Справа №487/6778/14-к 11.06.2015 11.06.2015 11.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
11 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
представник потерпілої ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/419/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, із застосуванням ст.76 КК України, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Постановлено частково задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 662 грн., моральної шкоди 1 000 грн.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі представник потерпілої посилається на те, що суд безпідставно частково задовольнив цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 2662 грн., оскільки всі надані квитанції на придбання ліків на суму 7958 грн. пов`язані з лікуванням потерпілої від травм, отриманих від незаконних дій обвинуваченого.

Вказує, що лікування потерпілої в період з 20.08.2013 року по 18.09.2013 року не виключає можливості погіршення її здоров`я в подальшому та повторному зверненні до лікувальної установи, а тому матеріальна шкода за її лікування з 19.08.2014 року по 10.10.2014 року повинна бути стягнути з обвинуваченого.

Також вважає визначену судом суму відшкодування моральної шкоди не співрозмірною з перенесеними потерпілою стражданнями.

Зазначає, що потерпіла, будучи молодою жінкою, зазнала приниження від публічного побиття, перенесла біль і стрес, від незаконних дій обвинуваченого на її обличчі залишився шрам, а також вона не могла тимчасово працювати та продовжувати звичайне життя.

Узагальнення викладу позиції захисника.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу представника потерпілої, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року без змін.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2013 року о 08 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №22-Б по вул. 8-го Березня в м. Миколаєві, внаслідок неприязних стосунків під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_10 умисно наніс останній декілька ударів рукою та декілька ударів фрагментом «лежачого поліцейського» в область голови.

Вказаними діями, потерпілій були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, струсу головного мозку з гіпертензійно-лікворним синдромом.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Доведеність винуватості та кваліфікація дій ОСОБА_6 ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується питання розв`язання цивільного позову потерпілої, то апеляційний суд приходить до наступного.

Так, згідно ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тобто, за змістом наведеної норми, розгляду у кримінальному провадженню підлягають позови, які безпосередньо випливають з пред`явленого обвинувачення.

Про це також зазначено в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" №3 від 31.03.1989 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 20.08.2013 року спричинив потерпілій ОСОБА_10 пошкодження у вигляді синця обличчя та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з чим вона проходила лікування в нейрохірургічному відділені ЛШМД м. Миколаєва з 20.08.2013 року по 18.09.2013 року.

За вказаний час вимушеного лікування обвинувачена витратила на придбання медичних препаратів 2 662 грн.

Таким чином, суд обґрунтовано в цій частині задовольнив її позовні вимоги на суму 2 662 грн. і належним чином мотивував своє рішення.

Разом з тим, керуючись наведеними вище вимогами закону суд першої інстанції не повинен був розглядати цивільний позов на суму 5 306 грн., яку за доводами апелянта вона витратила на лікування у період з 19.08.2014 року по 10.10.2014 року.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачувався у заподіяні потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Саме вказане обвинувачення знайшло своє підтвердження у вироку суду. Час лікування потерпілої у 2014 року, як такий що пов`язаний зі спричиненими тілесними ушкодженнями 20.08.2013 р. у пред`явленому обвинуваченні не зазначений, а тому цивільний позов пов`язаний з цим лікуванням не може розглядатися в рамках вказаного кримінального провадження.

З огляду на наведене, оскільки в порядку кримінального судочинства можуть розглядатися тільки позови про відшкодування шкоди, яка безпосередньо завдана злочином, тому вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, які не випливають з пред`явленого обвинувачення, розгляду у кримінальному провадженні не підлягають, а повинні розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з вироку (його мотивувальної частини) судом 1 інстанції зазначено про необхідність відмови в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5306 грн. з підстав відсутності доказів причинного зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями 20.08.2013 р. та лікуванням потерпілої ОСОБА_10 у 2014 році.

В резолютивній частині вироку суд прийняв рішення про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 частково на суму 2662 грн. та не зазначав про відмову в задоволенні позовних вимог на суму 5306 грн.

Тому, з огляду на наведене колегія суддів вважає, що рішення про відмову в задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 в сумі 5306 грн. не приймалось і перешкод для розгляду позовних вимог в цій частині в порядку цивільного судочинства не має.

Що стосується визначення розміру відшкодування моральної шкоди, то на думку апеляційного суду, при вирішенні даного питання суд не допустився помилки чи грубого порушення закону.

Згідно із положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції враховуючи, в тому числі й доводи наведені апелянтом про моральні та душевні страждання потерпілої, обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_10 в розмірі 1000 грн., що на думку апеляційного суду, відповідає характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань потерпілої та виходячи з вимог розумності і справедливості.

Підстав для збільшення суми відшкодування моральної шкоди колегія суддів не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга представника потерпілої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: