Кримінальне провадження № 1-кп/243/376/2015
Справа № 243/1602/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими в ході досудового розслідування особами, для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва. Так, починаючи з 15 жовтня 2014 року до 25 листопада 2014 року, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій з метою участі у діяльності непередбаченого законами збройного формування, перебуваючи в м. Горлівка Донецької області, назвавши свої анкетні дані, увійшов до незаконного збройного формування, самопроголошеної «ДНР» під командуванням особи з позивним « ОСОБА_6 », ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, надавши свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні його цілей і завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, старший даного ополчення « ОСОБА_7 » з позивним « ОСОБА_6 » з 15 жовтня 2014 року, видавав ОСОБА_5 на час несення служби на териконі що біля шахти ім. Ізотова в м. Горлівці Донецької області формений одяг, військове спорядження та вогнепальну зброю, а саме: автомат «Калашникова», а також набої до нього. Продовжуючи протиправну діяльність, з 15 жовтня 2014 року до 25 листопада 2014 року, ОСОБА_5 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира з позивним « ОСОБА_6 », особа якої не встановлена, по здійсненню визначених йому завдань, а саме: охорона шахти ім. Ізотова в м. Горлівці, Донецької області, де здійснював контрольно-перепускний режим та охорону вищезазначеної шахти із зазначеною вище зброєю у руках та ведення вогню зі зброєю на ураження живої сили противника. Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 носили тривалий характер, а саме в період часу з 15 жовтня 2014 року до 25 листопада 2014 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
1.Підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, і зобов`язується:
а)беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні:
2.Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.
Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.
Судом оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 17 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор під час судового розгляду досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, причому ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Речові докази у проваджені відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо запобіжного заходу, суд вирішує у порядку ст. 377 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 473, 474 ч. 5, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 260 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75, 76 КК України и у відповідності до положень наведених статей кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 3(три) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 у відповідності до ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2015 року та продовженого ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2015 року, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти у залі судового засідання негайно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1