Справа № 1-57/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2008 року Старовижівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого- судді Самрука Ф.В.

при секретарі
Таксюк О.С.

за участю прокурора Омелянчука А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Стара Вижівка справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Шкроби Старовижівського району Волинської області,
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна,
неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.172, ч.1 ст.366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

органами досудового слідства
ОСОБА_1. обвинувачується у вчиненні грубого порушення законодавства про працю
та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, яке
заключається в тому, що він, будучи директором госпрозрахункового
відокремленого підрозділу «Полісянка» Старовижівської райспоживспілки у листопаді 2006 року прийняв на роботу
продавцем в магазин продовольчих товарів с.Соколище неповнолітню ОСОБА_2.,
ІНФОРМАЦІЯ_2., без оформлення трудових відносин та попереднього медичного
огляду, яка виконувала надурочні роботи в нічні години, без проведення
обов'язкових відрахувань в дохід держави із заробітної плати ОСОБА_2. в
загальній сумі 1630,89грн. Крім того, в період з листопада 2006 року по липень
2007 року умисно вносив до офіційних документів звітності органів державного
пенсійного страхування, податкової звітності та фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування завідомо неправдиві відомості, вказуючи там
лише одного працівника, в той час, як у цей звітний період перебувало два працівника.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. свою вину в пред'явленому обвинуваченні
визнав повністю і показав суду, що дійсно в листопаді 2006 року, він, будучи
директором ГВП «Полісянка», прийняв на роботу неповнолітню ОСОБА_2. через те,
що не міг знайти іншого продавця в цей магазин, а не оформляв тому, що вона
була неповнолітня і думав, що її не можна оформляти на роботу поки не стане
дорослою. Відносно режиму роботи

-2-

і оплати праці, то цими питаннями
безпосередньо займалася його мати ОСОБА_3., якій він довіряв. Відповідно до
цього вносив у державну звітність завідомо неправдиві дані про одного
працівника, в той час коли фактично було два. У вчиненому щиро покаявся та
пояснив також, що всі завдані збитки державі в сумі 1630,89грн. відшкодував повністю, про що пред'явив відповідні квитанції, в
зв'язку з чим, просив суд закрити кримінальну справу і звільнити його від кримінальної
відповідальності за дійовим каяттям.

Заслухавши
думку прокурора, який погодився з клопотанням про звільнення підсудного від
кримінальної відповідальності, показання підсудного, потерпілої, свідків та вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що підсудного ОСОБА_1. слід звільни и від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв'язку з дійовим каяттям, а справу провадженням закрити.

Винність
підсудного ОСОБА_1., крім його показань, підтверджується показаннями
потерпілої, свідків та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла
ОСОБА_2. показала, що вона дійсно в період
з листопада 2006 року, будучи неповнолітньою, працювала продавцем
магазину продовольчих товарів в с.Соколище. Трудового договору з нею ніхто не
укладав. Працювала у вихідні і святкові дні у вечірні години. Медогляду не
проходила. Претензій до підсудного вона не має і не заперечує, щоб відносно
ОСОБА_1. справа була закрита і згідна, щоб його звільнили від кримінальної
відповідальності.

Свідок
ОСОБА_4. показала, що їй відомо про те, що у магазині с.Соколище працювала
продавцем неповнолітня ОСОБА_2. з листопада 2006 року, яка працювала у вихідні
та святкові дні та у вечірні години. В трудову книжку запису про
звільнення ОСОБА_2. не змогла внести,
тому, що книжка була витребувана в прокуратуру району десь у березні 2008 року,
де і знаходилась.

Свідки
ОСОБА_5. і ОСОБА_6. показали, що ОСОБА_2. працювала з листопада 2006р. у
магазині с.Соколище продавцем. Чому з нею не укладався трудовий договір їм не
відомо. Свідки ОСОБА_4. і ОСОБА_7. показали, що ОСОБА_2. з листопада 2006 року
дійсно працювала продавцем у магазині с.Соколище. Чи була вона прийнята на
роботу по договору вони не знають, але їм відомо про те, що вона працювала
також і у вихідні, святкові дні та у вечірні години.

З
акту перевірки №03-18-11/0018 від 24.03.08р. ГВП «Полісянка» вбачається
порушення вимог трудового законодавства щодо ОСОБА_2., в т.ч. і її робота з
листопада 2006 року без укладення трудового договору (а.с.28-58);

з оглянутої в судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_2. вбачається, що
там відсутній запис про її роботу з
листопада 2006 року (а.с.156);

з
матеріалів звітності форми № 1-ДФ, персоніфікованого обліку та відомостей про
нарахування і перерахування страхових
внесків, поданих підсудним, вбачається кількість працюючих осіб в ГВП
«Полісянка» в період з листопада 2006 року
по липень 2007 року, а з інформації цих органів вбачається, що загальна
сума загальнообов'язкових платежів за одного найманого працівника за
період з листопада 2006 року по липень
2007 року становить 1630,89грн. (а.с.106-109,112-122,125-128,90,94,96-103).

Аналізуючи
зібрані по справі докази суд погоджується з кваліфікацією дій підсудного
ОСОБА_1. органами досудового слідства за ч.2 ст. 172 і ч.1 ст. 366 КК
України, оскільки він умисно вчинив
грубе порушення законодавства про працю щодо неповнолітньої та службове підроблення.

Судом
встановлено, що підсудний ОСОБА_1. до
кримінальної відповідальності притягається вперше, вчинені ним злочини є
невеликої тяжкості, після їх вчинення підсудний щиро покаявся, активно сприяв
розкриттю злочинів і повністю відшкодував заподіяну шкоду, сплативши всі
належні платежі в загальній сумі 1630грн. 89коп., що підтверджується
квитанціями №№ 240,241,246 від 24.07.08р., дослідженими в судовому засіданні.

Наведене
вище дає суду всі підстави для задоволення клопотання підсудного ОСОБА_1. про
закриття справ і звільнення його від кримінальної відповідальності у зв'язку з
дійовим каяттям згідно ст.45 КК України, у відповідності до якої особа, яка
вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої
тяжкості звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася,
активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані збитки або
усунула заподіяну шкоду.

Керуючись ст.45 КК України, ст.ст. 72, 282 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів,
передбачених ч.2 ст. 172, ч.1 ст. 366 КК України у зв'язку з дійовим каяттям за
ст.72 КПК України, а справу провадженням закрити.

Речовий доказ по справі - трудову книжку ОСОБА_2НОМЕР_1 , що знаходиться в
справі (а.с.156) повернути госпрозрахунковому відокремленому підрозділу
Старовижівської райспоживспілки Волинської області під розписку.

Міру запобіжного заходу, до набрання постановою законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

На постанову можу бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської
області через Старовижівський районний
суд протягом семи діб з дня її винесення.

СУДДЯ Ф.В.САМРУК