Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9
лютого 2007 року Теребовлянський районний суд Тернопільської
області в складі:

Головуючої Янішевської Л.С.

при секретарі Кузій Н.С.

за участю прокурора Габрука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі справу про
обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця М.Мелітополь

Запорізької
області, українця, громадянина України, із

середньою
освітою, непрацюючого, неодруженого,

проживаючого у АДРЕСА_1, судимого 25.10.2004 року

Теребовлянським
районним судом за ч.1 ст.185 КК

України до
одного року виправних робіт із відрахуванням

в дохід держави 20 відсотків
заробітку

за ч.З ст.15-4.3
ст.185, ч.2 ст.389 КК України

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_2, громадянина України, українця, працюючого у

ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, з незакінченою
вищою освітою - навчається
ІНФОРМАЦІЯ_4, несудимого

за ч.З ст.15-4.3
ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

13.08.2006 року близько 07 год. підсудний
ОСОБА_1 за попередньою змовою із підсудним ОСОБА_2, перебуваючи в с.Іванівка
Теребовлянського району Тернопільської області, будучи в стані алкогольного
сп"яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна з проникненням у
приміщення, підійшли до Іванівської ЗОШ І-Ш ст., де ОСОБА_1 шляхом розбиття віконного скла проник у
приміщення вказаної школи і з навчальних класів викрав належні школі магнітофон
„Мілка" МК 3003 вартістю
84 грн., 15 учнівських
зошитів на загальну суму 5
грн. 25 коп. та
належні потерпілій ОСОБА_3 магнітофон „Денвер"
вартістю 315 грн.,
автомагнітолу „Блаупункт" вартістю 138
грн. Викрадене майно загальною вартістю 542.25 грн. ОСОБА_1 через вікно передав ОСОБА_2, який в той час
стояв на вулиці біля школи і спостерігав за навколишньою обстановкою, маючи
подати ОСОБА_1 у разі небезпеки знак до втечі.

Однак, ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 свій злочинний намір, спрямований на вчинення крадіжки чужого майна з
проникненням у приміщення, не могли довести до кінця, оскільки на місці
вчинення злочину були викриті у вчиненому мешканцями с.Іванівка
Теребовлянського району, внаслідок чого
ОСОБА_1 був затриманий ними на місці вчинення злочину, а ОСОБА_2 втік.

Крім того,
згідно з вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25.10.2004 року ОСОБА_1 за
вчинення злочину, передбаченого ч.І ст.185 КК України, засуджений до 1 року виправних
робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків
заробітку. 22.11.2004 року
його поставлено на облік до Теребовлянського міжрайонного

кожного місяця), не працевлаштувався, допустив протягом місяця три пропуски занять під час навчання,
на яке він був направлений
Теребовлянським РЦЗ.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.З
ст.15-4.3 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що 13.08.2006 року біля 7 год. він, будучи у стані алкогольного сп"яніння, разом із
ОСОБА_1 перебували в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Проходячи повз школу, попередньо домовившись
між собою про вчинення крадіжки майна із
приміщення школи, вони підійшли до вікон першого поверху, після чого ОСОБА_1 розбив віконне скло, проник у приміщення
вказаного навчального закладу, де через деякий час
передав йому через вікно поліетиленовий пакет із викраденим майном. Однак, в
той час він побачив, що до них біжать двоє людей і про
це він сказав ОСОБА_1. Його намагався затримати
чоловік, який біг із іншого боку школи, однак він вирвався від нього і втік з
місця вчинення злочину.

У вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна
(крадіжки), поєднаної з проникненням у
приміщення, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, підсудні повністю визнали вину, щиро розкаялись, погодились із
усіма доказами, зібраними органом досудового слідства і які доводять
їх вину у вчиненні інкримінованого їм злочину, відмовившись від їх
дослідження під час судового розгляду.

За таких обставин, відповідно до ч.З ст.299 КПК України суд вважає в
частині обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.З ст.15-ч.З ст.185 КК України, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно
фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не
оспорюються.

