гСправа № 358/380/14-к Провадження № 1-кп/358/1/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження №1-кп/358/1/15 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хохітва, Богуславського району, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
12 липня 2012 року близько 17.00 години в лісовому насадженні розташованому навпроти річки «Рось» в с. Москаленки, Богуславського району, Київської області, між громадянином ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони виникла словесна перепалка, яка в подальшому переросла в бійку. В ході бійки ОСОБА_4 не усвідомлюючи, не передбачаючи та не бажаючи настання наслідків, а саме - завдання можливої шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_6 хоча міг і повинен був передбачити можливість їх настання, легковажно розраховуючи на відвернення цих наслідків, усвідомлюючи суспільну небезпечність діяння, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому, в результаті чого ОСОБА_6 впав на землю та під час падіння вдарився головою об дерево породи сосна. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеню, субарахноїдального крововиливу, гематоми обличчя зліва, які згідно до висновку судово-медичної експертизи №18/1 від 01.11.2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як потягли тривалий розлад здоров`я на понад 21 день, та відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №3/к від 17.10.2014 року стійка втрата загальної працездатності у ОСОБА_6 складає 20% і відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнав повністю і пояснив, що 12 липня 2012 року приблизно в обідній час він знаходився в с. Москаленки, Богуславського району, Київської області, де провідав свою матір, а також колишню дружину і сина. Потім він забрав колишню дружину з сином і поїхав на річку в центр села відпочивати. На місці відпочинку їх запросили до себе знайомі, які святкували річницю одруження. Через деякий час він захотів курити, але цигарок у нього не було і тому він звернувся з проханням до ОСОБА_6 , який в цей час курив. На запитання «чи можна у Вас цигарку», ОСОБА_6 у грубій формі відповів «хто ти тут такий, що я повинен давати тобі цигарку, йди звідси» і почав нецензурно висловлюватись. Після цього між ними виникла словесна перепалка і вони пішли через дорогу в лісовий масив, щоб поговорити. Зайшовши в ліс, він обіперся до дерева і в цей час його руки були за спиною, запитав у ОСОБА_6 , що йому від нього потрібно. ОСОБА_6 скориставшись тим, що у нього руки були за спиною, вхопив його за шию і почав душити, на що він почав забирати його руки з своєї шиї, відштовхнув його і сказав щоб заспокоївся, постільки він прийшов з ним поговорити, а не битися. Після цього ОСОБА_6 наніс йому два удари в обличчя. У відповідь він вдарив ОСОБА_6 в нижню щелепу кулаком правої руки, після чого останній почав задкувати, перечепився і впав, при падінні вдарився потилицею об дерево. Після цього він розвернувся і пішов на річку до хлопців. Пройшло приблизно п`ять хвилин, але ОСОБА_6 не вставав, після чого він сказав хлопцям, щоб піти подивитись, що сталося. Прийшовши на місце помітили, що ОСОБА_6 лежав без свідомості. Відразу почали приводити його до свідомості, полили на нього воду, але той не приходив до тями. Через хвилин 10 на місце приїхала бригада швидкої допомоги і забрала ОСОБА_6 до лікарні. Він після цієї події переживав і попросив знайомого поїхати за автомобілем швидкої допомоги. Коли приїхали в м. Богуслав у приймальне відділення лікарні, він побачив, що ОСОБА_6 почали надавати допомогу, а тому він повернувся і поїхав в с. Москаленки.

Також обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що ОСОБА_6 до конфлікту ходив по пляжу і пив пиво з літрової пляшки, був п`яний, ходив хитаючись і вів себе неадекватно. На лікування потерпілого він 19.07.2012 року дав 250 гривень і 20.07.2012 року - 500 гривень, які передавав його матері і та писала розписки.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, крім його показань, підтверджується сукупністю доказів досліджених та перевірених в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він 12 липня 2012 року був у своєї матері в с. Мокаленки, Богуславського району, Київської області. Вдень він з ОСОБА_7 пішов на пляж і взяв собі слабоалкогольний напій "Джин Тонік" 2-3 пляшки, так як пива він зовсім не п`є. На пляжі він випив вказаний напій, потім вони купались, горілки він не пив. Після купання на березі річки він закурив, в цей час до нього підійшов ОСОБА_4 і попросив закурити. Він дістав цигарку і дав її ОСОБА_4 . В нього залишилась ще одна цигарка, після чого ОСОБА_4 сказав віддати йому ще одну цигарку, оскільки він був не один, а купити не було де, на що він відповів йому відмовою. Після цього ОСОБА_4 сказав йому «пішли до лісу і там ти мені все віддаси». На таку пропозицію він сказав що нікуди не піде, після чого ОСОБА_4 вдарив його в область шиї, від чого він став задихатися, і потім ОСОБА_4 потягнув його до лісу. В лісі, коли підняв голову, то помітив, що щось летить в обличчя і після цього нічого не пам`ятає. Стверджує, що обвинуваченого він не бив. Прийшов до свідомості в Богуславській ЦРЛ, де потім проходив стаціонарне лікування. Після виписки з лікарні він ще декілька раз стаціонарно лікувався від наслідків черепно-мозкової травми в Канівській міськрайонній лікарні, Таганчанській амбулаторії сімейної медицини, в Черкаській обласній лікарні, лікувався за власні кошти та кошти батьків. З 17.03.2014 року йому було встановлено третю групу інвалідності.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 12 липня 2012 року він був очевидцем конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . На початку конфлікту ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 цигарку, на що той відповів «хто ти такий» та почав його ображати. ОСОБА_6 був п`яний, чіплявся до дітей, що відпочивали, ходив з пляшкою пива "Арсенал міцне". Після цього вони пішли в ліс де ОСОБА_4 обіперся руками на дерево і запитав у ОСОБА_6 , «що ти від мене хочеш», після чого ОСОБА_6 почав його душити, ОСОБА_4 вирвався і ОСОБА_6 вдарив його двічі в щелепу. ОСОБА_4 у відповідь один раз вдарив ОСОБА_6 , той став відходити назад, перечепився і впав, при падінні вдарився головою об дерево. Надалі ОСОБА_4 залишив ОСОБА_6 і повернувся на пляж. Приблизно через 5 хвилин ОСОБА_4 сказав, що ОСОБА_6 щось довго немає і необхідно піти подивитись, що з ним. Коли підійшли, то ОСОБА_6 лежав на землі, дихав, але був без свідомості. Діти, які були на пляжу, почали носити воду і лили на ОСОБА_6 , але він не приходив до свідомості. Потім на місце події приїхала швидка допомога і забрала ОСОБА_6 до лікарні. Також свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що відстань між ним та ОСОБА_4 і ОСОБА_6 була близько 10 метрів, останні говорили гучно і тому він все чув. ОСОБА_4 нікого не ображав і не тягнув до лісу ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він бачив, як ОСОБА_6 в магазині в центрі с. Москаленки купив пиво «Арсенал міцне», був при цьому вже випивший і чіплявся навіть до нього, також чіплявся до дітей на пляжі. Він розмовляв по телефону, коли ОСОБА_4 попросив закурити у ОСОБА_6 . Йому стало цікаво, як буде діяти ОСОБА_6 , і він сховав телефон. ОСОБА_6 нецензурною лайкою відповів ОСОБА_4 і запитав «хто ти такий і що тобі треба». Надалі була словесна перепалка між останніми і вони пішли в двох до лісу. Він з іншим свідком підійшли до дороги. Він бачив, як ОСОБА_4 в лісі обіперся обома руками на дерево. Потім ОСОБА_6 схопив ОСОБА_4 руками за горло і почав душити. ОСОБА_4 відбив руки пивовара і сказав йому заспокоїтись. Після цього ОСОБА_6 двічі наніс правою рукою удари ОСОБА_4 в область голови, після чого ОСОБА_4 у відповідь один раз ударив ОСОБА_6 в щелепу, від чого останній почав відходити назад, спіткнувся і при падінні вдарився головою об дерево. Через декілька хвилин виявили, що ОСОБА_6 був без свідомості, його приводили до тями і обливали водою, але він не прийшов до свідомості. В цей час на місце прибула бригада швидкої допомоги і ОСОБА_6 забрали до лікарні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 12 липня 2012 року він в складі бригади швидкої допомоги здійснював виїзд до р. Рось в с.Москаленки, де в лісі виявили на землі чоловіка, який був в шортах і без майки, поруч був обвинувачений. Вони забрали чоловіка до лікарні і надали йому медичну допомогу. На місці події хтось говорив що потерпілий впав і ніхто нічого більше не знає. Привезли потерпілого в приймальне відділення, туди приїхав і обвинувачений. В діагнозі ОСОБА_6 зазначили струс головного мозку, алкогольна кома і гематома. При огляді відчувався запах алкоголю від потерпілого. Коли потерпілого везли до лікарні до свідомості він не приходив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що згідно медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 12.07.2012 року в 20 год. 35 хв. хворий оглянутий в прийомному відділенні, який був доставлений бригадою швидкої допомоги із с. Москаленки, без свідомості, мався різкий запах алкоголю, обставини події не відомі, група молодих людей, що приїхали за швидкою, повідомили, що хворий упав. В нього була кровотеча з носа, гематома лівої параорбітальної ділянки лівої виличної ділянки, шкіра чиста. Після первинного огляду було поставлено діагноз «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома обличчя, алкогольне сп`яніння середнього ступеня тяжкості». Хворий був госпіталізований у реанімаційне відділення. При огляді 13.07.2012 року порушення кісток черепа не було виявлено. 17.07.2012 року після повторного знімку було виявлено перелом кісток черепа (луски потиличної кістки). З потерпілим щодо отримання ним травм він не спілкувався, на запитання що трапилось потерпілий вказував, що він не пам`ятає.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 20 січня 2014 року (т.1 а.с. 157-163) вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 відтворив у дійсності обстановку вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши при цьому положення взаємного розташування його та ОСОБА_6 під час конфлікту, та відтворив механізм нанесення ним удару правою рукою потерпілому в обличчя, від якого останній впав та при падінні вдарився головою об дерево.

Висновком судово-медичної експертизи №18/1 від 01.11.2013 року (т.1 а.с. 61-64) підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_6 згідно із даними представленої медичної документації та консультативних заключень рентгенолога та нейрохірурга мали місце тілесні ушкодження: ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню, субарахноїдальний крововилив. Гематоми обличчя зліва. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого (их) предмету (ів), індивідуальні особливості якого (их) не відобразились; могли утворитись від дії рук чи ніг людини та зокрема після удару кулаком в обличчя, що надав тілу прискорення із наступним його ударом головою об стовбур дерева; не виключається можливість їх утворення за обставин на які вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту від 07.10.2013 року.

Виявлені тілесні ушкодження можуть кваліфікуватись лише у сукупності, так як гематоми обличчя та ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню із субарахноїдальним крововиливом утворились від одномоментних не менше двох травмуючих дій, і відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день (більше 3-х тижнів).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №3/к від 17.10.2014 року ( т. 2 а.с.63-67) з урахуванням даних представленої медичної документації та консультативних заключень нейрохірурга та нейрорентгенолога у гр. ОСОБА_6 , 1972 р.н., на даний час має місце: стан після перенесеної черепно-мозкової травми, потконтузиційний синдром, гіпомнестичний синдром, антено-невротичний синдром.

Згідно «Таблиці відсотків втрати загальної працездатності в результаті різних травм» від 1986 р. ст. 3 (в) - Черепно-мозкова травма, що спричинила окремі вогнищеві симптоми відповідає 20 % постійної втрати загальної працездатності.

Отже, у гр. ОСОБА_6 , стійка втрата загальної працездатності складає 20% і відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. п. 2.2.3. «Під стійкою втратою працездатності менш як на одну третину належить розуміти втрату загальної працездатності від 10% до 33%».

Оцінюючи докази досліджені та перевірені в судовому засіданні в їх сукупності суд приходить до висновку, що вищевказаними доказами повністю доведена вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки його показання узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , висновком судово-медичної експертизи №18/1 від 01.11.2013 року, протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 20.01.2014 року, актом судово-медичного дослідження №70 від 17.07.2012 року (т. 1 а.с. 82), з якого видно, що у обвинуваченого ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі, ранки на слизовій оболонці верхньої губи, забій м`яких тканин шиї, які за часом спричинення можуть відповідати часу події кримінального правопорушення.

Суд критично відноситься до показань потерпілого ОСОБА_6 про обставини виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_4 , оскільки крім його показань дані обставини будь-якими доказами не підтверджуються та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Крім того, потерпілий ОСОБА_6 не зміг детально повідомити суду про обставини нанесення йому ударів ОСОБА_4 . Зокрема, він пояснив суду, що в лісі, коли підняв голову, то помітив, що щось летить в обличчя і після цього нічого не пам`ятає.

За вказаних обставин не може бути задоволено вимогу потерпілого ОСОБА_6 , яку він заявляв під час судового розгляду щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 із ст. 128 КК України на умисне спричинення йому тілесних ушкоджень, в тому числі перелому потиличної кістки, оскільки такі його вимоги не обґрунтовані на доказах, які були дослідженні в судовому засіданні.

Також суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею.

Частиною третьою ст. 337 КПК України визначено, що з метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 128 КК України, оскільки він 12 липня 2012 року спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості з необережності.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наслідки його дій, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить його щире каяття.

