Справа № 1-157/08
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2008 року

Овруцький
районний суд Житомирської області в складі :

головуючого
- судді Якухно О.М.

з
секретарем Каленською Н.В.

з
участю прокурора Савчука Б.Г.

захисника ОСОБА_2

законного
представника підсудного ОСОБА_3

законного
представника потерпілого ОСОБА_4

представника
служби у справах неповнолітніх Димитращук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Овручі справу по обвинуваченню ОСОБА_1; ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження;
уродженця та мешканця АДРЕСА_1; українця; гр.України; освіта неповна середня;
учня Овруцького ПТУ-35; не одруженого; не судимого,

за ч.1 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 19 лютого 2008 року, біля 10 годин, на тротуарі
поблизу Овруцького ПТУ-35 по вул.Радянській м.Овруча, з хуліганських спонукань,
грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, вираженою в заподіянні тілесних
ушкоджень, наніс рукою удар в область грудей та декілька ударів в область
обличчя і голови ОСОБА_5, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження
легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров¢я у вигляді синця лівої підочничної ділянки, забійної рани слизової
оболонки нижньої губи, травматичного відлому піднебінних горбів 7-го нижнього
зуба зправа на рівні дентина, струсу головного мозку.

В судовому засіданні підсудний вину визнав, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно за кілька днів до цього
до нього підійшов друг ОСОБА_6 і сказав, що треба вирішити проблеми в с.Острів
Овруцького району, куди вони і пішли ввечері з хлопцями. Там вони підійшли до
подвір'я потерпілого, щоб викликати його
брата. Потерпілий виразився нецензурно в його адресу і сказав, що потім
розберемося. Через кілька днів він зустрів ОСОБА_5 біля ПТУ і ударив його рукою
в груди, а потім ще 2 рази в обличчя. До цього суперечностей з потерпілим не
було.

Крім визнання своєї вини, винність підсудного підтверджується дослідженими
доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що
одного вечора до них прийшли хлопці і викликали старшого брата для розмови. У
них були в руках штахетини, які вони почали кидати їм в подвір'я. Брат казав,
що ОСОБА_7 - його друг, ударив ОСОБА_6 і
тому їх ловлять. 19.02.08 він вийшов на вулицю з ПТУ-35 і тримав в руці
телефон. До нього підійшов підсудний і ударив в груди, потім в обличчя кілька
разів. Всього ударив не менше 5 разів. У нього пішла кров і був вибитий зуб.
Зуб болить і до даного часу. Телефон впав і побився.

Показання підсудного та потерпілого
підтвердили свідки ОСОБА_8, який бачив кров на обличчі потерпілого, та ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які бачили, як підсудний підійшов до
ОСОБА_5, щось йому сказав і ударив в груди рукою та 2 рази в обличчя.

Наявність тілесних ушкоджень
легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров'я, які могли виникнути
у потерпілого при викладених вище обставинах, встановлено висновком експерта
(а.с. 49-50), з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_5 маються тілесні
ушкодження у вигляді синця лівої підочничної ділянки, забійної рани слизової
оболонки нижньої губи, травматичного відлому піднебінних горбів 7-го нижнього
зуба зправа на рівні дентина, струсу головного мозку.

Свої показання підсудний та потерпілий підтвердили в ході
відтворення обстановки та обставин події (а.с.52-55, 28-32) і згідно висновків
експерта №№ 43 та 44 (а.с.61-64) вони відповідають локалізації та тяжкості
тілесних ушкоджень виявлених на тілі ОСОБА_5.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину підсудного
доведеною і кваліфікує його дії за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто
грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою зухвалістю, вираженою у заподіянні тілесних
ушкоджень.

При визначенні міри покарання
підсудним суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обтяжуючі та пом'якшуючі покарання обставини,
особу підсудного.

Обставинами, що пом'якшують
покарання підсудного, є неповнолітній вік та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не
встановлено.

Враховуючи пом'якшуючі обставини, а також те, що
підсудний вину визнав, скоїв злочин невеликої тяжкості, вперше, позитивно
характеризуються по місцю навчання, проживає з матір'ю без батька, має самостійний
заробіток та майно, суд вважає, що йому, із застосуванням ст.69 КК України,
слід призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в
санкції ч.1 ст.296 КК України.

Представником потерпілого заявлено позов про стягнення з
підсудного та його матері - ОСОБА_14, 364,14 грн. матеріальної шкоди та 3500
грн. моральної шкоди.

Підсудний визнав позовні вимоги щодо матеріальної шкоди в
сумі 114,14 грн., а решту вимог не визнав. Інший відповідач позовні вимоги не
визнала.

Відповідно до ст.28 КПК України особа, яка зазнала
матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі
пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну
відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов.

Позивач просить стягнути заподіяні збитки пошкодженням
телефону вартістю 250 грн., але підсудному обвинувачення у пошкодженні телефону
не пред'являлось, а тому в цій частині позов не може бути розглянутий в
кримінальній справі і підлягає розгляду в порідку цивільного судочинства. На
підставі викладеного, позов в частині відшкодування вартості мобільного
телефону на суму 250 грн. слід залишити без розгляду.

Відповідно до ст.1199 ЦК України у разі каліцтва або
іншого ушкодження здоров¢я
малолітньої особи фізична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов¢язана вішкодувати витрати на її лікування, протезування,
постійний догляд, посилене харчування тощо.

Після досягнення потерпілим 14 років (учнем - 18 років)
фізична особа, яка завдала шкоди, зобов¢язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов¢язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру
встановленої законом мінімальної заробітної плати, а тому підлягають стягненню
витрати на лікування в сумі 114,14 грн., що підтверджено копіями чеків та
довідкою Овруцької ЦРЛ (а.с.34) про те, що останні, під час знаходження ОСОБА_5
в лікарні, кошти на медикаменти за рахунок лікарні не витрачали.

Відповідно до
ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв¢язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров¢я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв¢язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа
відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна,
достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в
частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не
доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Суд вважає, що заподіяння підсудним потерпілому тілесних
ушкоджень призвело до фізичних та
душевних страждань останнього, його переживань у зв¢язку з ушкодженням здоров¢я,
порушило його нормальні життєві зв¢язки
через неможливість продовження активного громадського життя під час знаходження
в лікарні, тобто потерпілому заподіяно моральну шкоду.

Підсудним не надано доказів, що моральна шкода заподіяна
не з його вини.

Між вказаними протиправними діяннями підсудного (скоєнням
умисного злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілому мається причинний
зв¢язок і вбачається вина підсудного,
а тому вимоги представника потерпілого про стягнення моральної шкоди є
законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди
суд виходить з тривалості фізичних та душевних страждань, певного проміжку часу
вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, який є неповнолітнім,
необхідності відновлення здоров¢я
останнього (відновлення зуба), виходячи
із засад розумності і справедливості, та з урахуванням майнового стану
підсудного вважає, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 2000 грн..

Підсудний має самостійне майно, що вбачається з протоколу
про накладення арешту на майно (а.с.96), отримує стипендію, доказів про вину
матері у заподіянні шкоди не встановлено, а тому шкода підлягає стягненню з
підсудного.

В іншій частині позовних вимог та вимог до ОСОБА_3 слід
відмовити за безпідставністю.

Прокурором заявлено вимоги про стягнення на користь
лікарні витрати за лікування потерпілого в сумі 201,1 грн., які на час розгляду
справи сплачено, а тому вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.323 та 324 КПК
України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.296 КК України і, із
застосуванням ст.69 КК України, призначити йому покарання у вигляді штрафу в
сумі 510 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в
сумі 114 грн. 14 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн..

В задоволенні вимог до ОСОБА_3 та вимог про стягнення
решти суми моральної шкоди, стягнення витрат на лікування потерпілого відмовити
за безпідставністю.

Вимоги ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі
250 грн. за пошкодження телефону залишити без розгляду.

Запобіжний захід підсудному, підписку про невиїзд,
залишити до вступу вироку в законну силу.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через
Овруцький районний суд може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

СУДДЯ :