Справа № 559/3402/14-к
Номер провадження 1-кс/559/433/2014
УХВАЛА

"19" листопада 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

за участю прокурора: ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 (представник потерпілої ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_2 від 10.10.2014 року про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Дубенського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_4 , що є потерпілою у кримінальному провадженні №0000439, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.95.2014 року. Скарга обгрунтовується наступними доводами.

26 травня 2014 р. в барі «Джерело» у с. Підлужжя Дубенського району була знайдена вбитою дочка потерпілої, ОСОБА_6 . Тривалий час потерпілу ніхто не повідомляв чи надано їй статус потерпілої як матері загиблої, а також про хід розслідування її смерті. Тому, ОСОБА_4 подала заяву про залучення її як потерпілою та клопотання про ініціювання слідчих дій.

Після поданих заяви та клопотання, слідчий повідомив про те, що ОСОБА_4 залучено до провадження як потерпілу. Проте, жодним чином їй не було надано відомостей щодо розгляду поданого клопотання про ініціювання слідчих дій. В зазначеному клопотанні ОСОБА_4 ставила прохання провести слідчі дії, а саме:

а) впізнання свідком вбивства її дочки водієм-дальнобійником " ІНФОРМАЦІЯ_1 " трупа чоловіка, виявленого в ставку в с. Підлужжя Дубенського району, який за версією слідства і був вбивцею дочки потерпілої;

б) призначити дактилоскопічну експертизу і порівняння слідів (відбитків пальців), залишених вбивцею на місці вбивства її дочки, з відбитками пальців виявленого в ставку трупа, який за версією слідства і був вбивцею моєї дочки ОСОБА_6 .

Так як тривалий час відповіді щодо результатів розгляду клопотання потерпілій ніхто не надав, то 30.09.2014 р. вона звернулася із клопотанням, яким просила надати інформацію про результати розгляду її клопотання про ініціювання слідчих дій.

05 жовтня 2014 року ОСОБА_4 отримала лист, надісланий їй СВ Дубенського MB УМВС України в Рівненській області. В цьому листі (конверті) містився супровідний лист, датований 02.10.2014 р. №55/10-10933, та постанова про відмову у задоволенні клопотання від 26.06.2014 р. На вказану постанову я подала до суду скаргу слідчому судді. Однак, в суд мене по цій справі й досі не викликали. Натомість по пошті потерпілій надійшов лист із прокуратури, в якому повідомлялося, що справу закрито. Після отримання такого листа, до якого не було додано документів, які підтверджували б, що справу справді закрито, потерпіла звернулася до прокуратури із заявою і просила надати їй постанову про закриття кримінального провадження.

23 жовтня 2014 року в Дубенській міжрайонній прокуратурі потерпілій ОСОБА_4 під підпис (розписку) в справі видали копію постанови про закриття кримінального провадження, датованої 10.10.2014 р. Таким чином, лише 23.10.2014 р. потерпілій було надано реальну можливість в судовому порядку оскаржити закриття справи щодо розслідування смерті її дочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином, ця скарга подасться до суду вчасно із дотриманням строку, визначеного ч. 1 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України.

Із постановою старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_2 від 10.10.2014 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 26.05.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 потерпіла не погоджується та вважає, що вона має бути скасована із огляду на таке:

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 10.10.2014 року підставою для прийняття слідчим такого рішення (постанови про закриття) стало те, що (на погляд слідчих) чоловік, який був причетний до вбивства дочки потерпілої, ОСОБА_6 , і вважався підозрюваним у його скоєнні, помер.

Однак, із вищевказаним рішенням прокурора і висновками на основі якого воно було прийняте потерпіла не погоджується. Адже:

по-перше, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом. Ст. 2 вказаної Конвенції гарантує право на ефективне розслідування обставин смерті, а саме встановлення винних. Зокрема, це випливає з рішень Європейського суду з прав людини в справі Gongadze v. Ukraine (Гонгадзе проти України) (п. 176), а саме: «... Розслідування повинно також бути ефективним у тому розумінні, що воно має бути здатне привести до визначення питання чи використана сила у таких справах була або не була виправдана за тих обставин (див. вищевказане рішення у справі «Кауа v. Turkey », п. 87) та встановлення і покарання відповідальних осіб (див, вищевказане рішення у справі «Ogur v. Turkey », п. 88)». Проте, у ситуації із вбивством дочки потерпілої не було зроблено все необхідне для встановлення винних у вбивстві і з`ясування чи справді виявлене у водоймі тіло належить вбивці дочки потерпілої.

Так, як видно із тексту мотивувальної частини оскаржуваної постанови безпосередніми свідками, які бачили живим особу - вбивцю дочки потерпілої, ОСОБА_6 були потерпіла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (дальнобійник ОСОБА_9 ). Зокрема, в постанові зазначається: «... на допомогу потерпілої прийшов ОСОБА_10 дії якого стали причиною того, що ОСОБА_11 , не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та не зміг позбавити життя іншої людини, яка із отриманими ушкодженнями потрапила до лікарні...».

У процесі розслідування було проведено впізнання особи вбивці свідком ОСОБА_8 по фотографії. Зокрема, якщо вірити тексту оскаржуваної постанови, то свідку працівники міліції продемонстрували фото імовірного підозрюваного, зроблене саме за життя підозрюваного.

Проте, із незрозумілих причин після виявлення у водоймі с. Підлужжя поблизу кафе «Джерело» тіла (яке на погляд працівників міліції і прокуратури належало саме підозрюваному в кримінальному провадженні ОСОБА_11 ) не було проведено впізнання померлого свідком ОСОБА_10 . Крім того, особі, яка бачила вбивцю ( ОСОБА_10 ) не було пред`явлено для впізнання фото виявленого у водоймі тіла невідомої особи. Також, не було проведено й впізнання виявленого у водоймі с. Підлужжя поблизу кафе «Джерело» тіла й потерпілою ОСОБА_7 , в т.ч. й по фотографіях. Тобто, фото виявленого тіла або саме тіло для впізнання свідкам не пред`являлися, хоча для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів мали би бути пред`явлені для впізнання.

Поряд із зазначеним із незрозумілих причин слідчими не було забезпечено проведення дактилоскопічної експертизи і порівняння слідів (відбитків пальців), залишених вбивцею на місці вбивства дочки потерпілої, з відбитками пальців виявленого в ставку трупа, який за версією слідства і був вбивцею дочки потерпілої, ОСОБА_6 .

Непроведения вищевказаних слідчих дій (впізнання трупа в т.ч. й по фото та дактилоскопічної експертизи) викликає обґрунтовані сумніви в тому, що виявлене у водоймі с. Підлужжя, що поблизу кафе «Джерело» тіло справді належить вбивці ОСОБА_6 . Оскільки існують розумні сумніви щодо зазначеного. То ж є всі підстави стверджувати, що слідством не було достовірно з`ясовано чи виявлене у водоймі тіло належало особі, яка скоїла вбивство ОСОБА_6 і напад на ОСОБА_7 .

По-друге, варто зауважити, що додатково змушує сумніватися у приналежності виявленого у водоймі с. Підлужжя поблизу кафе «Джерело» тіла вбивці дочки потерпілої той факт, що слідчі винесли постанову про відмову у задоволенні клопотання про вчиненні слідчих дій ще 26.06.2014 p., а надіслали її поретпілій лише 04.10.2014 року (через 3,5 місяці);

По-третє, потерпіла вважає, що не заслуговує на увагу й вказане в оскаржуваній постанові твердження про те, що слід протектора взуття, виявленого на трупі, знайденого у водоймі с. Підлужжя, що поблизу кафе «Джерело», тотожний слідам, виявленим на місці події в кафе «Джерело». Оскільки кафе відвідували й інші особи, й зазначене аж ніяк не підтверджує, що виявлене у водоймі тіло належало вбивці моєї дочки. Тому, самі по собі відбитки взуття на місці вбивства і їх схожість до відбитків взуття померлого, ще не може бути доказом, що він і був вбивцею;

По-четверте, на переконання потерпілої слідство так і не отримало відповіді на такі питання:

а) чи справді ОСОБА_11 був вбивцею дочки потерпілоїх?

б) чи справді тіло, виявлене у водоймі с. Підлужжя поблизу кафе «Джерело» належить вбивці дочки потерпілої ОСОБА_6 .? та ін.

Також потерпіла не впевнена, що на експертизу були направлені саме зразки, взяті із тіла, виявленого у водоймі с. Підлужжя, що поблизу кафе «Джерело». Адже, правоохоронцям вигідно закрити цю справу і не розслідувати її, вказавши, що вбивцею дочки потерпілої був чоловік, тіло якого виявлено у водоймі. Таку впевненість вселило б лиш проведення впізнання виявленого у водоймі тіла свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_12 .

У п. 71 рішення від 14.03.2012 р. по справі Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom Європейський Суд з прав людини вказав, що «... Будь-який недолік у розслідуванні, який руйнує його здатність встановити обставини смерті чи відповідальну особу або осіб, може спричинити невідповідність такого розслідування встановленому стандарту...». Малось на увазі про стандарт проведення ефективного розслідування та доказування «поза розумним сумнівом».

В п. 64 рішення від 24.06.2010 р. по справі ОСОБА_13 проти України Європейський Суд з прав людини вказав, що: «... Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має, в принципі, вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов 'язком досягнення результату, але є одним із засобів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають можливість встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб у ході розслідування, ставлять під сумнів недотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які припускаються у цьому контексті...».

