Справа № 638/6317/15-к
Провадження № 1-кп/638/404/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2015
рокуДзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 396 КК України, ч.1 ст. 309 КК України-
в с т а н о в и в:
В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 396 КК України, ч.1 ст. 309 КК України.
Представник прокуратури вважав за доцільне подовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою.
Захисник підсудного ОСОБА_7 ОСОБА_4 та підсудний ОСОБА_7 в ухваленні рішення покладались на розсуд суду.
Захисник підсудного ОСОБА_6 - ОСОБА_5 просив суд при вирішенні питання про подовження строку тримання під вартою застосувати до його підзахисного менш сувору міру запобіжного заходу, оскільки останній має захворювання та потребує лікування,окрім того,прокурором не доведено ризики на які він посилається в обгрунтування.
Підсудний ОСОБА_6 просив суд застосувати до нього менш сувору міру запобіжного захожу ніж тримання під вартою, оскільки хворіє на гепатит С та в умовах СІЗО йому не мають можливості надавати кваліфіковану медичну допомогу.
Стосовно підсудного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв*язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 19.02.2015року з встановленням терміну тримання під вартою до 19.04.2015року.
Положеннями ст. 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочину чи його зупинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом 72 год. має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом 72 год. з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)
Частина 1 статті 194 передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 19.02.2015року ризиками, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою урозумінні положень ст.177 КПК України вказано про те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані прокурором документи, які підтверджують необхідність та достатність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу відсутні.
Розглядаючи питання про продовження строків тримання під вартою суд приходить до висновку про обґрунтованість пред*явленої підозри ОСОБА_6 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів.
Окрім того, ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Так, на запобігання спроби знищення речей, документів, які мають значення по справі свідчить той факт, що викрадене майно не вилучено в повному обсязі.
Обставини які вказують на те, що ОСОБА_6 може вчинити новий злочин є те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.
У відповідності з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу,крім наявності вище перелічених ризиків ,суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального провадження, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років позбавлення волі, вік та стан здоров*я обвинуваченого, певних документів, які б підтверджували його захворювання не надано, міцність соціальних зв*язків обвинуваченого в місці його постійного проживання , наявність постійного місця роботи - не працює офіційно та офіційного доходу не має, наявність судимостей -раніш неодноразово засуджувався, в період умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 вчинив новий злочин,окрім того,в провадженні інших судів м.Харкова знаходиться стосовно останнього обвинувальний акт ,розмір майнової шкоди, яка спричинена потерпілим та не відшкодована, приходить до висновку про те, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , на теперішній час судом не вбачається.
На думку суду, обвинувач впорався із тягарем доведення всіх обставин, які вказують на необхідність продовження строку утримання під вартою та що не є само по собі достатньою підставою для звільнення або застосування іншого запобіжного заходу.
Керуючись ст. 331 КПК України, суддя, -
у х в а л и в:

Подовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України строк тримання під вартою в СІЗО м.Харкова терміном на 2 місяці, тобто до 12.08.2015 року.

Головуючий суддя: