Дата документу Справа № 336/2133/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2133/15-к Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1441/15 Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. ст.185 ч. 2, 186 ч.2
КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 і процесуального прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.- 11 жовтня 1990 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 141 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 25 КК України (в ред. 1960 року) умовно з обов`язковим залученням до праці; 17 квітня 1991 року направлений в місця позбавлення волі на 2 роки 3 місяці 22 доби;

2.- 22 січня 1992 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.. ст.. 141 ч.2, 43 КК України (в ред. 1960 року) на 4 роки позбавлення волі, звільнений 21 жовтня 1995 року по відбуттю строку покарання;

3.- 20 серпня 1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 14 КК України (1960 року) призначено лікування від наркоманії; 30 серпня 1997 року звільнений по відбуттю покарання;

4.-23 березня 1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 81 ч.2, 17 КК України (в ред.. 1960 року) на 5 років позбавлення волі4 звільнений 16 грудня 2002 року по відбуттю строку покарання;

5.- 26 липня 2005 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 189 ч.2, 190 ч.2, 263 ч.1 КК України (в ред. 2001 року) на 6 років позбавлення волі; звільнений 11 травня 2010 року по відбуттю покарання;

6.- 18 травня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.1 КК України (в ред. 2001 року) на 1 рік позбавлення волі;

7.- 28 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 309 ч.2 КК України (в ред. 2001 року), на підставі ст. 71 КК України (в ред. 2001 року) на 4 роки позбавлення волі; звільнений 15 серпня 2014 року по відбуттю строку покарання;

засуджено:
- за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Постановлено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 24 березня 2015 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те що він 04 лютого 2015 року, знаходячись у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , повторно відкрито викрав телевізор «Соні» вартістю 1 100 грн., що належить ОСОБА_8 , в подальшому продав його за 290 грн.

23 лютого 2015 року, о 12 - 45 год., ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусничка», розташованому в будинку № 208 по проспекту Леніна в місті Запоріжжі, повторно таємно викрав три пачки прального порошку «Тайд» на суму 286, 92 грн., який виніс за межі торгового залу.

24 лютого 2015 року, о 10 30 год., ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Брусничка», розташованому в будинку № 208 по проспекту Леніна в місті Запоріжжі, повторно таємно викрав три пачки прального порошку «Тайд» на суму 286, 92 грн., який виніс за межі торгового залу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок незаконним через тяжкість призначеного покарання, вказує на те, що судом не взято до уваги його повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Просить вирок змінити, застосувати ст. 69 КК України, знизити розмір призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 (в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ) вважає вирок суду необґрунтованим та незаконним через тяжкість призначеного покарання, вказує на те, що судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги всі пом`якшуючі обставини та відсутність тяжких наслідків; не обґрунтовано не застосування вимог ст. ст.69, 75 КК України. Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення процесуальних витрат та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. На думку апелянта у вироку судом не зазначено викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор встановив та які були зазначені в обвинувальному акті, також в мотивувальній частині вироку відсутнє посилання на наявність такої обтяжуючої обставини, як рецидив злочину. Просить вирок суду скасувати, матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача; прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції та наполягав на її задоволенні, апеляції засудженого та його захисника просил залишити без задоволення, захисника адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та апеляції засудженого, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; потерпілу ОСОБА_8 , яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження, допитом обвинуваченого ОСОБА_9 , який повністю визнав свою провину в пред`явленому обвинуваченні.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, викладаючи фабулу обвинувачення, суд інкримінував обвинуваченому в вину всі кваліфікуючі ознаки скоєних ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які прокурором були встановлені та викладені у обвинувальному акті. Таким чином посилання прокурора в апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є неспроможними.

Крім того, відповідно до вимог ст. 394 ч. 2 судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ст. 349 ч. 3 КПК України.

Дійсно, суд при призначенні покарання не вказав таку обтяжуючу обставину як рецидив злочину, проте ця обставина не впливає на вид та розмір призначеного покарання, оскільки воно відповідає тяжкості скоєних злочинів, даних про особу винного.

Перевіряючи доводи прокурора щодо вирішення судом питання про процесуальні витрати, колегією суддів встановлено, що у кримінальному провадженні проведено в НДЕКЦ судово хімічну експертизу № 387 від 12 листопада 2014 року (а.п. 27-32), вартість якої, згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні (а.п. 25) складає 294, 84 грн.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Вказана вимога закону судом при ухваленні вироку не виконана, в резолютивній частині вироку відсутнє рішення суду про відшкодування процесуальних витрат. Але це порушення не є істотним в розумінні ст. 412 КПК України, а тому не може бути підставою для скасування вироку.

До того ж відповідно до положень ст. 537, 539 КПК України, якщо судом першої інстанції не вирішені питання про визначення розміру і розподілення судових витрат, вони вирішуються судом, який ухвалив вирок в порядку його виконання за клопотанням (поданням) прокурора.

Таким чином, вирішення питання, зазначеного в апеляційній скарзі, законодавцем віднесено до компетенції суду першої інстанції, який ухвалив вирок.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості скоєного ним суспільно небезпечного діяння, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується. Обставинами які пом`якшують покарання судом визнано щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, сприяння встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування вироку у зв`язку з тяжкістю призначеного покарання за доводами апеляційних скарг.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2015 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 і процесуального прокурора залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4