Таким чином, потерпіла вважає, що порушується такий основний міжнародний стандарт доказування в кримінальному процесі як «поза розумним сумнівом». Цей стандарт доказування вимагає, щоб докази були настільки переконливими, щоб всі обґрунтовані сумніви були видалені з розуму звичайної людини. Але, нажаль, проведене неповне розслідування не дозволяє видалити з розуму потерпілої як звичайної людини сумніви того, що виявлене у водоймі с. Підлужжя поблизу кафе «Джерело» тіло справді належить вбивці її доньки. Все вищезазначене свідчить про те, що постанова про закриття кримінального провадження від 10.10.2014 р. є передчасною і безпідставною та суперечить ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладені доводи потерпіла просить: скасувати постанову старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_2 від 10.10.2014 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 26.05.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439.

Матеріали кримінального провадження №0000439 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань в Дубенському MB УМВС України в Рівненській області і Дубенській міжрайонній прокуратурі та направити для проведення досудового слідства.

В судовому засідані представник потерпілої, адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання та пояснив, що на його думку та думку потерпілої слідство проведено неефективно та зроблено поспішні висновки щодо закриття кримінального провадження. Так у висновку генетичної експертизи експерт дійшов висновку щодо того, що особа, яка записана батьком ОСОБА_11 не являється його біологічним батьком. Чому такий висновок - слідство нічого не з`ясовувало. Після виявлення у водоймі с.Підлужжя тіла невідомої особи, це тіло не було пред`явлено для впізнання свідкові який бачив нападника під час скоєння нападу і заподіяння ушкоджень, тобто ОСОБА_10 . Причому не пред`явлено ні самого тіла ні фотографій обличчя, чи всього трупа з одягом. При виявленнні трупа не знято відбитків пальців, щоб потім можна було ідентифікувати особу. При цьому слідчий і не намагався цього робити, бо якихось висновків експерта, що відбулись такі гнилосні зміни у верхніх кінцівках, що не можна зняти відбитків пальців - немає, це лише суб`єктивні судженння самого слідчого. З огляду на це представник потерпілої вважає, що слідсвом не наведено переконливих доказів, що знайдене тіло у волоймі - це і є труп ОСОБА_11 .

Потерпіла доповнила, що основним питанням, є те що слідство її не переконало, що труп людини, знайдений у водоймі належить ОСОБА_11 , що слідсво залишило надто багато сумнівів у цьому.

Прокурор пояснив, що з доводами скарги не згідний, на його думку матеріали слідства дозволяють зробити висновок, що цей злочин вчинений ОСОБА_11 і ця особа на даний час загинула.

Вислухавши доводи потерпілої та її представника, прокурора, ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до висновку, що скарга є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Суд не може повністю погодитись з позицією прокурора щодо того що слідсво проведено ефективно та якісно. Якщо висновок щодо того, що до вчинення цього злочину причетний ОСОБА_11 ще можна зробити, що для висновку щодо того, що тіло, що виявлене у водоймі с.Підлужжя Дубенського району належить ОСОБА_11 доказів не є достатньо.

Можна погодитись з доводами потерпілої що у неї є сумніви для таких суджень. Так після виявлення тіла у водоймі воно не пред`являлось для впізнання особам що бачили ОСОБА_11 під час нападу на потерпілих - ні свідкові ОСОБА_10 ні потерпілій ОСОБА_7 . Не пред`являлись також і фотокарки цього трупа. А свідки навіть за наявності гнилостих змін, з процентом більшої чи меншої ймовірності могли б впізнати чи заперечити впізнання по зросту, загальній статурі, елементах одягу і т.д.

Так само можна погодитись що висновок щодо неможливості зняття відбитків пальців через гнилосні зміни (як вказує слідчий) повинен був бути зроблений за участю спеціаліста яким є експерт, який має можливість застосовувати якісь технології, що не доступні слідчому для такого зняття відбитків, чи дійсно зробити висновок про неможливість зняття відбитків.

Тобто єдининий доказ для ідентифікації тіла трупа з ОСОБА_11 є висновок генетичної експертизи про ймовірність того, що ОСОБА_14 може бути біологічною бабусею особи по материнській лінії. Висновок є ймовірним, і навіть яка ймовірність цього не вказано. Інших вагомих доказів того, що тіло, що виявлене у водоймі с.Підлужжя Дубенського району і є трупом ОСОБА_11 слідсвом не наведено.

За таких обставин у потерпілої підставно виникають сумніви того, чи це тіло дійсно належить особі, що вчинила вбивство її доньки.

А тому на думку суду висновок слідства щодо закриття кримінального провадження є поспішним та передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скасувати постанову старшого прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_2 від 10.10.2014 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 26.05.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439.

Матеріали кримінального провадження №0000439 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань в Дубенському MB УМВС України в Рівненській області і Дубенській міжрайонній прокуратурі та направити для проведення досудового слідства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: