Справа №
11-358- 2007 р. Головуючий у 1-й
Категорія : ст.185 ч.3 КК
України Доповідач
апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючої Погорєлової
Г.М.,

судців Маркової Т.О., Тимошевського В.П.,

за участю
прокурора ОСОБА_4,

засудженого ОСОБА_1

8 травня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 2 березня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець с
Сирове Врадіївського району Миколаївської області, українець,громадянин
України, з середньою освітою, проживаючий в с.Сирове Врадіївського району
Миколаївської області, раніше судимий:

1.
10
жовтня 1990 року
Врадіївським районним судом Миколаївської області за ст.ст. 206ч.2, 105,198 КК України 1960 р. з
застосуванням ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців,
звільнений постановою суду від 29.
08.1991 року умовно, невідбутий строк Ірік 9 місяців 28 днів, на
підставі ст. 4 Указу
ПВР УРСР від 01.07. 1991
року. Повернутий в місця позбавлення волі 28.11.1991 року згідно рішенню Цюрупинського районного суду
Херсонської області, на строк 1
рік 7 місяців
12днів, звільнений 20.08.
1993 року в зв'язку з відбуттям покарання;

2.
14.03.
1995 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 140 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на

строк 3 роки, відповідно
до ст.45 КК України покарання визнано вважати умовним з іспитовим строком 2
роки;

3.
26.12.
1995 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 140 КК України до
позбавлення волі на строк 2
роки, на підставі ст. 43
КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 14.03. 19995 року і остаточно
визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,
звільнений 29.11. 1997 року на
підставі ст.3 Закону України Про амністію від 26.06. 1997 року;

4.
01.11.2000
року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ст. 140 ч.З, 140 ч.2 КК України з
застосуванням ст. 42 КК
України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців,
звільнений 25.08. 2003 року
згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2003 року
умовно-достроково не відбутий строк 6
місяців 26 днів;

(зазначені
судимості за КК України 1960
р.)

5. 10.11.2003 року
Кривоозерським районним судом Миколаївської

області за ч.З ст. 185
КК України до 3 років
позбавлення волі, відповідно

до ст. 71
КК України приєднано 6
місяців позбавлення волі за вироком

суду від 01.11.
2000 року і остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у

виді 3
років 6 місяців
позбавлення волі, звільнений 12
липня 2006 року

умовно-достроково на 7 місяців 23
дня, згідно постанови Ленінського

районного суду м. Кіровограда від 05.07. 2006 року,

-засуджений: за ч.3 ст. 185
КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за
вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2003 року і остаточно
ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено покарання у виді позбавлення на строк 3 роки і 2 місяці.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 8 грудня 2006 року, приблизно
в 19 год. 30 хв. з
метою таємного викрадення чужого майна приготував драбину, прийшов до
домоволодіння ОСОБА_2 в АДРЕСА_1
По драбині піднявся та проник на горище літньої кухні, звідки таємно
викрав 31 голуба
на загальну суму 775 грн.,
належних потерпілому ОСОБА_2 Викраденим розпорядився на свій розсуд.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції, не оспорюючи вини у вчиненні злочину і
кваліфікації його дій судом, просить вирок змінити і пом'якшити покарання. З
застосуванням ст. 69 КК
України просить призначити більш м'яке покарання.

На думку засудженого, суд першої інстанції належним чином не врахував
обставини, які пом'якшують покарання ~ визнання вини, щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину, відшкодування причиненої шкоди, збіг тяжких
сімейних обставин.

В запереченні на апеляцію засудженого, прокурор
Кривоозерського району Миколаївської області ОСОБА_3 просить апеляцію
засудженого залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 на підтримання
апеляції, думку прокурора ОСОБА_4 про залишення вироку без зміни, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину за
обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і
грунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК України як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у
приміщення, є правильною і в апеляції не оспорюється.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК
України особі, яка вчинила злочин ,
має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абз. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
жовтня 2003 року №7 « Про практику
призначення судами кримінального покарання » ( з подальшими змінами) при обранні покарання у кожному
конкретному випадку суд зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Доводи засудженого про те, що суд недостатньо врахував обставини, які
пом'якшують його покарання, безпідставні.

Як видно з матеріалів справи і вироку, при призначенні ОСОБА_1 покарання
суд, відповідно до вимог ст. 65
КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за
класифікацією злочинів за ст.12 КК України відноситься до тяжких, дані про
особу, та обставини, що пом'якшують покарання: визнання вини, щире каяття,
відшкодування заподіяної шкоди, а також обставину, що обтяжує покарання, - рецидив
злочинів( а саме вищезазначену судимість за ст.ст. 206ч.2, 105, 198 КК України, що
не утворює кваліфікуючої ознаки крадіжки -
повторності)

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_1 вчинив злочин протягом періоду
умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за попереднім вироком
суду від 10 листопада
2003 року та
обгрунтовано застосував ст. 71
КК України.

Таким чином, визначене
ОСОБА_1 покарання є справедливим. Підстав для зміни вироку та пом'якшення
покарання, як того просить засуджений, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст
.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 2 березня 2007 року у
відношенні ОСОБА_1 залишити без зміни.