У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Філатова В.М.

суддів

Вус С.М., Федченка О.С.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 13 березня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженої ОСОБА_1 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 13 травня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

в силу ст. 89 КК України не судиму,

засуджено
за ст. 367 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
займатися підприємницької діяльністю строком на 2 роки.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою
апеляційного суду Чернігівської області від 18 липня 2005 року вирок щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1
засуджено за те, що вона, будучи ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідальною за своєчасність
і повноту сплати до бюджету усіх видів податків, отримала дозвіл Прилуцької
ОДПІ від 10.10.2003 року на реалізацію магазину-кафе, АДРЕСА_1, що перебував у податковій заставі. Вказаний
дозвіл був виданий з умовою сплати отриманих від реалізації магазину-кафе
коштів у повному обсязі в рахунок зменшення суми податкового боргу ПП
“ІНФОРМАЦІЯ_3”, який станом на 16 жовтня 2003 року становив 103451 гривню 83
копійки в тому числі нарахованих штрафних санкцій на суму 5326 гривень.

Провівши
16 жовтня 2003 року реалізацію магазину-кафе за 15 440 гривень, засуджена,
внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків, знаючи про
заборгованість підприємства по сплаті вказаних платежів, в тому числі і
нарахованих податковим органом штрафних санкцій, використала отримані кошти у
власних інтересах, чим заподіяла істотну шкоду державним інтересам та
спричинила тяжкі наслідки.

У
касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить вирок щодо неї скасувати, а справу
закрити. На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вчинені нею дії не
тягнуть кримінальну відповідальність. Вважає, що у зв'язку з накладенням
господарським судом мораторію, припиняється сплата податків і дозволяється
виплачувати заробітну плату, що вона і зробила. Зазначає, що вона дійсно
виплатила особам, які у неї працювали, заборгованість по заробітній платі.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про часткове задоволення касаційної скарги,
скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний
розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду щодо
законності та обґрунтованості судового
рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати
тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та
обґрунтованою. Окрім додержання інших передбачених ст. 377 КПК України вимог в
ухвалі слід проаналізувати і співставити з наявними у справі та додатково
поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен з них
вичерпну відповідь, пославшись на відповідний матеріальний чи процесуальний
закон. У разі залишення вироку без зміни в ухвалі необхідно докладно викласти мотиви
й підстави відхилення апеляції, а також докази, що спростовують наведені в
останній доводи.

Ухвала ж апеляційного суду щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону.

Зокрема, засуджена ОСОБА_1 у апеляції ствердила, що досудове та судове слідство
пройшло неповно та однобічно, а висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи. При цьому наводила мотивовані доводи про те, що у зв'язку з
тим, що з введенням господарським судом мораторію зупиняється сплата податків,
які виникли раніше і припиняється податкова застава, при цьому дозволяється
тільки погашення заборгованості по заробітній платі, що вона і зробила,
виплативши працівникам кошти. ОСОБА_1 також зазначила, що з 3.10.2003 року почалася процедура
банкрутства ПП “ІНФОРМАЦІЯ_3” і на взаємовідносини
між Прилуцькою ОДПІ та ПП “ІНФОРМАЦІЯ_3” повинен застосовуватися Закон України “Про відновлення
платоспроможності або визнання банкрутом”.

Наведені доводи засуджена детально аргументувала з
посиланням на конкретні матеріали справи та відповідні Закони України.

Як убачається з ухвали, апеляційний суд при розгляді
справи в апеляційному порядку суті всіх зазначених в апеляції засудженої
доводів не навів, їх ретельно не перевірив і не проаналізував, переконливої
відповіді на них не дав.

Суд апеляційної інстанції
обмежився лише посиланнями на те, що засуджену ніхто не уповноважував
виконувати будь-які дії пов'язані з банкрутством.

З урахуванням зазначеного,
ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий
апеляційний розгляд, у процесі якого вказані недоліки необхідно усунути та
більш детально перевірити твердження ОСОБА_1 про необґрунтованість її засудження.

Керуючись ст.ст. 395-396
КПК України, колегія суддів Верховного Суду України -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу
засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 18 липня 2005 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Судді
: