Справа №
ВИРОК

Іменем
України

16 жовтня 2008
р.
Печерський районний суд м. Києва

в складі :
головуючого судді Мосьондза І.А.

при секретарі
Степанишиній Н.О.

з участю
прокурора Байдюка Д.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою
освітою, працюючого на посаді водія ТОВ "Стронг-центр" м.Київ, не
одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1,
проживаючого: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

в скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1,
працюючи згідно наказу начальника Головного управління юстиції у м. Києві № 356/03 від 17.03.2008 року на посаді
старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві, будучи представником влади і службовою
особою з присвоєним 15-им рангом державного службовця, та зобов'язаним згідно ст. 5 Закону України "Про
виконавче провадження", а також своїх службових обов'язків: - здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішень судів, - своєчасно
та якісно оформляти процесуальні документи, які винесені в процесі виконання
судових рішень, - підписувати документи в межах своїх повноважень, -
контролювати надходження на депозитний рахунок відділу коштів, які стягнуті за
виконавчими документами, що перебувають у нього на виконанні, і будучи
відповідальним за своєчасність перерахування їх стягувачам, діючи умисно, з
корисливих мотивів, отримав від ОСОБА_2 хабара за наступних обставин.

Так, в травні
або на початку червня 2008 року до старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.
Києві ОСОБА_1, робоче місце якого знаходиться у кабінеті № 8/3 на четвертому
поверсі будинку № 20 по вул. Краківській в м. Києві, і на виконанні в якого є
зведене виконавче провадження № 290/08 з
виконання двох виконавчих листів, в тому числі виконавчого листа, виданого 19.03.2007
року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на
користьОСОБА_4 554077 гривень, прийшов ОСОБА_2, який представляє інтереси
останнього згідно довіреності від 16.04.2008 року та є уповноваженим
здійснювати юридично значимі дії, пов'язані з виконанням рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 03.03.2007 року у справі № 2-514/2007 і,
відповідно, вказаного виконавчого листа.

ОСОБА_2
звернувся до ОСОБА_1 з проханням надати йому для ознайомлення документи
зазначеного виконавчого провадження і запитав про перспективу його виконання,
однак ОСОБА_1 відмовився виконати його прохання і відповісти на питання,
мотивуючи це відсутністю у ОСОБА_2 всіх необхідних уповноважуючих документів і
сказавши, що "так просто нічого не відбувається".

05 вересня 2008
року у першій половині дня ОСОБА_2 привіз до відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві необхідні
документи на представлення інтересів ОСОБА_4 і знову звернувся до ОСОБА_1, який
запропонував провести розмову в приміщенні туалету наодинці. На питання
ОСОБА_2, яким чином і наскільки швидко можна вирішити питання про стягнення
коштів з ОСОБА_3, ОСОБА_1, насправді маючи умисел на отримання частини хабара
за свою роботу у завуальованій формі і діючи з корисливих мотивів, відповів, що
йому необхідно зробити повторну експертну оцінку про вартість квартири ОСОБА_3,
що буде коштувати понад 400 гривень, які йому потрібно надати, бо без надання
ОСОБА_1 цих грошей ОСОБА_2 потрібно буде самому займатися отриманням такої
довідки, а це по часу буде тривати значно довше. Крім цього, ОСОБА_1 сказав
ОСОБА_2 і дав йому зрозуміти, що хоче отримати якусь винагороду за свою роботу,
тобто за швидке виконання вищевказаного виконавчого листа від 19.03.2007 року, однак
не назвав суму цієї винагороди, а ОСОБА_2
відповів, що сам зацікавлений у швидкому вирішенні питання, оскільки
згідно договору, укладеного з ОСОБА_4, розраховує на винагороду в розмірі біля
шістдесяти тисяч гривень,

09 вересня 2008
року біля 11 години ОСОБА_2 приїхав до ОСОБА_1 на роботу за вищевказаною
адресою і зайшов до нього в кабінет. Той був на місці і знову запропонував
пройти в туалет, що на одному поверсі з робочим кабінетом ОСОБА_1 У зазначеному
туалеті ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 450
гривень, як було домовлено, які останній мав намір використати на свої особисті
потреби. Після цього вони домовилися про зустріч ввечері цього ж дня в районі
Ленінградської площі в м. Києві, щоб остаточно з'ясувати, яким чином буде
здійснюватися стягнення і перерахунок боргу, а також розрахунок з самим
ОСОБА_1.

Приблизно о 17
год. 30 хв. 09 вересня 2008 року ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 на мобільний
телефон і запропонував зустрітися в кафе біля кінотеатру "Ленінград",
що на Ленінградській площі в м. Києві о 19 год. 00 хв. У призначений час
ОСОБА_2 прибув на місце, де його вже чекав ОСОБА_1 Під час розмови, яка
відбувалася у приміщенні вказаного кафе, ОСОБА_1, діючи умисно, з корисливих
мотивів, натякнув ОСОБА_2, що зазначене виконавче провадження буде виконане у повному
обсязі, якщо з його боку буде якась пропозиція для нього. При цьому, він вголос
не назвав суму своєї винагороди, але показав ОСОБА_2 три пальці своєї правої
руки. ОСОБА_2 зрозумів, що ОСОБА_1 має на увазі 3000 доларів США. В результаті,
вони домовилися зустрітися в четвер, 11 вересня 2008 року, в ресторані
"Якіторія", що знаходиться на бульварі Л. Українки, 27 в м. Києві,
для передачі ОСОБА_1 вказаних грошей.

11 вересня 2008
року після 13 години ОСОБА_1 прибув у домовлене місце - до ресторану
"Якіторія", що за адресою: м. Київ, бульв. Л. Українки, 27, де його
за одним із столів чекав ОСОБА_2 Під час розмови між ними, приблизно о 13
годині 20 хвилин, ОСОБА_2, тримаючи руку з трьома тисячами доларів США
(14555,10 гривень по курсу НБУ) під столом, передав їх ОСОБА_1, а той, діючи
умисно, з корисливих мотивів, взяв їх лівою рукою і сховав у ліву кишеню своїх
штанів, маючи намір використати дані кошти на свої особисті потреби. На
прощання ОСОБА_1 заспокоїв ОСОБА_2, сказавши, що все буде нормально, і вийшов з
приміщення ресторану на вулицю, де був затриманий співробітниками Служби
Безпеки України.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині визнав
повністю і показав суду, що дійсно з березня 2008р. працював на посаді старшого державного
виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві.

У квітні 2008
року він отримав для виконання зведене виконавче провадження № 290/08 за
виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2007р. про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 554 077 грн. та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 335 367 грн.
Прийнявши вказане виконавче провадження
до свого провадження, він
ознайомив двох стягувачів та боржника з висновками експерта щодо вартості
арештованого майна боржника, підготував до редакції газети "Урядовий
кур'єр" лист про проведення аукціону про продаж майна, на яке накладений
арешт, звернувся з запитом в ЖРЕО № 405 та БТІ про належність арештованої
квартири боржнику. В подальшому вказане
виконавче провадження було направлене до головного управління юстиції у м.
Києві, з метою реалізації майна, на яке було накладено арешт - трьохкімнатну
квартиру, АДРЕСА_2. Вказані документи 23.06.2008р. були повернуті, оскільки не
було долучено документа про право власності на вказану квартиру (договір
купівлі-продажу). Після усунення вказаних недоліків виконавче провадження,
приблизно в середині липня 2008р., знову було направлено до головного управління юстиції у м. Києві, але
в кінці серпня 2008р. було повернуто, у зв'язку із закінченням дії експертного
висновку про вартість вказаної квартири.

05.09.2008р. до
нього за дорученням стягувача
ОСОБА_4 звернувся представник ОСОБА_2,
якому він надав для ознайомлення виконавче провадження. Ознайомившись з
виконавчим провадженням, ОСОБА_2 запитав, як можна прискорити процес вчинення
виконавчих дій. Він йому повідомив, що виконавче провадження містить всі
необхідні документи, але потрібно зробити актуалізацію експертного висновку,
строк дії якого закінчився. При цьому запропонував ОСОБА_2 для розмови на вказану тему вийти в
туалет, оскільки на той час у його кабінеті знаходився стажист, в присутності якого він не хотів розмовляти. В
ході розмови з ОСОБА_2, яка відбулася в
туалеті, він повідомив останньому, що за
прискорення вказаного процесу його необхідно
матеріально заохотили, на що ОСОБА_2 повідомив, що стягувач готовий
нести матеріальні витрати, щоб прискорити виконання даного рішення. При цьому,
конкретної суми винагороди з ОСОБА_2 вони не визначали. Домовилися зустрітися
09.09.2008 р., з метою внесення
ОСОБА_2 грошових коштів на
експертну довідку про вартість квартири та обговорення інших питань, пов'язаних
з виконанням цього виконавчого провадження, зокрема про суму грошової винагороди
обвинуваченого.

09.09.2008р.
в першій половині дня до нього на роботу зайшов ОСОБА_2. За його пропозицією
вони знову зайшли в туалет, де ОСОБА_2 передав йому 450 гривень на виготовлення
вказаної довідки. При цьому ОСОБА_2 запитав його, скільки він хоче отримати за свої послуги, але він
сказав, що не може визначити суми, оскільки не знає, хто на що розраховує.
Згідно домовленості ввечері цього ж дня
зустрітися біля кінотеатру «Ленінград», що на Ленінградській площі в м. Києві.
В кафе біля кінотеатру "Ленінград" під час розмови жестами пальців
рук він показав ОСОБА_2, що його грошова
винагорода за вказані послуги має складати від 1 до 5 тисяч доларів США.
ОСОБА_2 повідомив, що для початку може надати лише одну тисячу доларів США та
почав вимагати гарантії. Він повідомив, що гарантії можуть бути лише усні.

Згідно
домовленості зустрілись з ОСОБА_2 11 вересня 2008 року о 13-й годині в ресторані "Якіторія", під час
якої ОСОБА_2 під столом передав йому гроші. На ощуп він визначив, що в пакеті
було більше, чим одна тисяча доларів. Взяв вказані грошові кошти лівою рукою і
сховав в ліву кишеню своїх штанів. На вулиці його затримали працівники СБУ.

У вчиненому
розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Відповідно до
ч.3 ст.299 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють підсудний та
інші учасники і які ніким не оспорюються.

Тому суд
обмежився проведення дослідження доказів допитом підсудного та дослідженням тих
матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

Суд приходить до висновку про
доведеність вини ОСОБА_1 в одержанні ним, як службовою особою, в будь-якому
вигляді хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабара та в інтересах
третьої особи, будь-якої дії з використанням наданих їй влади та службового
становища, в звязку з чим його дії кваліфікує за ч.1 ст.368 Кримінального
кодексу України.

При призначенні
підсудному міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого ним злочину, обставини справи,
особу підсудного, а саме те, що ОСОБА_1 раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, на обліку лікарів нарколога та психіатра не
перебуває, є особою молодого віку, має постійне місце роботи та проживання, за
якими характеризується позитивно.

Відповідно до
ст. 66 КК України обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1, суд визнає його
щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б
обтяжували покарання ОСОБА_1, судом не встановлено.

За таких
обставин суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.368 КК України у вигляді позбавленням волі, з
позбавленням права займати посади в органах державної влади та управління,
пов'язані з виконанням організаційно - розпорядчих обов'язків, оскільки інші, менш суворі види покарань,
передбачені санкцією ч.1 ст.368 КК України, будуть недостатніми для його
виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу
винного, суд вважає за можливе виправлення засудженого без відбування
покарання, звільнивши ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України від відбування
основного покарання з випробуванням та покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без
змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Долю речових
доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

Судові витрати
по справі відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначити
йому покарання у вигляді позбавлення
волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади в органах
державної влади та управління, пов'язані з виконанням організаційно -
розпорядчих обов'язків, строком на 2 (два) роки.

Згідно зі ст. 75
КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного основного
покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2
(два) роки.

Відповідно до
положень ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без
змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі - грошові
кошти, які були предметом хабара, і які знаходяться на зберіганні в ФЕС СБ України, залишити ФЕБ СБ України за
належністю як законному володільцю; змиви з рук, кишені ОСОБА_1, відео касета Panasonic Mini DV ME DVM60, аудіо касета "Sony" NF-90, DVD диск "Verbatim" 4.7GB/120min, які не мають ніякої
цінності і знаходяться на зберіганні в прокуратурі Печерського району м. Києва
- знищити; цифровий диктофон “OLYMPUS” DIGITAL VOICE RECORDER WS-320M “, що знаходиться на зберіганні в прокуратурі Печерського району м. Києва
і належить ОСОБА_2, повернути йому як законному володільцю.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту
проголошення.

Суддя