Справа № 740/352/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/343/2014
Категорія - ч.2 ст. 185 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопухово Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, з базовою повною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 за обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, виправданий, а також засуджений:

- за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язку періодично з2являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь:
- потерпілої ОСОБА_8 4 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;
- потерпілої ОСОБА_9 1 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;
- держави 294 грн. 60 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.
Питання речових доказів вирішене у відповідності до ст. 100 КПК України.

Як встановив суд:
1) 19 серпня 2012 року в денний час, ОСОБА_6 , використовуючи кредитну картку „ Приватбанку на імя ОСОБА_8 та знаючи пін-код до неї, таємно викрав кошти в сумі 1600 грн., знявши їх у банкоматі приміщення торгівельного центру „Гермес, розташованому по вул. Шевченка, м. Ніжина Чернігівської області, заподіявши ОСОБА_8 матеріальної шкоди.
2) 20 серпня 2012 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав два мобільні телефони марки „Самсунг С-1402 та „LG kg-270 на загальну суму 205 грн., що належали ОСОБА_9 .
Виправдовуючи ОСОБА_6 у незаконному заволодінні важливим особистим документом, суд вказав, що пластикова банківська картка до таких документів не належать, є власністю банку і видана була держателю в тимчасове користування на час дії кредитного договору, після чого підлягала поверненню банку.
Процесуальний прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині виправдування ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, і призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. За ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України залишити покарання, визначене судом.
За сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 2 роки позбавлення волі, застосувати ст. ст. 75. 76 КК України та збільшити строк випробування до 2 років.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що банківська пластикова картка може бути віднесена до інших особистих важливих документів, так як її втрата істотно ускладнює реалізацію прав і свобод її власника та потребує значних зусиль для їх поновлення.
Крім того, суд не мав права зменшувати об`єм обвинувачення, оскільки судовий розгляд відбувався в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, коли обвинувачений визнав свою вину в усіх інкримінованих йому злочинах, а суд не досліджував фактичних обставин події кожного злочину та погодився з істинністю позиції ОСОБА_6 , проте прийняв рішення в якому не погодився з позиціями обвинувачення та захисту.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який покладався на розсуд суду, потерпілих, які просили прийняти рішення відповідно до закону, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України дозволяють суду, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, переконатися у добровільності їх позицій та роз`яснити їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах та погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь.
Якщо позиція обвинуваченого викликає сумніви та заперечення, суд зобов`язаний відхилити клопотання про скорочений судовий розгляд, дослідити докази обвинувачення та захисту в повному об`ємі, після чого приймати рішення про доведеність чи недоведеність обвинувачення, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було, що є істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону.
Крім того, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд зазначив про обов`язок з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, тоді як у ч. 2 ст. 76 КК України, із змінами, внесеними Законом України від 14.04.2009 року № 1254-УІ, прямо зазначено, що контроль за поведінкою засуджених здійснюється кримінально виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого, а не її органами чи системою органів.
Отже, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , суд, не з`ясовуючи обставини кримінального провадження, не встановлюючи істини, порушив право на захист, не забезпечив права та законні інтереси учасників кримінального провадження та ухвалив вирок, який не відповідає нормам як матеріального, так і процесуального права, та підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, ч. 1 412 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_12