Ухвала іменем україни3 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Міщенка С.М.,

суддів Широян Т.А., Марчук Н.О.,

за участю прокурора Парусова А.М.

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року кримінальну справу щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, такого, що не має судимості

по обвинуваченню кожного за ч. 3 ст. 364 КК України закрито на підставі ст.5 КК України ув'язку із декриміналізацією інкримінованого їм діяння.

По обвинуваченню за ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнені від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії і провадження у справі у цій частині щодо них закрито.

У апеляційному порядку постанова суду не переглядалась.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обвинувачувались в тому, що вони, працюючи відповідно: ОСОБА_3 - слідчим СВ Московського РВ ХМУ ГУ МВД України в Харківській області, а ОСОБА_2 - начальником відділення відпрацювання схем мінімізації платежів до бюджету ОПМ ДПІ у Фрнзенському районі м. Харкова, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_4 - заступника директора ТОВ «Промсервіс - Оптіма», зловживаючи службовим становищем, діючи за попередньою змовою, за обставин, викладених у постанові про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за сприяння у закритті кримінальної справи, порушеної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом підробки підпису директора ТОВ «Промсервіс - Оптіма» у деклараціях ПДВ, розрахунках корегування суми ПДВ та у розшифровці податкових зобов'язань, та податкового кредиту в розрізі контрагентів додатку №5 до декларації по ПДВ, яка перебувала у провадженні іншого слідчого, заволоділи грішми у сумі 10 000 доларів США, спричинивши, у тому числі, істотну шкоду державі у виді підриву авторитету, престижу, а також дискредитації правоохоронних органів.

У касаційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині закриття щодо них провадження за ч. 3 ст. 364 КПК України на підставі ст. 5 КК України в зв'язку із декриміналізацією кримінально-карного діяння скасувати внаслідок неправильного застосування кримінального закону і кримінальну справу у цій частині направити на новий судовий розгляд. Стверджує, що внесені до ст.364 КК України Законом України від 21 лютого 2014 року зміни, відповідно до яких ч. 3 ст. 364 КК України було виключено, самі по собі не тягнуть закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки їм було пред'явлено обвинувачення за ч. 3 ст. 364 КК України ще й за іншими кваліфікуючими ознаками - вчинення злочину , поєднаного із спричиненням значної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян та у підриві авторитету та престижу, а також дискредитації правоохоронних органів, за попередньою змовою. Правильність застосування амністії за інший злочин, вчинений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційній скарзі прокурором не оспорюється.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 та захисника останнього, які просили постанову суду в частині звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 КК України на підставі ст. 5 КК України залишити без зміни, спростовуючи доводи прокурора, викладені в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст. 398 КПК України підставою для скасування чи зміни вироку, ухвали чи постанови є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 5 КК України зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі - це поширення нового кримінального закону, яким скасовується злочинність діяння, пом'якшується кримінальна відповідальність або іншим чином поліпшується становище особи, на осіб, які вчинили злочини до набрання таким законом чинності. Злочин визнається вчиненим до набрання законом чинності, якщо особою була вчинена дія (або бездіяльність), що становить об'єктивну сторону злочину, незалежно від того, коли настали чи могли настати суспільно-небезпечні наслідки - до набрання законом чинності чи після.

Підставою зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України є скасування злочинності діяння або пом'якшення кримінальної відповідальності за злочин, або поліпшення становища особи іншим новим законом.

А тому при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 5 КК України, суд повинен зазначити конкретну підставу, проаналізувавши при цьому обвинувачення, яке було пред'явлено особі.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Законом України від 27 лютого 2014 року були внесені зміни до ст. 364 КК України, яким ч. 3 ст. 364 КК України було виключено, а тому на підставі ст. 5 КК України, суд дійшов висновку про те, що мало місце декриміналізація кримінально-карного діяння.

Такі висновки суду колегія суддів вважає передчасними.

Як убачається із матеріалів справи і правильно вказано у касаційній скарзі прокурора, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачувались, в тому числі і у тому, що вони, будучи працівниками правоохоронних органів, що виконують функції представника влади, за обставин, викладених у постанові про пред'явлення їм обвинувачення, вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 364 КК України, а саме: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів використання особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним правам, свободам та інтересам окремих громадян , вчинене співробітниками правоохоронного органу.

Звільняючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 КК України на підставі ст. 5 КК України у зв'язку із декриміналізацію кримінально-карного діяння, суд взяв до уваги лише те, що вони на момент вчинення злочину були працівниками правоохоронного органу.

Разом із тим, іншим обставинам, що визначали об'єктивну сторону даного злочину, суд оцінки не дав.

За таких обставин постанову суду щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 КК України на підставі ст. 5 КК України не можна вважати законною, оскільки її ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, а тому підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст. 394-396 КПК України1960 року, пунктів 11, 15 розділу ХІ, «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, колегія суддів, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині закриття провадження за ч. 3 ст. 364 КК України на підставі ст. 5 КК України скасувати і справу у цій частині направити на новий судовий розгляд.

Судді:

_____________ _______________ ____________

С.М. Міщенко Т.А. Широян Н.О. Марчук