуванням ст. 69 КК країни на 3
роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1призначено 3 роки позбавлення
волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання,
призначеного за цим вироком, частково приєднано частину невідбутого покарання
за попереднім вироком у виді 1 року позбавлення волі та остаточно визначено 4
роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження,

уродженця м. Судак АР Крим,

громадянина України,

судимого 15 вересня 2005 року Ровеньківським міським
судом Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі,
на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1 рік, -

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання,
призначеного за цим вироком, частково приєднано частину невідбутого покарання
за попереднім вироком у виді 1 року позбавлення волі та остаточно визначено 3
роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього
обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження,

уродженця м. Ровеньки Луганської області,

громадянина України,

не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2та ОСОБА_3 солідарно 167 грн. 39 коп. судових витрат за проведення
хімічної експертизи.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1, ОСОБА_2та ОСОБА_3 визнано винними та засуджено за вчинення
злочинів за таких обставин.

Так, 07 червня 2006 року приблизно о 10 годині ОСОБА_1
перебуваючи зі своїми друзями - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у дворі будинку АДРЕСА_1,
маючи умисел на схиляння ОСОБА_3 і ОСОБА_2 до вживання наркотичних засобів,
запропонував їм нарвати у сел. Н.-Дар'ївка м. Ровеньки і вжити наркотичний засіб - канабіс, чим викликав у
останніх бажання вжити вказаний вище наркотичний засіб.

07 червня 2006 року приблизно о 13 годині ОСОБА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_3, за
попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання й
виготовлення наркотичних засобів, на полі, розташованому за городами по вул.
Леніна у сел. Н.-Дар'ївка м.
Ровеньки, зірвали верхівки дикорослої коноплі, які склали у поліетиленовий
пакет. Після чого приблизно о 13 годині 30 хвилин вони були затримані працівниками міліції, які при
особистому огляді виявили та вилучили поліетиленовий пакет, в якому знаходилася
речовина зеленого кольору, рослинного походження, яка згідно з висновком
хімічної експертизи № 4932/2060 від 08 липня 2006 року є особливо небезпечним
наркотичним засобом - канабісом, початкова вага якого складала 214 г.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1, ОСОБА_2та
ОСОБА_3, просить вирок щодо них скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у зв'язку із невідповідністю покарання, призначеного ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
тяжкості вчиненого злочину і особам засуджених та істотного порушення
кримінально-процесуального закону при вирішенні питання про відшкодування
судових витрат. При цьому посилається на те, що суд, призначаючи
ОСОБА_1покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст.
315 КК України, без достатньої наявності пом'якшуючих обставин, не мотивуючи
свого рішення, призначив основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Зазначає, що призначаючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання за сукупністю вироків, суд
безпідставно дійшов висновку про можливість їх виправлення без відбування
покарання і повторно звільнив їх від покарання на підставі статей 75, 76 КК
України. Крім того, судом, на порушення вимог кримінально-процесуального
закону, було стягнуто із засуджених судові витрати за проведення хімічної
експертизи в солідарному порядку.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та доводи подання, колегія суддів вважає,
що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження
нових злочинів.

Цих вимог закону суд при призначенні покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не
дотримався.

Так, суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 315 КК України, який законом (ч. 5 ст. 12 КК України) віднесено до особливо
тяжких, призначив йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
При цьому у вироку переконливих мотивів прийнятого рішення не навів.

Разом із цим, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за місцем
проживання характеризується посередньо, раніше судимий, вчинив особливо тяжкий
злочин у період іспитового строку за попереднім вироком.

За таких обставин, посилання суду на те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою
вину та щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням наведених даних про його
особу, колегія суддів вважає недостатніми для висновку про можливість за
вчинення особливо тяжкого злочину призначення
основного покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд належним чином
не мотивував, які саме дані про їх особи дають підстави про можливість
виправлення засуджених без відбування покарання.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 раніше були засуджені
за аналогічні злочини, але належних висновків для себе не зробили, на шлях
виправлення не стали та вчинили нові злочини у період іспитового строку за
попереднім вироком.

Цим обставинам суд у вироку належної оцінки не дав та безпідставно повторно
при призначенні покарання застосував до ОСОБА_1 та ОСОБА_2ст. 75 КК України.

У зв'язку з вищезазначеним колегія суддів вважає, що доводи касаційного
подання щодо м'якості призначеного ОСОБА_1та ОСОБА_2 покарання, є
обґрунтованими.

Правильним є і доводи касаційного подання про те, що суд істотно порушив
вимоги кримінально-процесуального закону при вирішенні питання про
відшкодування судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 93 КПК України судові витрати покладаються на
засуджених. У тому разі, якщо винними буде визнано декількох осіб, суд
постановляє, в якому розмірі повинні бути стягненні судові витрати з кожного з
них, ураховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Проте суд, на порушення вказаних вимог закону, стягнув із засуджених судові
витрати в солідарному, а не в дольову порядку.

Ураховуючи викладене, вирок Ровеньківського міського суду Луганської
області від 13 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час якого
необхідно всебічно, повно та об'єктивно дослідити всі докази, дати їм належну
оцінку та, за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення, призначити
ОСОБА_1та ОСОБА_2 покарання, яке відповідало б вимогам ст. 65 КК України, оскільки призначене
їм покарання за даним вироком слід вважати невиправдано м'яким.

Керуючись статями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора Луганської області задовольнити.

Вирок Ровеньківського
міського суду Луганської області від 13 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 с к а с у в а т и, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі
суду.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Коновалов В.М. Мороз М.А.