Враховуючи ступінь вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, його позитивну характеристику по місцю проживання, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності та має на утриманні неповнолітню дитину, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ст. 128 КК України в виді обмеження волі.

Суд знаходить підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України і вважає, що призначивши покарання у виді обмеження волі, його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинене ним є злочином невеликої тяжкості, дії обвинуваченого щодо потерпілого не носили тривалого характеру, оскільки було нанесено один удар рукою в обличчя потерпілого, що не привело до тяжких наслідків, а дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується, свідчать про те що він може виправитись без відбування покарання.

Також суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, оскільки згідно з п. «е» ст. 1 цього Закону передбачено, що звільненню від покарання підлягають особи, які являються потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи особи, які підпадають під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та які засуджені за злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України.

Копією посвідчення громадянина який постійно проживає або постійно працює на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 виданого 02.02.2005 року Київською обласною державною адміністрацією, підтверджується, що ОСОБА_4 являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_4 засуджується за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, який згідно ст. 12 Кримінального кодексу України є злочином невеликої тяжкості, та який було вчинено ним до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Також обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні дав свою згоду на застосування щодо нього амністії, із занесенням такої заяви до журналу судового засідання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди та витрат на лікування підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ( п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Потерпілий ОСОБА_6 в результаті вчиненого щодо нього кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 без сумніву зазнав фізичного болю, страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я та від отриманої травми був змушений неодноразово стаціонарно лікуватись, що підтверджується медичною документацією лікувальних закладів.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №3/к від 17.10.2014 року на даний час у ОСОБА_6 має місце: стан після перенесеної черепно-мозкової травми, потконтузиційний синдром, гіпомнестичний синдром, антено-невротичний синдром. Згідно «Таблиці відсотків втрати загальної працездатності в результаті різних травм» від 1986 р. ст. 3 (в) - Черепно-мозкова травма, що спричинила окремі вогнищеві симптоми відповідає 20 % постійної втрати загальної працездатності.

Потерпілий ОСОБА_6 не надав суду доказів, що встановлення йому третьої групи інвалідності пов`язане з отриманою ним травмою під час вчинення щодо нього кримінального правопорушення, оскільки такий висновок мала надати відповідна МСЕК, якою було видано потерпілому документи про третю групу інвалідності.

Але незважаючи на це, суд враховує висновок комісійної судово-медичної експертизи №3/к від 17.10.2014 року, якою визначено, що у ОСОБА_6 є стійка втрата загальної працездатності, яка складає 20% та відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм стійкої втрати працездатності менш ніж на одну третину.

Розмір моральної шкоди в сумі 70000 гривень, яку потерпілий визначив для відшкодування із обвинуваченого ОСОБА_4 є завищеним та не відповідає ступеню і характеру моральних страждань перенесених потерпілим.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи що виникненню шкоди сприяла, в тому числі, протиправна поведінка потерпілого, що підтверджено показаннями свідків та актом медичного освідування ОСОБА_4 , суд визначає розмір моральної шкоди для відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_6 в сумі 20000 гривень.

Як вбачається із доданих до цивільного позову фіскальних чеків про придбання ліків потерпілий ОСОБА_6 витратив на придбання ліків 4518 гривень, що пов`язано з лікуванням в період з 12 липня 2012 року по 07 серпня 2012 року в Богуславській ЦРЛ, і ця сума не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_4 .

Також в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 добровільно було передано матері потерпілого 750 гривень для лікування, що підтверджується розписками від 19.07.2012 року та від 20.07.2012 року. Тому до відшкодування підлягає сума 3768 гривень.

Щодо інших понесених витрат згідно наданих потерпілим ОСОБА_6 фіскальних чеків про придбання ліків, бензину та інших товарів, то потерпілим не було надано суду достатніх та достовірних доказів про те, що ліки йому були призначенні лікувальними закладами в зв`язку з лікуванням травми отриманої 12.07.2012 року та її наслідків і що саме такі ліки були придбані потерпілим за власні кошти та використані в процесі лікування.

Щодо витрат на придбання бензину, інших товарів, що зазначені в наданих потерпілим фіскальних чеках, то такі витрати відповідно до ст. 1195 ч. 1 ЦК України не підлягають до відшкодування.

Щодо судових витрат потерпілого на правову допомогу, то такі витрати не обґрунтовані відповідним розрахунком, достатніми документами, а також його представники припинили приймати участь в судових засіданнях з 17 червня 2014 року.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за цим вироком на підставі ст. 1 п. «е» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000 гривень за заподіяну злочином моральну шкоду, 3768 гривень витрат понесених на лікування, всього 23768 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Богуславський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1