Дослідивши та проаналізувавши докази стосовно ухилення ОСОБА_1 від відбування покарання у виді виправних робіт, суд вважає
доведеним його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Так, свідок ОСОБА_4 у суді показала, що 22.11.2004 року ОСОБА_1 був поставлений на облік у Теребовлянському міжрайонному
відділі КВІ УДД УПВП в Тернопільській
області як особа, засуджена судом до покарання у виді виправних робіт. 02.12.2004 року його ознайомлено із порядком та умовами відбування
покарання - виправних робіт, призначених йому вироком Теребовлянського районного суду
від 25.10.2004
року. Протягом часу перебування ОСОБА_1 на обліку в органах кримінально-виконавчої системи, останній
не працевлаштувався, допустив без поважних причин три пропуски занять під час
навчання у Тернопільському навчально-курсовому
комбінаті управління сільського господарства і продовольства, не виконував встановлені КВІ обов'язків щодо реєстрації кожного
понеділка і четверга кожного місяця, був
оголошений у розшук. За період перебування на обліку з листопада 2004 року по серпень 2006 року ОСОБА_1 з'явився для
реєстрації до Теребовлянського міжрайонного відділу КВІ УДД УПВП в
Тернопільській області лише 5 раз. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст.З, 41 Кримінально-виконавчого кодексу України, п.5.3, 8.12 Інструкції про порядок виконання покарань, не
пов"язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом
Державного департаменту України з питань
виконання покарань та МВС України від 19 грудня 2003 року N 270/1560, та умисно
ухилився від відбування покарання у виді виправних робіт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що Теребовлянським районним центром зайнятості ОСОБА_1 направлено на
навчання за спеціальністю тракторист-машиніст кат.
"А" з 24.05.2005 року по 17.11.2005 року. Проте, ОСОБА_1 без поважних причин 25,29,30 червня 2005 року пропустив навчання у Тернопільському навчально-курсовому комбінаті, у зв"язку із чим директором
вказаного комбінату 01.07.2005 року був виданий наказ № 21 про відрахування
ОСОБА_1 із навчання.

З оглянутих у суді документів, які містяться в особовій справі засудженого
ОСОБА_1 № 17/2004 року, вбачається, що останній без поважних причин ухилявся від відбування покарання у виді виправних робіт, не працював, відмовився
від запропонованої йому Теребовлянським районним центром
зайнятості роботи різноробочим у ТзОВ " Ла Кастелана", допускав пропуски у навчанні, на яке був направлений
вказаним центром, не виконував встановлені КВІ обов'язки щодо
реєстрації (кожного понеділка кожного місяця, а згодом кожного понеділка
та четверга кожного місяця).

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, та кваліфікує дії ОСОБА_1 за ознаками ч.З ст.15-
ст.185 ч.З КК України як незакінчений замах на
таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з відділу КВІ УДД
УПВП в Тернопільській області та 02.12.2004
року ознайомлено з порядком та умовами відбування призначеного судом
покарання, відповідно до яких він зобов'язаний був сумлінно ставитися до праці,
з'являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично
з'являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Під час
ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання ОСОБА_1 подав
неправдиві відомості про місце роботи. Зокрема, підсудний повідомив, що працює
в ПМП "Сапід", однак наказом директора зазначеного підприємства № 13 від 15.10.2004 року його
звільнено з роботи з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України, за прогули
без поважних причин.

ОСОБА_1, будучи
попередженим про порядок і умови відбування покарання у виді виправних робіт,
всупереч вимогам ст.З, 41
Кримінально-виконавчого кодексу України, умисно ухилився від відбування
призначеного йому судом покарання, яке виразилось у невиконанні встановлених
КВІ обов'язків щодо реєстрації (кожного понеділка кожного місяця, а згодом
кожного понеділка та четверга кожного місяця), порушенні порядку та умов
відбування покарання.

Так, в період з 13.12.2004 року по 11.02.2005 року, з 11.03.2005 року по 28.03.2005 року, з травня 2005 року по 15 липня 2005 року ОСОБА_1 не
з"являвся за викликами до Теребовлянського РП КВІ, про що свідчать копії
викликів, направлених ОСОБА_1 Згідно з постановою "Про заведення
розшукової справи та оголошення в розшук" 01.12.2005 року ОСОБА_1 оголошено в розшук (розшукова справа №43/05). За весь час
перебування на обліку в органах кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_1
з"явився для реєстрації лише 5
раз.

Окрім
невиконання встановлених КВІ обов'язків щодо реєстрації, ОСОБА_1 допустив ще і
порушення порядку і умов відбування покарання. Так, 28.03.2005 року у нього
відібрано зобов'язання про його працевлаштування в 15-денний термін
та надано направлення до Теребовлянського районного центру зайнятості населення
за №2 від 28.03.2005 року.

29.03.2005 року Теребовлянським районним центром зайнятості ОСОБА_1
запропонована робота різноробочим у ТзОВ "
Ла Кастелана", від якої він відмовився, після чого 05.04.2005 року йому надано
статус безробітного і запропоновано пройти перекваліфікацію.

11.04.2005 року КВІ ОСОБА_1 був попереджений про те, що перебуваючи
на обліку у Теребовлянському районному центрі зайнятості він не має права
відмовитись від запропонованої роботи чи перекваліфікації. В подальшому,
Теребовлянським районним центром зайнятості населення ОСОБА_1 направлено на
навчання за спеціальністю тракторист -машиніст
кат. "А" з 24 травня
по 17 листопада
2005 року.
Однак, за пропуски занять без поважних причин ОСОБА_1 з 01.07.2005 року
відрахований з навчання та відповідно до п.п. 13 п.1 ст.31 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття" знятий з обліку за невідвідування без поважних причин
Теребовлянського РЦЗ тридцять і більше календарних днів. Після розшуку ОСОБА_1
органом кримінально-виконавчої системи його повторно зобов'язано працевлаштуватись
до 09.08.2006 року,
проте зазначеного обов'язку він не виконав, чим порушив порядок і умови
відбування покарання у виді виправних робіт, умисно ухилившись від його
відбування.

Будучи допитаним
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчинених
злочинах та суду показав, що 13.08.2006
року біля 7 год. він,
будучи у стані алкогольного сп'яніння, разом із ОСОБА_2 перебували в с.Іванівка
Теребовлянського району Тернопільської області. Проходячи повз школу,
попередньо домовившись між собою про вчинення крадіжки майна із приміщення
школи, підійшли до вікон першого поверху, після чого він розбив віконне скло,
проник у приміщення школи, де з навчальних класів викрав два аудіомагнітофони,
автомагнітолу та учнівські зошити. Далі він почав передавати викрадене майно
через вікно ОСОБА_2, який в той час знаходився на вулиці і спостерігав за
навколишньою обстановкою. Однак, на місці вчинення злочину він та ОСОБА_2 були
виявлені мешканцями села Іванівка, які його затримали, а ОСОБА_2 вдалось втекти.

Крім того,
підсудний ОСОБА_1 показав, що він, знаючи про умови та порядок відбування
покарання у виді виправних робіт, призначених йому вироком Теребовлянського
районного суду від 25.10.2004
року, умисно ухилився від відбування зазначеного покарання. Зокрема, з часу
постановления його на
облік 22.11.2004 року у
Теребовлянському міжрайонному відділі КВІ УДД УПВП в Тернопільській області,
він не виконував встановлених йому обов'язків щодо реєстрації (кожного понеділка кожного місяця, а згодом
кожного понеділка та четверга проникненням у
приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно та за ч.2
ст.389 КК України як ухилення від відбування виправних робіт особою, засудженою
до цього покарання, а дії ОСОБА_2 - за ознаками ч.З ст.15- ст.185 ч.З КК
України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена за попередньою
змовою групою осіб.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст.50, 65 КК України, враховує характер і
ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів,
особу винних, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних є те, що вони вчинили злочин у
стані алкогольного сп"яніння.

