Справа № 495/9768/14-к

ВИРОК
17.02.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середня, не працював, раніше судимого:
· 29.04.2005 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі застосуванням ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
· 05.09.2006 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі;
· 04.05.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 12 днів позбавлення волі;
· 23.06.2014 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2 КК України,-
сторони кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_3
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість, допитом потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість, допитом потерпілої ОСОБА_5 та дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 . Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінальних правопорушень.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 09.05.2014 року він направлявся в сторону вулиці Лазо, м. Білгород-Дністровський та знайшов банківську кредитну карту в кущах АТ «Дельта Банк». Далі він у чотири прийоми з періодичністю в 3-5 хвилин з рахунку вказаної карти зняв грошові кошти на суму 2000 грн. Потім він зайшов до магазину «Ельдорадо» та здійснив покупку ноутбука «Lenovo», розрахувавшись грошовими коштами з банківської картки АТ «Дельта Банк», яка належала потерпілій ОСОБА_5 та пішов з магазину додому. Запевнив суд, що обов`язково відшкодує завданий збиток потерпілій ОСОБА_5 . У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.2 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, до арешту не працюва, він не одружений та на утриманні неповнолітніх дітей не має; раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення до постановлення судом попереднього вироку, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання, враховується думка потерпілої ОСОБА_5 щодо призначення покарання на розсуд суду (а.с. 49, 50, 52-57, 60, 61, 63).
Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, оскільки судом встановлено, що обвинувачений 23.06.2014 року був засуджений Комінтернівським районним судом Одеської області до позбавлення волі, а кримінальні правопорушення ним були здійснені до постановлення попереднього вироку.
Речові докази, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання 2 (два) роки та 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 в строк покарання судом зараховується повністю покарання відповідно до вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.06.2014 року за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання по новому вироку більш суворим покаранням за попереднім вироком та остаточно призначити до відбування покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін (а.с. 71-74).
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 23.12.2014 року (а.с. 71-74).
Речові докази, судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