АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/253/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- вирокомСвятошинського районного суду м.Києва від 21.04.2008 року за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 2 роки;
- вироком Подільського районного суду м.Києва від 05.05.2009 року за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, -
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_14 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_10 , 26.08.2014 року, приблизно о 03 годині 40 хвилин, знаходячись поблизу будинку №29 по вул.Г.Наумова в м.Києві, повторно, таємно викрав чуже майно яке належить ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 252 гривні 80 копійок.
При цьому, ОСОБА_10 , 26.08.2014 року, приблизно о 03 годині 40 хвилин, знаходячись поблизу будинку №29 по вул.Г.Наумова в м.Києві, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось у бензобаку автомобіля BA3-21053, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_15 .
З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , скориставшись тим, що за його злочинним діями ніхто не спостерігає, відкрив кришку бензобака, автомобіля BA3-21053, який знаходився на не охороняємій стоянці за адресою: м.Київ, вул.Г.Наумова, 29, дістав гумовий шланг, який знаходився при ньому, та злив 16 л., бензину AІ-95 в 2 пластикові каністри, які знайшов поряд з автомобілем поблизу смітника. Згідно довідки від 01.10.2014р. наданої ПаТ «Укрнафта» роздрібна ціна реалізації бензину А-95 на АЗС №09/009, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Академіка Палладіна, 46-а, станом на 25.08.2014 становить 15 гривень 80 копійок, саме на зазначеній АЗС, ОСОБА_15 заправив власний автомобіль.
Заволодівши 16 л., бензину А-95, на суму 252 гривень 80 копійок який належить, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому повторно, таємно викраденим майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду заст.прокурора м.Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, апелянт посилається на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Апелянт вважає, що застосування до ОСОБА_10 положень ст.75 КК України є безпідставним та необґрунтованим; судом, при призначенні покарання ОСОБА_10 не надано належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам справи, даним про особу обвинуваченого. Зокрема, недостатньо враховано те, що ОСОБА_10 не одружений, не працює, характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів. А також те, що після відбуття покарання у виді реального позбавлення волі та звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_10 протягом року знову вчинив умисний корисливий злочин. Тому, апелянт вважає, що звільнення ОСОБА_10 від покарання з випробуванням не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, винність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, встановлена у передбаченому законом порядку на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не працює, має постійне місце проживання, характеризується посередньо.

Крім цього, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання.

Саме з урахуванням всіх цих обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про призначення ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, що на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів.

Цим самим спростовуються доводи прокурора про те, що судом при призначенні покарання не надано належної і достатньої правової оцінки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам справи, даним про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити про те, що ОСОБА_10 позитивно характеризується за місцем проживання (а.к.п.111) та місцем роботи (а.к.п.112), має на утриманні матір пенсійного віку, яка потребує його допомоги (а.к.п.113-115). Також слід зазначити, що ОСОБА_10 відшкодував потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду і потерпілий жодних претензій до ОСОБА_10 не має, що підтверджується нотаріально завіреною заявою ОСОБА_15 від 03 лютого 2015 року (а.к.п.116).

Доводи прокурора щодо неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, колегія суддів вважає не обгрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_10 судом першої інстанції ухвалений з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства. Підстави для його скасування - відсутні, а тому апеляційна скарга заст.прокурора м.Києва ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу заст.прокурора м.Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4