У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Кузьменко О.Т., Мороза М.А.

за участю прокурора

Брянцева В.Л.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 квітня 2008 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок колегії
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської
області від 22 січня 2008 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада
2007 року засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Підвисоке Оратівського району Вінницької області,
мешканця АДРЕСА_1, непрацюючого, судимості
не має,

за ч. 2 ст. 262 КК України на 5 років позбавлення волі, ч. 1
ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Ізяслав Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_2, непрацюючого,
судимості не має,

за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 262 КК України на 5 років позбавлення волі, ч. 1
ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України
ОСОБА_2 остаточно призначено 5 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України суд зобов'язав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця
проживання й роботи, періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов МВС України до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у тому, що ОСОБА_1, працюючи згідно
наказу МВС України № 11 від 22 березня 2002 року на посаді техніка з озброєння
зброярно - кулеметної майстерні Центральної бази ресурсного забезпечення МВС
України (ЦБРЗ МВС України), маючи спеціальне звання - старшина міліції, будучи
службовою особою в силу здійснення функцій представника влади та відповідно до
договору "Про матеріальну відповідальність завідуючого секцією за передані
їм на збереження цінності" від 12 квітня 2005 року матеріально -
відповідальною особою, і ОСОБА_2, працюючи згідно наказу УМВС України в
Рівненській області № 216 о/с від 4 грудня 1998 року на посаді старшого
інспектора служби озброєння відділу ресурсного забезпечення УМВС України в
Рівненській області, маючи спеціальне звання - майор міліції, протиправно,
використовуючи свої владні повноваження, вчинили за попередньою змовою,
повторно викрадення вогнепальної зброї та незаконне поводження зі зброєю та
бойовими припасами.

Так, ОСОБА_1 на пропозицію ОСОБА_2 вчинити викрадення зброї дав добровільну
згоду та протягом двох робочих днів, приблизно із 15 по 20 січня 2007 року,
діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим
становищем, маючи вільний доступ до складу № 78, що належить ЦБРЗ МВС України і
розташований по вулиці Святошинській, 27 у місті Києві, проник у вказане
приміщення, звідки таємно викрав для ОСОБА_2 п'ять справних нарізних
короткоствольних бойових стрілецьких пістолетів конструкції
"Токарева" (“ТТ”), зберігав їх без передбаченого законом дозволу у
власному гаражі АДРЕСА_1, а 25 січня
2007 року біля 16 години доставив до
центрального входу на станцію метро "Святошино" у м. Києві, де
незаконно збув ОСОБА_2 за ціною 70 доларів США кожний пістолет, на загальну
суму 350 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 1 767 грн. 50
коп.

Останній 26 січня 2007 року біля 13 години придбані у ОСОБА_1 пістолети
“ТТ” без передбаченого законом дозволу доставив до центрального входу в зоопарк
по вулиці Київській, 110 у м. Рівне, де незаконно збув ОСОБА_3, справа щодо
якого 23 липня 2007 року закрита внаслідок акту амністії, за ціною 600 доларів
США кожний пістолет, на загальну суму 3000 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ становило 15 150 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 березня 2007 року біля 13 години
ОСОБА_1 повторно на пропозицію ОСОБА_2 щодо викрадення та незаконної реалізації
вогнепальної зброї аналогічним способом проник до складу № 78 ЦБРЗ МВС України,
звідки таємно викрав для ОСОБА_2 ще п'ять справних нарізних короткоствольних
бойових стрілецьких пістолетів конструкції "Токарева", із метою
незаконного збуту доставив їх до центрального входу станції метро
"Святошино" у м. Києві та
незаконно продав ОСОБА_2 за ціною 70 доларів США кожний пістолет, на
загальну суму 350 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 1 767
грн. 50 коп.

Наступного дня, 15 березня 2007 року 2007 року біля 13 години, придбані у
ОСОБА_1 п'ять пістолетів “ТТ” ОСОБА_2 незаконно доставив на вулицю Квітки -
Основ'яненка в м. Рівне та без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_3 за
ціною 600 доларів США кожний пістолет на загальну суму 3 000 доларів США, що
згідно офіційного курсу НБУ становило 15 150 грн.

