Ухвалаіменем україни

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

секретаря ОСОБА_9

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007399, за касаційними скаргами засудженого та захисника ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2014 року щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком 8 років, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено 9 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат у справі.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання скасовано.

Призначено ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України 12 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 263 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено 12 років позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційних скаргах засуджений та захисник ОСОБА_1 ставлять питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, внаслідок чого засудженому призначено суворе покарання.

Стверджують, апеляційний суд, пославшись на те, що обставин, які обтяжують покарання не встановлено, не мотивував у вироку чому посилив засудженому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі при наявності більше двох пом'якшуючих обставин.

Окрім того, суд апеляційної інстанції не спростував усіх доводів апеляційної скарги захисника, щодо неправильної кваліфікації дій засудженого, а призначаючи більш суворе покарання, не взяв до уваги того, що потерпілий неодноразово погрожував розправою ОСОБА_2 та його сім'ї. Захисник вказує, суди за наявності обставин, які передбачені ст. 69-1 КК України, безпідставно не застосували положення наведеної норми призначаючи засудженому покарання.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.

Навесні 2010 року ОСОБА_2 незаконно придбав за 6400 грн. у ОСОБА_3 пістолет «ТТ» та боєприпаси до нього - 11 патронів, які незаконно зберігав у буд. АДРЕСА_2. З метою перевірки справності вогнепальної зброї, здійснив два постріли в лісопарковій зоні вказаного села.

У невстановлений слідством час, незаконно, перевіз вищезазначену зброю та боєприпаси до місця свого проживання по АДРЕСА_1 та зберігав без передбаченого законом дозволу.

30 травня 2013 року ОСОБА_2, маючи умисел на вбивство ОСОБА_4, переміщаючись громадським транспортом, незаконно перевіз при собі пістолет та боєприпаси до сел. Проліски, Бориспільського району, Київської області. Зустрівшись із ОСОБА_4 о 14 год. 30 хвл. на узбіччі проїжджої частини дороги Київ-Бориспіль, засуджений сів до автомобіля, в якому, під час конфлікту, умисно, здійснив 7 пострілів із пістолета в голову та тіло потерпілого. Від заподіяних поранень ОСОБА_4 загинув на місці події.

Заслухавши доповідь судді, захисника та засудженого, які підтримали касаційні скарги, прокурора, який вважав, що вирок апеляційного суду скасуванню, а скарги задоволенню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги засудженого та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вбивстві іншої людини ґрунтується на сукупності доказів, зібраних відповідно до вимог КПК України.

Доводи скарги захисника про неправильність кваліфікації дій засудженого перевірялися апеляційним судом та визнані безпідставними.

Зокрема, спростовуючи позицію захисту про те, що ОСОБА_2 здійснив сім пострілів у потерпілого, обороняючись від нього, суд послався на фототаблицю в матеріалах справи, з якої видно, поза трупа ОСОБА_4 не характерна для нападу. Потерпілий на момент здійснення пострілів телефонував, чи мав намір це зробити, а знаряддя погрози - складний ніж лежав у кармані ОСОБА_4

Наведе свідчить про застосування зброї засудженим у той момент, коли потерпілий цього не передбачав.

Доводи касаційних скарг про призначення ОСОБА_2 суворого, несправедливого покарання є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м'якості, так і суворості.

Згідно вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За матеріалами справи ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, який за класифікацією відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких.

Відповідно, ступінь тяжкості вчиненого засудженим є високим, про що обґрунтовано стверджується у судових рішеннях.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості злочину, дані про його особу та обставини, які пом'якшують покарання. Взято до уваги ретельну підготовку ОСОБА_2, до протиправних дій, придбання знаряддя для вбивства, ставлення засудженого до вчиненого.

Доводи скарги захисника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції кримінального закону є необґрунтованими.

Зокрема, згідно ст. 69-1 КК України, відповідно до якої за наявності обставин, що пом'якшують покарання, а також при відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тобто, однією із обов'язкових умов призначення порання із застосуванням положень ст. 69-1 КК України є визнання підсудним своєї вини.

Разом із тим, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 не визнавав вину у вчиненні умисного вбивства, послідовно стверджував про те, що здійснював постріли з метою самооборони, що не відповідає дослідженим доказам у справі.

Такі обставини не давали суду законної підстави для застосування положень ст. 69-1 КК України, на що посилається захисник у своїй скарзі.

З урахуванням особливої тяжкості вчинених злочинів, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим призначити ОСОБА_2 більш суворіше покарання, котре за сукупністю злочинів становить 12 років позбавлення волі.

Таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, ст. 65 КК України.

Вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок суворості підстав немає.

Вирок апеляційного суду м. Києва відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

За відсутності підстав для зміни та скасування судового рішення, у задоволенні касаційних скарг засудженого та захисника належить відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 433-438 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги засудженого та захисника залишити без задоволення,

а вирок Апеляційного суду м Києва від 28 липня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_5