Провадження № 1-кп/520/413/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2013 року

Київський районний суд м. Одеси, в
складі:

Головуючий суддя Войтов Г.В.,

при секретарі Кирикова
О.О.

з участю прокурора Іванова С.І.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні обвинувальний акт,
який внесеного в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за № 0005595
від 17.10.2013 року та угоди про визнання
винуватості від 30.10.2013 року про
обвинувачення: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Одеси, громадянина
України, українця, з вищою освітою, не
працюючого, не одруженого, дітей на
утримані не має, зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1, мешкає за адресою:
АДРЕСА_2; раніше судимий 06.12.2010 року
Приморським районним судом м. Одеси за
ст. 190 ч. 4 КК України до п'яти років
одного місяця позбавлення волі,
звільнений 19.07.2011 року по закінченню
строку покарання, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України,

В
С Т А Н О В И В :

01.11.2013 року в Київський районний суд м.
Одеси надійшов обвинувальний акт у
кримінальному провадженні, внесений до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0005595 від 17.10.2013
року відносно ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України та
угоди про визнання винуватості,
укладена між прокурором прокуратури
Київського району м. Одеси Івановим С.І.
та обвинуваченим ОСОБА_2 від 30.10.2013 року.
Органом досудового розслідування дії
ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 205 КК
України, як фіктивне підприємство,
тобто придбання суб'єкта
підприємницької діяльності (юридичних
осіб), з метою здійснення видів
діяльності, щодо яких є заборона.

Під час досудового розслідування між
прокурором прокуратури Київського
району м. Одеси Івановим С.І. та
обвинуваченим ОСОБА_2 30.10.2013 року
укладена угода про визнання
винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_2
беззаперечно визнав себе винуватим у
вчинені злочину за вказаних у
обвинувальному акті обставин.

В угоді зазначено, що підозрюваний
ОСОБА_2 під час судового провадження
повністю та беззастережно визнає свою
винуватість у вчиненні злочинів за
вказаних у обвинувальному акті
обставин та зобов'язується;

а) беззастережно визнати обвинувачення
в обсязі підозри у судовому
провадженні;

б) повідомляти правоохоронним органам
та суду щодо місця свого знаходження;

в) співпрацювати з правоохоронними
органами у викритті та виявлення місця
перебування співучасника
кримінального правопорушення, який
втік від органів досудового
розслідування.

Перевіривши обвинувальний акт та зміст
угоди про визнання винуватості,
вислухавши пояснення обвинуваченого,
його захисника та прокурора, суд дійшов
висновку, що угода про визнання
винуватості, укладена між прокурором
прокуратури Київського району м. Одеси
Івановим С.І. та обвинуваченим ОСОБА_2
затвердженню не підлягає, а справа
підлягає поверненню прокуророві. Будь
яких інших клопотань від учасників
судового процесу до суду не надійшло.

В підготовчому відкритому судовому
засіданні підозрюваний ОСОБА_2 пояснив,
що ні де не працює, будь-який достаток
відсутній, крім цього під час укладання
угоди прокурором не було роз'яснено
правові наслідки укладання даної
угоди, тобто право на оскарження.
Підприємство ПП «Аква-Вітал» очолив за
пропозицією ОСОБА_3, який запропонував
йому 40000 гривен, як виногороду, прізвище
не відомо, але номер мобільного
телефону надавав слідчому ОСОБА_4, дане
підприємство повинно було працювати 1-2
місяці, як пояснив Костянтин,
підприємство повинно було здійснювати
без товарні операції, крім цього
Костянтин повідомив про надходження
грошей до фірми.

Відповідно до ст. 12 КК України
класифікація злочинів кримінальне
правопорушення у якому
обвинувачується ОСОБА_2 за вчинення
кримінального правопорушення,
передбачено ч. 1 ст. 205 КК України
відноситься до невеликої тяжкості
злочину.

Відповідно до ст. 469 ч. 4 КПК України
угода про визнання винуватості між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
проваджені щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 472 КК України в угоді
про визнання винуватості зазначається
її сторони, формулювання підозри чи
обвинувачення та його правова
кваліфікація з зазначенням статті
(частини статті) закону України про
кримінальну відповідальність, істотні
для відповідного кримінального
провадження обставини, беззастережне
визнання підозрюваним чи
обвинуваченим своєї винуватості у
вчинені кримінального правопорушення,
обов'язки підозрюваного чи
обвинуваченого щодо співпраці у
відкритті кримінального
правопорушення, вчиненого іншою особою
(якщо відповідні домовленості мали
місце), узгоджене покарання та згода
підозрюваного, обвинуваченого на його
призначення або на призначення
покарання та звільнення від його
відбування з випробуванням, наслідки
укладання та затвердження угоди,
передбаченні статтею 473 цього Кодексу,
наслідки невиконання угоди.

Однак суд, перевіривши угоду на
відповідність вимогам КПК України,
та/або закону зокрема щодо узгодженого
покарання, наявності підстав для
відмови в її затвердженні,
передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України,
приходить до висновку, що умови угоди
не відповідають інтересам суспільства
та очевидна неможливість виконання
обвинуваченим взятих на себе за угодою
зобов'язань, в частині призначення
покарання обвинуваченому.

Відповідно до чинного законодавства у
разі узгодження сторонами покарання,
яке за своїм видом та/або розміром не
відповідає характеру, тяжкості
вчиненого діяння та особі винного, суд
має визнати умови такої угоди такими,
що не відповідають інтересам
суспільства, та відмовити в її
затвердженні. Також суд, вважає, що
обвинувачений не в змозі виконати
взяті на себе зобов'язання в частині
співпраці з правоохоронними органами у
викриті та виявленні місця перебування
співучасника кримінального
правопорушення, тому як обвинувачений
пояснив, що він його бачив декілька
разів, яким чином буде виконувати умови
згоди не зазначено. Також з
обвинувального акту, кримінального
провадження долученого в підготовчому
судовому засіданні та угоди про
визнання винуватості вбачається, що
можуть бути порушенні права, свободи та
інтереси інших осіб, не зазначено
правових наслідків до співучасника
ОСОБА_3, не зазначено чи завдані збитки
чи ні, чи відшкодована шкода
добровільно, чи порушені права банків
ПАО «Фінростбанк» та ПАО «Камбио Банк»,
не зазначено які саме види дії
діяльності щодо яких є заборона
здійснив обвинувачений ОСОБА_2 з 09.10.2013
року до 23.10.2013 року.

Враховуючи вище викладене, суд у
відповідності до ч.7 ст. 474, п. 1 ч. 3 ст. 314
КПК України суд відмовляє в
затвердженні угоди, якщо умови угоди не
відповідають інтересам суспільства,
очевидна неможливість виконання
обвинуваченим взятих на себе за угодою
зобов'язань та повертає кримінальне
провадження прокурору, якщо угоду
досягнуто під час досудового
розслідування, для продовження
досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372, 469, 474 КПК
України, суд -

У Х В А Л И
В:

У затвердженні угоди про визнання
винуватості від 30.10.2013 року, укладеною
між обвинуваченим прокурором
прокуратури Київського району м. Одеси
Івановим С.І. та обвинуваченим ОСОБА_2 -
відмовити.

Повернути кримінальне провадження
прокурору Київського району м. Одеси
для продовження досудового
розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Войтов Г. В.