Всього з 15 по 20 січня та 14 березня 2007 року ОСОБА_1 за пропозицією
ОСОБА_2 викрав з ЦБРЗ МВС України 10 пістолетів “ТТ” та збув їх ОСОБА_2, який,
у свою чергу, збув їх ОСОБА_3

Крім того, у липні 2000 року ОСОБА_1 шляхом привласнення знайденого під час
проведення будівельних робіт за місцем проживання ОСОБА_4 по вулиці АДРЕСА_1
придбав дрібнокаліберний карабін НОМЕР_1 з оптичним прицілом ГО 3- 9 №920029,
один набій до пістолета конструкції "Макарова" (“ПМ”), три набої " LUGER”, 329 набоїв калібру 5,6 мм, які без
передбаченого законом дозволу переніс у власне господарство, що розташоване по
вулиці Пролетарській, 20 у цьому ж селі, та незаконно зберігав до 18 березня
2007 року.

ОСОБА_2 протягом 1998 - 2007 років, працюючи на посаді старшого інспектора
служби озброєння відділу ресурсного забезпечення УМВС України в Рівненській
області та входячи до складу комісії по знищенню зброї, без передбаченого
законом дозволу, із використанням свого службового становища, таємно придбав
шляхом привласнення списаного по обліках майна: 176 набоїв до пістолета “ПМ”,
15 набоїв " LUGER”, 2 набої до автомата "Калашникова", які зберігав на стріху
будинку АДРЕСА_3, де проживають його батьки, та 17 набоїв калібру 7,62 мм до
пістолета “ТТ”, які зберігав у квартирі АДРЕСА_2.

Крім того, в липні 2006 року ОСОБА_2 придбав, знайшовши за місцем свого
попереднього проживання АДРЕСА_3, справний та придатний для стрільби обріз
мисливської рушниці 16 калібру моделі "БМ", який являється
вогнепальною зброєю, переніс його в коридор цього будинку, де зберігав без
передбаченого законом дозволу під шафою.

Вироком колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Рівненської області від 22 січня 2008 року вирок міського суду у частині
призначення засудженим покарання скасовано,
ОСОБА_1 призначено покарання за
ч. 2 ст. 262 КК України 5 років
позбавлення волі, ч. 1 ст. 263 КК України
2 роки позбавлення волі, ОСОБА_2 за
ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 262 КК
України 5 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 263 КК України 2 роки позбавлення волі, а остаточно на
підставі ст. 70 КК України кожному призначено по 5 років
позбавлення волі.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

В касаційній скарзі та доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 просить з урахуванням визнання ним винуватості, щирого каяття, відсутності
тяжких наслідків, вчинення злочину, пов'язаного з викраденням зброї, під
впливом ОСОБА_2, наявності на утриманні
неповнолітньої дитини, змінити вирок апеляційного суду, застосувати ст. 75 КК
України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі, вважаючи, що встановлені по справі обставини, що пом'якшують
покарання, зокрема, визнання ним винності, щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочинів, відсутність суспільно-небезпечних наслідків, наявність на
утриманні малолітніх дітей, та дані про його особу дають підстави вважати
можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, також просить змінити
вирок апеляційного суду та застосувати ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який вважав, що касаційні
скарги є безпідставними, а судові рішення в частині кваліфікації дій засуджених
підлягають зміні в порядку ст. 395 КПК України, перевіривши матеріали справи,
доводи касаційних скарг та заперечення на них прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що скарги
підлягають частковому задоволенню.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов до
обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні
дій, пов'язаних із викраденням вогнепальної зброї та незаконним поводженням із
нею та бойовими припасами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у
встановленому законом порядку та перевірених судом за згодою учасників судового
розгляду в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України доказах і в касаційних скаргах не
заперечується.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 262 цього Кодексу за ознаками
викрадення вогнепальної зброї, вчинене повторно, шляхом зловживання службової
особи своїм службовим становищем, ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 262 КК
України за ознаками підбурювання до
викрадення вогнепальної зброї шляхом зловживання службової особи своїм
службовим становищем, вчинене повторно, а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 1 ст.
263 КК України за ознаками носіння, зберігання, придбання та збут вогнепальної
зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, є правильною.

Разом із тим, місцевий суд при
кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 262 КК України, а ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27,
ч. 2 ст. 262 КК України за ознакою вчинення цього злочину за попередньою змовою
групою осіб та ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263 цього Кодексу за ознакою передача
вогнепальної зброї допустив помилку, на що не звернула увагу апеляційна
інстанція.

