У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/777/99/15 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002130 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , із середньо - спеціальною освітою, одружений, не працюючий, що має на утриманні малолітню дитину, не судимий, засуджений:

- за ч.4 ст.368-3 КК України на 04 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 02 (два) роки без конфіскації майна у відповідності до ст. 77 КК України.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим стоком на 02 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати в розмірі 1 180 (одна тисяча сто вісімдесят) грн. 56 коп. на користь держави.

РЕДЬКО ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець с. Пістрялова Мукачівського району, мешканець АДРЕСА_2 , із середньо спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, що має на утриманні малолітню дитину, не судимий, засуджений:

- за ч.4 ст.368-3 КК України на 04 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на 02 (два) роки без конфіскації майна у відповідності до ст. 77 КК України.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 02 (два) роки.

-2-

На підставі ст.76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати в розмірі 1 180 (одна тисяча сто вісімдесят) грн. 56 коп. на користь держави.

Постановлено конфіскувати 1 000 ( одну тисячу) грн. неправомірної вигоди.

Речові докази, а саме: магнітний носій, карту пам`яті марки Kingston постановлено залишити в камері зберігання речових доказів; фільтруючий папір знищити; штани обвинуваченого ОСОБА_6 повернути обвинуваченому; аркуші паперу розміром 30х21 см. знищити; мобільний телефон марки Nokia 101 та сім карту мобільного оператора МТС - повернуто обвинуваченому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки Samsung S 5660 Galaxy Gio та сім карту мобільного оператора МТС - повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 ; магнітний носій, карту пам`яті марки Transcend залишено в камері зберігання речових доказів.

Накладений арешт на майно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - скасовано.

Згідно вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення при таких обставинах.

ОСОБА_6 відповідно до наказу №173/ВК від 25.07.2014 року, працюючи на посаді контролера енергозбуту 3 групи кваліфікації Мукачівського МРЕМ ПАТ Закарпаттяобленерго, будучи службовою особою, здійснюючи свої повноваження у відповідності до інструкції №441 від 29.09.2011 року, перебуваючи в приміщенні кафе Старий Гешефт, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , який відповідно до наказу №354-К від 17.09.2009 року працює на посаді контролера енергозбуту 3 групи кваліфікації Мукачівського МРЕМ ПАТ Закарпаттяобленерго, будучи службовою особою, здійснюючи свої повноваження у відповідності до інструкції №441 від 29.09.2011 року, з метою особистого протиправного збагачення одержали від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в розмірі 1500 грн., за не накладення фінансових санкцій, оскільки останнім було порушено порядок використання електроенергії за наступних обставин.

Так, 16.07.2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прийшли до кафе будинку АДРЕСА_4 по місцю проживання ОСОБА_12 , де почали перевіряти електролічильник та електроустановки. У ході перевірки дані посадові особи Мукачівського МРЕМ ПАТ Закарпаттяобленерго виявили електроприлади, які знаходяться в приміщенні кафе та живляться електроенергією з жилого будинку по тарифам призначеним для фізичних осіб, а не по тарифам призначених для комерційних цілей. Після виявленого порушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали пропонувати ОСОБА_12 посприяти вирішити виявлене ними порушення без накладення штрафу, за грошові кошти в сумі 1500 грн.. На пропозицію останніх ОСОБА_12 погодився, однак оскільки не мав у наявності зазначеної суми, попросив їх від термінувати передачу грошових коштів на пізніший термін. 16.07.2014 року, біля 17 год. у м. Мукачеві на пл. Миру, 16, перебуваючи на терасі кафе Смайлик, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір на одержання неправомірної вигоди, одержали від ОСОБА_12 частину неправомірної вигоди в сумі 500 грн., яку порівну розділили між собою. У подальшому в період часу з 16 по 23.07. 2014 року, ОСОБА_12 зібрати вищезазначену суму не зміг, тому неодноразово переносив дату передачі неправомірної вигоди в сумі 1 000 грн.. Продовжуючи свої злочинні дії

