Вирок

іменем України

м. Носівка
05 листопада 2008 р.

Носівський районний
суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.

при секретарі Драбинозі С.М.,

з участю прокурора -
помічника прокурора Носівського району юриста третього класу Супруна Ю.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,
освіта повна загальна середня, неодруженого, працівника ТОВ АФ «Стратілата»,
судимого 12 вересня 2005 року Носівським районним судом Чернігівської області
за ч. 3 ст. 191, ст. 69 КК України до
двох років виправних робіт з відрахуванням із заробітку 20 % в дохід держави,
якому обраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд,

в скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389
КК України,

встановив:

12 вересня 2005 р. ОСОБА_1 був засуджений Носівським районним судом
Чернігівської області за ч. 3 ст. 191, ст. 69
КК України до двох років виправних робіт з відрахуванням із заробітку 20
% в дохід держави.

В період з грудня 2007 року по червень 2008 року ОСОБА_1 умисно ухилився
від відбування виправних робіт.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав провину в скоєному, розкаявся, дав
показання про те, що з грудня 2007 р. він перестав ходити на роботу.

Винність підсудного ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого злочину
підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_2, який
суду пояснив, що він працював на посаді завідуючого фермою. На фермі працював
ОСОБА_1, який не виходив на роботу без поважних причин.

Показаннями свідка ОСОБА_3, яка на досудовому слідстві пояснила, що до
червня 2008 р. вона працювала завідуючою
фермою в ТОВ АФ «Стратілата». ОСОБА_1 працював різноробочим, але перестав
виходити на роботу, будь-яких медичних документів не надавав.

Довідкою ТОВ АФ «Стратілата», з
якої видно, що в період з грудня 2007 року по червень 2008 року ОСОБА_1 на
роботу не з'являвся (а.с. 129).

Актами перевірки виконання покарання з інспекції виправних робіт, з яких
видно, що ОСОБА_1 без поважних причин не виходив на роботу (а.с. 21,31).

Довідкою з інспекції виправних робіт про те, що станом на 16 липня 2008
року ОСОБА_1 відпрацював 1 рік 8 місяців 28 днів.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 480 (а.с. 94-97), з якого
видно, що ОСОБА_1 психічним захворюванням не страждає, його ознак на період
часу, до якого відносяться інкриміновані діяння, не виявляв. Він міг
усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відносяться
інкриміновані діяння.

Аналізуючи добуті по справі докази, суд приходить до наступного.

Дії ОСОБА_1, які виразились в
ухиленні від відбуття виправних робіт особою, засудженою до цього покарання,
правильно кваліфіковані по ч. 2 ст. 389
КК України.

Вина ОСОБА_1 в межах даної кваліфікації доказана повністю.

ОСОБА_1 підлягає покаранню за вчинений ним злочин.

Суд визнає обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_1, щире каяття,
вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин, а саме, наявність
захворювання на туберкульоз та
епілепсію.

Суд визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1, рецидив
злочинів.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його вік, стан
здоров'я, сімейне положення, обставини
справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання, суд
приймає до уваги його характеризуючі дані і приходить до висновку про
необхідність призначити йому покарання у
виді обмеження волі.

Враховуючи щире каяття підсудного
ОСОБА_1, вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин, суд
приходить до висновку про можливість виправлення засудженого
без відбування призначеного
покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України
ОСОБА_1 можливо звільнити від
відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід щодо підсудного ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили необхідно залишити
без зміни підписку про невиїзд.

Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК
України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з
випробуванням з іспитовим строком один рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до
набрання вироком законної сили залишити
без зміни - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя :
О.В Киреєв