До обставин, що пом'якшують покарання, суд відносить те, що підсудні щиро розкаялись у вчиненому, повністю визнали свою вину,
сприяли органам слідства та суду у розкритті злочину, відшкодували
заподіяну злочином шкоду.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, враховуючи особу ОСОБА_1, який раніше судимий, вчинив новий умисний злочин до
повного відбуття покарання, призначеного йому вироком
Теребовлянського районного суду від 25.10.2004 року, посередньо характеризується за місцем свого проживання, не працює,
суд вважає, що виправлення підсудного неможливе без ізоляції від суспільства і
йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та в межах санкцій статтей обвинувачення за правилами ч.1 ст.70, ч.1
ст.71 КК України, перевівши відповідно до підпункту
"в" п.1 ч.1 ст.72 КК України невідбуте покарання у виді 9 місяців 4 днів виправних
робіт у 3 місяці і
1 день позбавлення
волі.

Також суд, аналізуючи в сукупності обставини, що пом"якшують ОСОБА_2 покарання, враховуючи особу підсудного ОСОБА_2, який
вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання та роботи, навчається у Тернопільському державному економічному університеті,
його молодий вік, вважає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 слід призначити
покарання в межах санкції статті обвинувачення,
звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

У справі є цивільний позов прокурора в інтересах Теребовлянського районного
центру зайнятості про стягнення із ОСОБА_1
в користь Теребовлянського районного центру зайнятості 351 грн. 92 коп. витрат на професійне навчання,
який підлягає задоволенню.

Крім того, у справі є судові витрати за проведення судових експертиз у сумі
188
грн. 24 коп., які суд вважає слід стягнути
з підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 94 грн. 12 коп. з кожного в користь НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.З
ст.15-4.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання:

за ч.З ст.15-4.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки і 4 (чотири) місяці позбавлення волі;

за ч.2 ст.389 КК України - 6 (шість) місяців арешту.

На підставі ч.І ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити 3 (три) роки і 4 (чотири) місяці
позбавлення волі.

Відповідно до підпункту "в" п.1 ч.1 ст.72 КК України невідбуту
частину виправних робіт 9 (дев"ять) місяців і 4 (чотири) дні, призначених ОСОБА_1 вироком
Теребовлянського районного суду від 25.10.2004 року, перевести у З(три) місяці і
1(один) день позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання,
призначеного за цим вироком, частково приєднати
покарання за вироком суду від 25.10.2004 року - 2 місяці позбавлення волі, і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді 3 (трьох) років і 6
(шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 із підписки про невиїзд з постійного місця
проживання змінити на взяття під варту негайно із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 09.02.2007 року. У строк відбуття покарання ОСОБА_1 зарахувати час його затримання і тримання під вартою з 14 серпня 2006
року по 19.10.2006 року.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.З ст.15-4.3
ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.З ст.15-4.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з ч.І ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов"язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з"являтися для реєстрації в
органи кримінально виконавчої системи.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд - залишити ОСОБА_1 без змін до вступу вироку в законну
силу.

Цивільний позов прокурора в інтересах Теребовлянського районного центру
зайнятості задоволити, стягнути із ОСОБА_1 в користь Теребовлянського районного
центру зайнятості 351 грн. 92 коп. витрат на професійне навчання, зарахувавши вказану грошову суму на р/р 0469 УДК в Тернопільській області, МФО 838012, код 23588154.

Речовий доказ у справі, який знаходиться в кімнаті зберігання речових
доказів Теребовлянського РВ Управління МВС України в Тернопільській області:
спортивну куртку ОСОБА_2 -
повернути ОСОБА_2

Речові докази у справі: магнітофон "Мілка" МК 3003, 15 учнівських зошитів, які передано на зберігання ОСОБА_6,
залишити у розпорядженні останньої.

Речові докази у справі: магнітофон "Денвер", автомагнітолу „Блаупункт", які передано на зберігання
ОСОБА_3, залишити у розпорядженні останньої.

Стягнути із засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь НДЕКЦ УМВСУ в
Тернопільській області по 94 грн. 12 коп. з кожного за проведення експертиз, отримувач коштів НДКЕЦ при УМВСУ в Тернопільській області, код 24524727, банк одержувача: УДК В Тернопільській області, МФО 838012, р/р 0215 (за
дактилоскопічну експертизу № 13/153 від 25.09.2006 року та товарознавчу експертизу № 13/161 від 03.10.2006 року) .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через
Теребовлянський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення.