У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Нікітіна Ю.І. та
Кармазіна Ю.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23 жовтня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2006
року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 7 вересня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення
волі;

- за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено три
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з однорічним
іспитовим строком і покладенням на нього обов'язку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.
76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1800 грн на відшкодування майнової і
1500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 вересня
2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з
вироком ОСОБА_1засуджено за те, що він 2 лютого 2003 року приблизно о
16-ій год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в жилому тимчасовому
приміщені, розташованому в домоволодінні ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, таємно викрав належні
останньому грошові кошти на суму 1800 грн, завдавши йому значну шкоду.

Крім того,
він у той же день на території домоволодіння ОСОБА_2 за тією ж адресою
під час сварки за встановлених судом обставин умисно завдав ОСОБА_2 дерев'яним топорищем множинні удари в різні частини
тулуба, заподіявши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили
тривалий розлад здоров'я.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд. Вказує на те, що тілесних ушкоджень
потерпілому не завдавав і грошей в нього не викрадав. Посилається також на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність і
неповноту досудового та судового слідства.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені
в касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що в задоволенні касаційної
скарги необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1у крадіжці чужого майна,
що завдало значної шкоди, і в умисному заподіянні ОСОБА_2середнього ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров'я,
підтверджується дослідженими і належно оціненими судом доказами.

Обгрунтовуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 вчиненні даних
злочинів, суд послався у вироку на показання потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
які впродовж досудового слідства та судового розгляду показували, що ОСОБА_1 у
ході сварки з ОСОБА_2 завдав йому дерев'яним топорищем декілька ударів у тулуб,
у тому числі і в ліву ногу. Також потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що бачив з вікна
будинку, як ОСОБА_1 виходив з жилого тимчасового приміщення, розташованого на
його присадибній ділянці. Після його побиття засудженим і при намаганні ОСОБА_5
і ОСОБА_6 затримати ОСОБА_1, в нього з кишені випала 100 гривнева грошова
банкнота. Згодом він виявив пропажу 1800 грн, які знаходились в одній із кімнат
жилого тимчасового приміщення.

Наведені показання потерпілого ОСОБА_2 про обставини, за яких ОСОБА_1 були
викрадені його грошові кошти, підтвердили потерпіла ОСОБА_2, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1у вчиненні даних злочинів
узгоджується також з показаннями свідка ОСОБА_7, даними, які містяться в
протоколах огляду місця події, виїмки топорища, висновках судово-медичних
експертиз про виявлення в ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, у тому числі у вигляді
закритого перелому основи п'ятої плюсневої кістки лівої стопи, який віднесено
до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого
розладу здоров'я та який міг утворитись 2.02.2003 року від дії тупих твердих
предметів з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, яким могло бути і
дерев'яне топорище.

У суді експерт ОСОБА_8підтвердив дані висновку судово-медичної експертизи
та показав, що з отриманими ОСОБА_2 тілесними ушкодженнями той міг самостійно
рухатись і керувати автомобілем.

З огляду на те, що висновки судово-медичних експертиз отримано на підставі
освідування ОСОБА_2 (акт судово-медичного обстеження № 69 від 3.02.2003 року),
з врахуванням інформації з його амбулаторної карти, рентгенівських знімків, у
тому числі повторного, проведеного 8.11.2005 року, підстав для сумнівів у
достовірності даних цих експертиз, колегія суддів не вбачає.

Крім того, розглядаючи справу за апеляцією захисника ОСОБА_9, доводи якої є
аналогічними доводам касаційної скарги засудженого ОСОБА_1, апеляційний суд
перевірив їх і навів в ухвалі відповідні підстави, через які визнав їх
безпідставними, а вирок щодо ОСОБА_1- законним і обгрунтованим.

Дії ОСОБА_1за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно,
покарання призначено з врахуванням вимог ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б
підставою для зміни або скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Підстав для призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з
обов'язковим повідомленням учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

С.М. Міщенко Ю.І. Нікітін Ю.М. Кармазін