Справа
№1-48 2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007 року Заліщицький
районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Яковець Н.В.

при секретарі Фаринник
Г.В.

за участю прокурора
Лобура В.П.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілого
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
місті Заліщики кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м.
АДРЕСА_1, та мешканця м. АДРЕСА_2,
українця, з середньою-спеціальною
освітою, одруженого, не працюючого, судимого вироком Заліщицького районного суду
Тернопільської області від 30.12.1998 року за
ст. ст.81 ч.3, 46 ч.1, КК України (1960 року) до 3-х років
позбавлення волі; вироком Заліщицького районного суду від 20.08.2003 року за
ч.3 ст. 185, ст. ст.75,
76 КК України (2001 року) умовно на 3 роки; вироком Заліщицького
районного суду від 23.04.2004 року за ч.3 ст185 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі. 11.09.2006 року з місць позбавлення волі звільненого
умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 29 днів,

за ч.2 ст.289 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи
судимим 23 квітня 2004 року вироком Заліщицького районного суду за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі та 11 вересня 2006 року,
звільнившись з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий
строк 11 місяців 29 днів, повторно, 15 березня 2007 року приблизно 1 години
ночі, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, з метою незаконного заволодіння
транспортним засобом, підійшов до
автомобіля ВАЗ - 21013, що належить
потерпілому ОСОБА_4, а на даний час
перебуває по дорученню в користуванні ОСОБА_2, який знаходився
на вулиці С. Бандери, 74, що в м. Заліщики біля господарства ОСОБА_2, шляхом вільного
доступу через незачинені двері проник в середину даного
автомобіля, виштовхав його
на вулицю, де механічним

2

способом з'єднавши дроти замка запалення запустив двигун та незаконно
заволодів даним автомобілем, поїхавши в
м. Коломия, Івано - Франківської області, заподіявши потерпілому матеріальних збитків
на загальну суму 8233 гривні 42 копійки.

Підсудній ОСОБА_3 свою винність у скоєному злочині визнав
частково і суду пояснив, що він дійсно
взяв транспортний засіб ВАЗ 21013, яким
користується ОСОБА_2, шляхом виштовхання
автомобіля з господарства на дорогу і механічним способом, з'єднавши дроти замка запалення, запустив двигун і поїхав в м. Коломия до
сина. Приїхавши в м. Коломия, він заклав
даний автомобіль своєму знайомому Роману,
позичивши в нього 200 доларів США. Дане заволодіння та використання автомобіля він не вважає незаконним, оскільки він мав домовленість з ОСОБА_2

Винність підсудного ОСОБА_3 у незаконному заволодінні
транспортним засобом, повторно, доведена здобутими по справі та дослідженими
в судовому засіданні доказами.

Так, із показів
ОСОБА_3, які були дані ним в якості
підозрюваного та обвинуваченого (а.с. 34-37,
80-83) на досудовому слідстві вбачається, що він,
переслідуючи мету поїхати до сина в м. Коломия, не маючи дозволу від ОСОБА_2, заволодів його транспортним засобом, а саме 15 березня 2007 року в нічний час він
проник до автомобіля, відіпхав його від
господарства, завів та поїхав в м.
Коломия.

Як показав допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, ОСОБА_3 добровільно, без будь-якого чинення на нього тиску давав
покази в ході досудового слідства про те,
що саме він незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_2 Усі
покази, які ОСОБА_3 давав в ході
досудового слідства, ОСОБА_5 були викладеннні
в протоколах допиту підозрюваного та обвинуваченого, в тому числі у протоколі допиту піозрюванорго
ОСОБА_3 покази писав власноручно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2, показав, що з підсудним ОСОБА_3 вони перебувають в
родинних стосунках, і що підсудний
неодноразово просив його, щоб він відвіз
його в м. Коломия до сина, однак в
ОСОБА_2 не було часу відвезти підсудного до сина і він пообіцяв ОСОБА_3, що відвезе його, але конкретної дати не повідомив. Дозволу на
користування його автомобілем ОСОБА_3 він ніколи не давав.

Із показів свідка ОСОБА_6
суду відомо, що в березні місяці
в нічний час, коли він їхав в місті
Заліщиках по вул. С. Бандери, він бачив знайомого на ім'я Радж, котрий знаходився в машині
"ВАЗ-21013".

Крім того вина підсудного ОСОБА_3 також стверджується
протоколом відтворення обстановки та обставин події, з якого вбачається, що ОСОБА_3 в деталях розказав та показав яким
чином він незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_2 (а.с. 71-73).

Суд вважає таким,
що не відповідає дійсності,
матеріалам справи та доказам здобутим в судовому засіданні твердження
підсудного ОСОБА_3 про відсутність в нього наміру щодо незаконного заволодіння
транспортним засобом. Показання
підсудного в цій частині суд оцінює критично і вважає їх

3

неправдивими та даними з метою уникнення підсудного
відповідальності.

Поряд з цим, суд
не приймає до уваги покази ОСОБА_3, які
дані ним в судовому засіданні в частині законності заволодіння транспортним
засобом, ще і тому, що він,
ідучи в нічний час 15 березня 2007 року в гості до ОСОБА_2, мав реальну
можливість запитати в нього дозволу на користування автомобілем, але цього не зробив і в подальшому близько 1
години ночі, щоб не привернути уваги, відіпхав автомобіль від господарства, завів його та поїхав в місто Коломия. Вказані
обставини заволодіння транспортним засобом повністю узгоджуються та
відповідають матеріалам кримінальної справи,
підтверджуються показами ОСОБА_3 на досудовому слідстві, показами ОСОБА_2 в судовому засіданні, відтворенням обставин та обстановки скоєного
злочину.

А тому суд вважає,
що органи досудового слідства правильно кваліфікували дії підсудного
ОСОБА_3 за ст.289 ч.2 КК України, так як він вчинив незаконне заволодіння
транспортним засобом повторно. Все це знайшло своє повне підтвердження у
судовому засіданні матеріалами кримінальної справи, показами самого підсудного, показами потерпілого та свідків.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, а саме те, що скоєний злочин є тяжким, злочин він скоїв у стані алкогольного
спяніння.

Разом з тим, суд
враховує і обставини, які пом'якшують
покарання ОСОБА_3, зокрема, те що тяжких наслідків від злочину не наступило, особу підсудного, а саме те,
що в нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та хвора
мати, що він за станом здоров'я є
хворим.

А тому приходить до переконання, що міру покарання підсудному слід призначити
за санкцією ст.289 ч.2 КК України із
застосуванням ст.69 КК України нижче від
найнижчої межі, а саме у вигляді 2 років
6 місяців та на підставі ст.71 ч.1, 4, ст.81 КК України слід частково приєднати
невідбуту частину покарання за вироком Заліщицького районного суду від 23.04.2004
року, призначивши остаточне покарання
ОСОБА_3 у вигляді 3 років позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 322-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого
ст.289 ч.2 КК України із застосуванням
ст.69 КК України та обрати йому покарання у вигляді 2 років 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст.71
ч.1, 4 КК Ураїни до обраної міри покарання частково приєднати невідбуте
покарання за вироком Заліщицького районного суду від 23.04.2004 року.

Остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у вигляді З років
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_3

4

залишити попередню - тримання під вартою і строк відбування міри покарання
рахувати з 16 березня 2007 року.

Цивільний позов задоволити. Стягнути із засудженого
ОСОБА_3 70 грн. 62 коп. в користь УМВС України в Тернопільській обл.-НДЕКЦ при
УМВСУ в Тернопільській області, код
24524727 УДК в Тернопільській області,
МФО 838012 р/р 0215.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд
Тернопільської області на протязі 15 діб,
а засудженим на протязі 15 діб з дня вручення йому копії вироку, через Заліщицький районний суд.