Справа №531/816/15-к
Провадження №1-кп/531/103/15
В И Р О К

Іменем України

03 липня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лип`янка, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, працюючого трактористом на Карлівській сортодослідній станції Полтавської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу», не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03 березня 2015 року вирішив вчинити крадіжку металобрухту з території Карлівського цукрозаводу, що розташований за адресою: вул. Котовського, 5, м. Карлівка, Полтавської області. Розуміючи, що на території заводу здійснюється охорона та маючи на меті проникнення, 03 березня 2015 року, близько 19 години, запропонував охоронцю винагороду за те, що проникне до території заводу. Після чого, в цей же день, близько 22 години, ОСОБА_4 на власному автомобілі ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , приїхав до території вказаного заводу та через ворота прохідної №2, які йому відчинив охоронець, проник до території заводу, звідки, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, викрав металеві залишки демонтованого обладнання, які знаходились поряд будівлі ТЕЦ, загальною вагою 840 кілограмів вартістю 2,9 грн. за один кілограм, які завантажив до власного автомобіля та вивіз з території заводу, чим спричинив ТОВ «Компанія Р-Стіл» матеріальну шкоду на загальну суму 2436 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що дійсно в період часу 03 березня 2015 року з території Карлівського цукрозаводу, який розташований за адресою: вул. Котовського, 5, м. Карлівка, в вечірній час, викрав металеві залишки демонтованого обладнання. У скоєному щиро розкаюється.

Представник потерпілого підприємства в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини

обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується також дослідженою в судовому засіданні довідкою ТОВ «Компанія Р-Стіл» №060315 від 06.03.2015 року, якою встановлюється ринкова вартість однієї тони брухту чорних металів на час вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікаря нарколога; раніше не судимого; позитивну характеристику за місцем проживання та за місцем роботи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речові докази металеві залишки демонтованого обладнання загальною вагою 840 кілограмів, які передані на відповідальне збереження представнику ТОВ «Компанія Р-Стіл» - ОСОБА_5 ; причеп до легкового автомобіля, державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий на відповідальне збереження ОСОБА_6 , вважати повернутими законним власникам.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя