АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/304/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника Хролівського

виправного центру № 140 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, подання адміністрації Хролівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №140 та спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Огурцівка, Шевченківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Військового суду Хмельницького гарнізону від 13 грудня 1994 року за ст. 241 «а» КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 09 серпня 1996 року згідно указу «Про амністію» від 27 червня 1996 року;

- вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 13 березня 1998 року за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ч.2 ст. 141 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 12 листопада 2002 року за відбуттям строку покарання;

- вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 31 січня 2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2005 року за ч. 1 ст. 289, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 23 травня 2008 року на 1 рік 1 місяць 24 дні;

- вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2009 року за ч. 1 ст. 122, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 09 квітня 2010 року на 25 днів;

- вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2011 року ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

задоволено.

Суд першої інстанції задовольняючи подання та звільняючи умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 послався на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув 2/3 фактичного строку покарання, а також зазначив що ОСОБА_8 відбував покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу (виправній колонії), а з 7 травня 2014 року (на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року) відбуває покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу (виправному центрі).

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що, ухвала про направлення ОСОБА_8 у місця обмеження волі винесена 10.04.2014 року, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, а тому, на його думку, він не може бути звільнений умовно-достроково. Крім того, на думку прокурора, у зв`язку з тим що ОСОБА_8 перебуває в умовах Хролівського виправного центру №140 лише 7 місяців, відсутня можливість для достатньої оцінки поведінки засудженого з підстав, визначених у ст. 81 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_8 просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, посилаючись на те, що, на його думку, до нього можливо застосувати ст. 81 КК України, а також існують всі підстави для його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку засудженого ОСОБА_8 та представника Хролівського виправного центру №140, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги і заперечення засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8 ст.154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що стаття 81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.

Разом з тим, як вбачається зі змісту ч. 8 ст. 154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі, така ухвала в матеріалах особової справи засудженого відсутня. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, не може, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст. 81 КК України.

Окрім цього, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також на момент розгляду відбув понад 2/3 фактичного строку покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що за 7 місяців перебування у Хролівському виправному центрі №140 є недостатніми для можливості оцінки поведінки засудженого з підстав, визначених у ст. 81 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_8 позитивно характеризується, дотримувався правили поведінки та розпорядку установи, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має чотири заохочення, одне з яких застосовано адміністрацією Хролівського виправного центру №140.

З урахуванням наведеного, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для її зміни або скасування не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року, якою засудженого ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: