Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів за участю прокурора

Канигіної В.Г. та Жука В.Г. Колесніченка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 9
серпня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2006 року, яким
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості на підставі ст. 89 КК України,

за ч. 2 ст. 307 КК України на п'ять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на
підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням на два роки та покладено обов'язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ст.
76 КК України,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він за невстановлених слідством обставин
незаконно з метою збуту придбав особливо небезпечний наркотичний засіб -
канабіс, який зберігав при собі, перевозив у м. Чернівці і 29 травня та 21
червня 2006 року частинами незаконно збув його ОСОБА_2. Спочатку 1,2 грами,
потім 3,5 грамів.

В
апеляційному порядку справа не переглядалася.

У
касаційному поданні з доповненнями до нього прокурор просить скасувати вирок
щодо ОСОБА_1, а справу - направити на новий судовий розгляд. Він твердить, що
суд правильно встановив фактичні обставини справи і безпомилково оцінив
злочинні дії засудженого, але призначив винуватому надмірно м'яке покарання,
при цьому застосував положення ст. 75 КК України щодо основного і додаткового
покарання.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який підтримав доводи
касаційного подання з доповненнями до нього, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів дійшла до
наступного.

Висновки
суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 307 ККК України, грунтуються зокрема на викривальних показаннях самого
ОСОБА_1 про те, що він дійсно незаконно придбав канібас, який частинами збув
іншій особі, тих даних, що містяться у протоколах виявлення наркотичного засобу
у винуватого, і висновках експерта, які колегією суддів під сумнів не
ставляться і в касаційному поданні не оспорюються.

Призначаючи
покарання засудженому зі звільненням його від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд допустився помилки.

За змістом цієї
норми закону суд може, належно мотивуючи, прийняти рішення про звільнення
засудженого від відбування основного покарання і таке рішення, на думку колегії
суддів, суд прийняв правильно. Звільнення ж особи від відбування додаткового
покарання цим законом не передбачено, проте суд зробив це.

У такому разі і,
беручи до уваги ті конкретні обставини, що пом'якшують покарання й істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, і на які послався суд у вироку, та з
урахуванням особи винуватого, яку тільки позитивно характеризує суд у
мотивувальній частині вироку, колегія суддів вважає за необхідне не скасовувати
вирок суду в частині застосування ст. 75 КК України, як пропонується в касаційному поданні (з
доповненнями) прокурора, а змінити судове рішення і застосувати щодо ОСОБА_1
правила ст. 69 КК України в частині звільнення його від додаткового покарання
(конфіскації майна).

Будь-яких підстав
для інших змін вироку, окрім зазначених, у тому числі й через м'якість
призначеного засудженому покарання, на чому наполягає прокурор у своєму
поданні, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання
прокурора задовольнити частково.

Вирок
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1
змінити. Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання,
призначеного судом, і на підставі ст. ст. 75 і 69 КК України звільненим від
відбування основного і додаткового покарань відповідно.

У решті вирок
суду залишити без зміни.

Судді:

Канигіна
В.Г.
Редька А.І. Жук В.Г.