СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/710/15
ун. № 759/2490/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участі прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 в досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000986 від 04.02.2014 року, розглянувши в м. Києві клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Зелений Бір, Мурманської області, Російської федерації, росіянки, громадянки України, не заміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ,ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:
18.02.2015 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене старшим прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що в жовтні 2012 року, ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , шляхом шахрайства, заволоділа його майном, а саме, грошовими коштами в сумі 40 000 дол. США, під приводом передачі їй в борг вказаної суми коштів, строком на 6 міс. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в середині жовтня 2012 року, в денний час доби, перебуваючи в приміщені кафе за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 15, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , переконала останнього у необхідності передати їй грошові кошти в сумі 40 000 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ, станом на 15.10.2012 року, становить 316 000 гривень. Грошові кошти, отримані від ОСОБА_8 в борг, ОСОБА_4 не повернула, розпорядилась ними на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 316 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , на початку березня 2013 року, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом шахрайства, переслідуючи корисливий мотив, ввівши в оману щодо дійсності своїх намірів громадянина ОСОБА_9 , запропонувала останньому придбати нерухоме майно, яке належить їй на праві власності, а саме, квартиру АДРЕСА_2 , без оформлення договору купівлі-продажу, а на підставі генерального доручення на це помешкання. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 21.03.2013 року, в денний час доби, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримала від гр. ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 250 000 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ, станом на 21.03.2013 року, становить 1 998 250 гривень, як оплату за продаж належної їй квартири. Після отримання коштів, ОСОБА_4 , оформила генеральну довіреність на гр. ОСОБА_9 , яким уповноважила останнього розпоряджатись належною їй квартирою АДРЕСА_2 . 11.04.2013 року ОСОБА_4 припинила дію довіреності на право розпорядження квартирою АДРЕСА_2 . Грошові кошти ОСОБА_4 не повернула, розпорядилась ними на власний розсуду, чим спричинила останньому матеріальну шкоду в сумі 1 998 250 гривень.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; копіями нотаріальних довіреностей; протоколом тимчасового доступу до речей документів; протоколами усних заяв; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом впізнання по фотознімках; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 .

Повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ч. 4 ст. 190 КК України, датоване 12.01.2015 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2015 року надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_4 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09.04.2015 року підозрювана особисто звернулася до слідчого судді з приводу розгляду клопотання, зазначивши, що ніколи не переховувалася від слідства чи суду, а про перебування у розшуку дізналася випадково, коли адвокат звернувся із відповідним запитом до слідчого. Посилається на те, що про підозру її не повідомляли.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним і необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні не наведено достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

В клопотанні зазначається, що місце проживання та знаходження підозрюваної не відоме, проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживає постійно.

Стаття 183 КПК України покладає саме на прокурора обов`язок доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, відсутні підстави обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор не довів наявності таких підстав.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. В силу положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як і будь-який інший запобіжний захід (ч. 1 ст. 176 КПК України), може обиратися виключно до особи, яка має процесуальний статус підозрюваного чи обвинуваченого.

Підозрюваним, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України є особа, є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Встановлено, що у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру. В матеріалах клопотання відсутні докази направлення повідомлення про підозру ОСОБА_4 , також не надано доказів того, що складене повідомлення про підозру не було вручене внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

В судовому засіданні оголошувалася перерва для ознайомлення прокурора з клопотанням, а також надання слідчим (прокурором) доказів вручення чи направлення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Прокурор в судовому засіданні визнав відсутність у клопотанні доказів вручення повідомлення про підозру. Таких доказів не було надано взагалі, а тому на час розгляду клопотання не доведено, що ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 не набула статусу підозрюваної, не наведено достатніх підстав вважати, що вона може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відсутні підстави для обрання щодо неї запобіжного заходу.

Керуючись вимогами статей 40, 42, 131, 132, 176 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_14