Справа №486/2024/14-к 15.06.2015 15.06.2015 19.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/372/15 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.03.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судима:

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2014 року за ч.2 ст.186, ст.69 КК України та на призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки, із застосуванням положень ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8

обвинувачена: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2014 року та за сукупністю вироків призначено обвинуваченій ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначає, що призначене судом покарання не відповідає його особі та за своїм розміром є занадто суровим. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не враховано обставину, що обвинувачена ОСОБА_7 добровільно за власною ініціативою, звернулась до лікувального закладу та проходила курс лікування від наркотичної залежності з 04.12.2014 року по 04.01.2015 року у Миколаївському обласному наркотичному диспансері. За таких обставин до обвинуваченої необхідно застосувати положення ч.4 ст.309 КК України, тобто звільнити її від кримінальної відповідальності.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 19.09.2014 року близько 20:20 години ОСОБА_7 , у м. Южноукраїнськ, біля магазину «Охота и Рибалка», розташованого по вул. Дружби Народів, знайшла загорнутий у обгортку медичний шприц, об`ємом 2 мл. із рідиною коричневого кольору, наповненою близько 1 мл. Оскільки вона періодично вживає наркотичні засоби, то впевнившись по вигляду, що в даному медичному шприці знаходиться наркотичний засіб опій то забрала його для власного вживання, не маючи мети збуту. Проходячи спільно з неповнолітньою ОСОБА_10 біля будинку №40 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнськ до них підійшли працівники Южноукраїнського МВ УМВС України, які несли службу по відпрацюванню м. Южноукраїнська та запитали останніх, чи є у них заборонені речі та предмети, на що ОСОБА_7 повідомила, що в неї є медичний шприц з вмістом наркотичного засобу, який вона знайшла та залишила при собі для власного вживання, без мети збуту. Даний шприц з наркотичним засобом вона добровільно видала працівникам міліції. В ході огляду місця події в присутності понятих добровільно виданий медичний шприц ємністю 2 мл., який приблизно на 1 мл. був заповнений рідиною коричневого кольору було опечатано та вилучено до Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та додатково надані суду захисником матеріали і обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.4 ст.309 КК України, звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, підлягає особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" № 4 від 26.04.2002 року, при звільненні особи від кримінальної відповідальності на підставі частини 4 статті 309 КК, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
В матеріалах кримінального провадження міститься довідка з Миколаївського обласного наркотичного диспансеру від 04.01.2015 року з якої вбачається, що ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні у відділені №1 ОНД з 04.12.2014 року по 04.01.2015 року з діагнозом : «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, канабіноїдів, летючих речовин. Синдром залежності. Стан відміни без ускладнень» (а.п.86). Даних про те, що ОСОБА_7 страждає безпосередньо на наркоманію матеріали кримінального провадження в собі не містять.

Про те, з додатково наданих захисником матеріалів вбачається, що згідно до повідомлення обласного наркологічного диспансеру кодування та встановлення діагнозів здійснювалось відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я Дев`ятого перегляду ( МКХ-9).

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 8.10.98р. № 297 всі підвідомчі органи і заклади охорони здоров`я України з 1.01.1999р. здійснили перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я Десятого перегляду (МКХ-10).

Згідно Транслейтору до Міжнародної класифікації хвороб Десятого перегляду (Співвідношення кодів діагнозів МКХ-10 та МКХ-9 діагноз «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів, канабіноїдів, летючих речовин. Синдром залежності. Стан відміни без ускладнень», встановленого згідно МКХ- 10 відповідає діагнозу «Наркоманія, абстинент ний синдром» згідно МКХ-9, отже відповідає визначенню « наркоманія» згідно Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Таким чином, наявність у ОСОБА_7 захворювання на наркоманію є встановленим та доведеним фактом.

З історії хвороби ОСОБА_7 слідує, що вона добровільно звернулась до лікувального закладу, з метою позбавитись від наркотичної залежності, про що вона також підтвердила і під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України добровільність проходження особи лікування від наркоманії можлива до закінчення судового слідства по справі. ОСОБА_7 пройшла такий курс лікування задовго до закінчення розгляду справи.

Про бажання ОСОБА_7 позбутися наркозалежності також свідчать і дані Новомосковської міської організації «Незалежність» про добровільне нею проходження курсу реабілітації і соціальної адаптації з 30.03.2015 р. і по теперішній час.

Отже, ОСОБА_7 страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, добровільно звернулась до лікувального закладу і пройшла курс лікування. Крім цього вона вже після вироку суду добровільно продовжила курс лікування, що свідчить про її стійке бажання позбутися цієї хвороби.

Вказані обставини повністю відповідають встановленим законодавством критеріям звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Крім цього, апеляційний суд також враховує і добровільність видачі самою ОСОБА_7 наркотичного засобу працівникам міліції, що встановлено судом 1-ї інстанції і вказано у вироку суду, що відповідно до вимог Постанови Пленуму також є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з закриттям провадження по справі та звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 березня 2015 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 скасувати, закривши кримінальне провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, в зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення.

Головуючий:

Судді: