Справа № 760/8880/15-к
Провадження № 1-кс/760/2561/15
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представників власників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у м. Києві клопотання публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» про скасування в порядку ст. 174 КПК України арешту рухомого залізничного складу (вагонів), накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 08.05.2015 у кримінальному провадженні № 0001110, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2015 представник публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» (далі ПАТ «Укртранслізинг») в порядку ст. 174 КПК України, звернулись до слідчого судді із клопотаннями про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2015. В обґрунтування заявленого клопотання посилаються на те, що ПАТ «Укртранслізинг» не має жодного з правових статусів, визначених в ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому арешт накладений в порушення суб`єктного складу, до якого він може застосовуватись. Крім того, зазначають, що вагони, які були арештовані, набуті ПАТ «Укртранслізинг» у передбачений законом спосіб. По-друге, при винесенні ухвали про арешт майна не були враховані негативні наслідки застосування заборони розпоряджатись своєю приватною власністю ПАТ «Укртранслізинг». По-третє, передача арештованого майна на відповідальне зберігання «Укрзалізниці» не передбачено КПК України. Крім того, зазначають, що подальше існування арешту може призвести до зупинення і надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ПАТ «Укртранслізинг». У зв`язку з вищевикладеним, просять скасувати повністю арешт залізничного рухомого складу (вагонів).

В судовому засіданні представники ПАТ «Укртранслізинг» своє клопотання підтримали. Крім того, на підтвердження свого клопотання надали нові докази, які не були предметом дослідження слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна. Зокрема, копію постанови Господарського суду м. Києва від 06.12.2006 у справі № 41/689-А за позовом відкритого акціонерного товариства «Укртранслізинг» до Кабінету Міністрів України, треті особи Фонд державного майна України, Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» про визнання недійсною частини постанови КМУ від 21.07.2005 № 611, копії листів Фонду державного майна України від 08.10.2013 № 252/10/13 від 08.10.2013 та від 27.05.2015 № 203/05/15

В судове засідання особа, за клопотанням якого було накладено арешт, а саме слідчий ОСОБА_5 не з`явився, про місце, день та час судового розгляду був повідомлений у встановленому порядку, та його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2015 за клопотанням старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби центрального офісу з обслуговування великих платників податків ОСОБА_5 було накладено арешт на залізничний рухомий склад (залізничні вагони), згідно з переліком, зазначеного в листі державного підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Державної адміністрації залізничного транспорту України від 09.04.2015 № ГІОЦ-36/457, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином таким майном з передачею його на відповідальне зберігання Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця).

Підставою для накладення арешту, згідно з документами, наданими слідчим, було те, що ним було доведено наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначений залізничний рухомий склад (залізничні вагони) відповідали критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від нього.

Разом з тим, на обґрунтування необхідності скасування арешту вагонів, представниками власника майна були надані документи, наявність яких в матеріалах клопотання слідчого про накладення арешту могла б істотно вплинути на його обґрунтованість.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва Господарського суду м. Києва від 06.12.2006 у справі № 41/689-А визнано недійсним (нечинним) абзац перший та другий пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 611 «Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1998 № 840 та скасування постанов Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 № 788 і 17.03.2003 № 351».

Згідно юридичних фактів, встановлених цим рішенням, постановою КМУ від 17.03.2003 № 351 було доручено Міністерству транспорту разом з Фондом державного майна України забезпечити відповідно до законодавства збільшення державної частки статутного фонду ВАТ «Укртранслізинг» до 630 млн. грн., при цьому здійснення ВАТ «Укртранслізинг» передбаченої чинним законодавством України реєстрації випуску (емісії) акцій третьої емісії підтверджувалось свідоцтвом від 07.10.2003№ 480/1/03, виданим Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України. 21.07.2003 між ФДМУ та ВАТ «Укртранслізинг» було укладено договір № 3-а/560 про купівлю-продаж акцій третьої емісії на суму 410 млн. грн.

21.07.2005 КМУ прийняв постанову № 611, пунктом 2 якої скасовано постанови КМУ від 11.07.2001 № 788 і 17.03.2003 № 351 та зобов`язано Фонд державного майна України, Міністерство транспорту і зв`язку України, Міністерство юстиції України, Міністерство економіки, Міністерство фінансів і Міністерство промислової політики вжити невідкладних заходів до повернення залізницям України коштів, майна та рухомого складу, раніше переданих ВАТ «Укртранслізинг». Разом з цим суд дійшов висновку, що вищезазначена постанова суперечила положенням чинного законодавства України, зокрема, положенням ст.ст. 6, 10, 85, 86, 87 Господарського Кодексу України, ст.ст. 115, 116, 155 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 16, 39, 42 Закону України «Про господарські товариства», у зв`язку з чим вона підлягала скасуванню, оскільки вона не відповідала вимогам чинного законодавства та порушувала права ВАТ «Укртранслізинг». Також, суд дійшов висновку, що вищезазначена постанова була прийнята з метою невиконання акціонером ВАТ «Укртранслізинг» - державою, його обов`язку щодо оплати всіх придбаних на підставі відповідного договору акцій, а також витребування майна, яке було внесено до статутного фонду ВАТ «Укртранслізинг» і відповідно є його власністю. При цьому зі спірної постанови випливало, що КМУ прийняв рішення про зменшення своєї участі у акціонерному товаристві шляхом витребування у нього майна, переданого йому в якості оплати за придбані згідно відповідних договорів акцій позивача.

Також, як було встановлено в судовому засіданні, пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення лізингової компанії «Укртранслізинг» від 08.06.1998 № 840 (в редакції постанов КМУ від 11.07.2001 № 788 та від 17.03.2003 № 351), відповідно до якого збільшено розмір державної частки статутного фонду ВАТ «Укртранслізинг» за рахунок рухомого складу залізниць на суму не менш як 230 млн. грн., станом на момент розгляду клопотання є чинними.
Тобто, набуття права власності на залізничний рухомий склад (залізничні вагони) ВАТ «Укртранслізинг» було здійснено в якості оплати за придбані згідно відповідних договорів акцій компанії на підставі чинних на момент винесення ухвали постанов Кабінету Міністрів України, при цьому, рішенням господарського суду м. Києва, яке набуло законної сили, підтверджено законність такого набуття.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та вимог ст. 173 КПК України, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим повинна бути дотримана розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження в цілому та вимогою захисту основних прав особи.
Накладення ж у даному кримінальному провадженні арешту на майно, яке належить ПАТ «Укртранслізинг», є явно не пропорційним та порушує справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.Тому, наявність лише одного кримінального провадження, з урахуванням наданих представниками власників вагонів письмових доказів, не може бути підставою для такого ступеня втручання у право власності, набутого ПАТ «Укртранслізинг» відповідно до вимог Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, з урахуванням повідомлених представниками власників майна нових обставин та наданих на їх підтвердження документів, які не були і не могли бути предметом дослідження слідчого судді, у зв`язку з чим не були враховані під час розгляду клопотання про арешт залізничних вагонів, слідчий суддя приходить до висновку, що такі обставини спростовують твердження слідчого про те, що вищезазначений залізничний рухомий склад (залізничні вагони), відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що вони набуті ПАТ «Укртранслізинг» у передбачений Законом спосіб.

У зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про скасування арешту залізничних вагонів, в частині, що належать ПАТ «Укртранслізинг».

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 131, 132, 167, 170, 173, 174, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт залізничного рухомого складу (залізничних вагонів), згідно з переліком, зазначеного в листі державного підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Державної адміністрації залізничного транспорту України від 09.04.2015 № ГІОЦ-36/457, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином таким майном з передачею його на відповідальне зберігання Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця), належних публічному акціонерному товариству «Лізингова компанія «Укртранслізинг» () повністю.

В іншій частині арешт рухомого складу (залізничних вагонів), накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 08.05.2015 залишити без змін.

Повний текст ухвали було складений та проголошений 15.06.2015.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1