Так, відповідно до ст. 28 КК України злочин вважається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його
спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до
початку злочину, домовились про спільне його вчинення. При цьому учасники такої
групи діють як співвиконавці об'єктивної сторони злочину. Однак суд визнав і це
встановлено матеріалами справи, що ОСОБА_2 у виконанні об'єктивної сторони
розкрадання вогнепальної зброї участі не брав, він лише умовив ОСОБА_1 вчинити
з використанням свого службового становища цей злочин і останній скоїв його
самостійно. Саме тому суд кваліфікував дії ОСОБА_2 не за ч. 2 ст. 262 КК України
як співвиконавця злочину, а за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 262 цього Кодексу як
співучасника - підбурювача і визнав, що в подальшому викрадену зброю ОСОБА_5 незаконно збув ОСОБА_2, а останній її незаконно у нього придбав.

Окрім того, суд визнав наявність у діях ОСОБА_2 такої об'єктивної ознаки
складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконна передача
вогнепальної зброї та боєприпасів.

Однак відповідно з роз'ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року “Про судову практику в справах про викрадення та
інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими пристроями
чи радіоактивними матеріалами”, під незаконною передачею вогнепальної зброї
(крім гладкоствольної мисливської) чи бойових припасів слід розуміти надання
цих предметів іншій особі у володіння, для тимчасового зберігання чи
використання за цільовим призначенням без передбаченого законом дозволу.

Як убачається з вироків, суд визнав, що ОСОБА_2 збув викрадену ОСОБА_1
вогнепальну зброю - пістолети “ТТ” ОСОБА_3. Вчинення ж ним інших дій,
пов'язаних із передачею вогнепальної зброї та боєприпасів, судом не встановлено
й обвинувачення йому в цьому не пред'являлось.

За таких обставин у порядку ст. 395 КПК України із судових рішень у частині
засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 262 КК України та ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27, ч. 2
ст. 262 КК України належить виключити вказівку про наявність у їх діях
кваліфікуючої ознаки цього злочину - учинення його за попередньою змовою групою
осіб, а в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263 цього Кодексу - ознаки
об'єктивної сторони цього злочину -
передача вогнепальної зброї та бойових припасів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, один із яких відноситься до
тяжких, скоєння їх із використанням засудженими свого службового становища
працівників міліції, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про
неможливість виправлення ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 без відбування покарання.

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, засуджені вперше
притягаються до кримінальної відповідальності, повністю визнали винність, щиро
розкаялись, своїми показаннями сприяли розкриттю злочинів, що свідчить про
усвідомлення ними своєї протиправної поведінки
та її критичну оцінку.

ОСОБА_1 має на утриманні одну, а ОСОБА_2 - трьох неповнолітніх дітей, за
місцем проживання, а ОСОБА_1 і за місцем роботи
характеризуються позитивно, ОСОБА_2 більше десяти років пропрацював в
органах внутрішніх справ.

Наведені дані свідчать про можливість їх виправлення за менш тривалий строк
позбавлення волі і дає підстави для застосування ст. 69 КК України та
пом'якшення призначеного ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 262 КК України та ОСОБА_2 за ч. 4
ст. 27, ч. 2 ст. 262 цього Кодексу покарання.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вироки Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2007
року та колегії суддів Судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2008 року щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 змінити. В порядку ст. 395 КПК України виключити з вироків у частині
засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 262 КК України та ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27, ч. 2
ст. 262 КК України кваліфікуючу ознаку цього злочину - учинення його за
попередньою змовою групою осіб, а в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263
КК України - ознаку об'єктивної сторони злочину - передача вогнепальної зброї
та бойових припасів.

Застосувати ст. 69 КК України та пом'якшити призначене ОСОБА_1 за ч. 2 ст.
262 КК України та ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 262 цього Кодексу покарання
до трьох років позбавлення волі, кожному.

Згідно зі ст. 70 КК України ОСОБА_1
за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України та
ОСОБА_2 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 262, ч. 1
ст. 263 КК України, остаточно призначити покарання шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим - по 3 роки позбавлення волі.

В решті ці вироки залишити без змін.

СУДДІ:

КРАВЧЕНКО К.Т.
КУЗЬМЕНКО О.Т. МОРОЗ
М.А.