-3-

спрямовані на одержання решти неправомірної винагороди в сумі 1000 грн., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 23 07.2014 року, близько 13 год. 30 хв. у м. Мукачеві по вул. Парканія, №4, перебуваючи в приміщенні кафе ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізуючи свої злочинні дії, використовуючи свої службові повноваження одержали від ОСОБА_12 іншу частину неправомірної вигоди в розмірі 1000 грн.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять вирок суду від 19.11.2014 року змінити шляхом пом`якшення призначеного їм покарання та скоротити іспитовий строк. Уважають вирок незаконним, винесеним із неправильним застосуванням кримінального закону щодо призначення покарання, що призвело до безпідставного призначення їм занадто суворого покарання, у тому числі й щодо додаткового, а також визначення іспитового строку. Суд при цьому порушив вимоги ст. 65 КК України, оскільки, указавши пом`якшуючі обставини, не врахував їх при призначенні покарання. Крім того, судом не в повній мірі враховано розмір неправомірної вигоди, яка була отримана ними, а саме, що предметом злочину були кошти в розмірі 1500 грн., з яких 1000 грн. у них було вилучено, та те, що їх дії кваліфіковано за ч.4 ст.368-3 КК України лише за однією із трьох кваліфікуючих ознак, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Також, чітко не сформульовано в резолютивній частині вироку рішення щодо додаткового покарання, оскільки визначив його в широкій формі, без урахування специфіки займаної ними під час вчинення злочину посади, а також визначив відповідне покарання занадто довгої тривалості, що позбавило їх засобів до існування.

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі оскаржений, виклавши основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисників на підтримання апеляційних скарг, промову прокурора, який уважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги безпідставними, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів IІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368-3 КК України підтверджуються сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Діяння обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст.368-3 КК України.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують їх особи, і таке покарання є справедливим, достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

-4-

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особу обвинувачених: молоді за віком, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, по місцю роботи характеризуються позитивно, їх щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, і належним чином умотивував у цій частині своє рішення. Тому, твердження обвинувачених в апеляційних скаргах про неврахування судом наведених обставин при призначенні покарання як пом`якшуючих є безпідставними, оскільки суперечать змісту вироку, згідно з яким ці обставини враховані при призначенні покарання.

Зазначені в апеляційній скарзі обвинувачених доводи щодо необхідності застосування щодо них більш м`якого покарання, у тому числі зменшити іспитовий строк, передбачений ст.75 КК України є непереконливими оскільки, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, судом першої інстанції призначено обвинуваченим покарання в межах ближче до мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією статті, за якою кваліфіковано їх діяння.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинувачених без ізоляції їх від суспільства та звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням їм іспитового строку 02 (два) роки. Свої висновки суд першої інстанції із цього питання належним чином умотивував, оскільки саме такий строк є достатнім для виправлення і попередження вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, а тому в цій частині доводи апеляційних скарг обвинувачених відхиляє.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинувачених про те, що суд першої інстанції не чітко сформулював у резолютивній частині вироку рішення щодо додаткової міри покарання, оскільки визначив його в занадто широкій формі, без урахування специфіки займаної ними під час вчинення кримінального правопорушення посади, колегія суддів приходить до висновку, що вони є частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

За змістом ч.2 ст.55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру злочину, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

З вироку суду та робочої інструкції контролера енергозбуту третьої групи кваліфікації (М) РЕМ ПАТ Закарпаттяобленерго затвердженої директором з енергозбуту ПАТ Закарпаттяобленерго, що введена в дію з 01.10.2011 року наказом по компанії від 29.09.2011 року №441 вбачається, що обвинувачені на час вчинення даного кримінального правопорушення не виконували будь-які адміністративно господарські функції (а.к.п. 152-158, 159-165).

З урахуванням вищенаведеного, апеляційні скарги обвинувачених підлягають до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок у частині призначення покарання у відповідності до ч.1 ст. 408 КПК України зміні.

-5-

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,408, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - змінити.

З резолютивної частини вироку в частині призначення додаткового покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виключити посилання на позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно господарських функцій.

У решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: