АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження
№ 11-сс/790/144/ 14 Слідчий суддя: Єфіменко
Справа № 640/1417/15-К
Категорія: ст. 304 КПК України Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року, -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року ОСОБА_7 відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність посадових осіб ГУМВСУ в Харківській області та прокурора прокуратури Київського району м. Харкова щодо ненадання йому копії ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення на обшуку.

В ухвалі, що оскаржується вказано, що ОСОБА_7 не відноситься до суб`єктів, які мають право на оскарження дій та бездіяльності посадових осіб відповідно до ст. 303 КПК України, оскільки ця норма не передбачає оскарження свідком процедури виконання ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, або процедури допиту слідчим свідка. Крім того в ухвалі слідчого судді від 29.01.20134 року вказано, що оцінка доказів, отриманих у кримінальному провадженні органами досудового розслідування, в тому і їх допустимість, не проводиться слідчим суддею, а належить до повноваження суду при розгляді справи по суті, відповідно до вимог ст. ст. 86, 87, 89 КПК України, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, які не передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами ст. ст. 314- 316 КПК України. На підставі вищевказаних обставин слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7

ОСОБА_7 не погодивши із вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року, а матеріали за його скаргою направити до Київського районного суду м. Харкова для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на те, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснення процесуальних дій, які вони зобов`язанні вчинити у визначені діючим КПК України строки. На думку заявника, висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 у кримінальному провадженні є свідком - передчасний, оскільки він, на його думку, з моменту його незаконного затримання фактично набрав статусу підозрюваного і це означає, що він є суб`єктом оскарження бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Автор апеляційної скарги, зазначає що відповідно до ст. 303 КПК України, така бездіяльність слідчого, як ненадання копії ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку підлягає оскарженню, так як слідчий не здійснив цю процесуальну дію, яку він зобов`язаний був вчинити. ОСОБА_7 вважає, що службові особи карного розшуку ГУУМВС України в Харківській області, порушуючи вимоги ст. ст. 207, 208 КПК України, без ухвали слідчого судді, 17.01.2014 року здійснили його незаконне затримання без будь яких на те правових підстав, не повідомили йому підстави затримання, а не роз`яснили, у вчиненні якого злочину він підозрюється, відмовилися роз`яснити ОСОБА_7 його права, не визначили його процесуальний статус як підозрюваного, і саме його затримання відбулося без складання протоколу. Автор апеляційної скарги посилаючись на ч. 1 ст. 42 КПК України вважає, що він фактично був затриманий, а отже автоматично набрав статусу підозрюваного, і тому має право оскаржувати бездіяльність слідчого та прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що немає підстав у її задоволенні, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що слідчий суддя в ухвалі від 29.01.2014 року обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_7 до суб`єктів, які мають право на оскарження бездіяльності слідчого та прокурора у відповідності до вимог ст. 303 КПК України не відноситься, оскільки таке право на оскарження не надано свідку. Посилання при цьому автора апеляційної скарги на ч. 1 ст. 42 КПК України є хибним, оскільки вказана правова норма зазначає, що статусу підозрюваного особа набирає з моменту її затримання лише за підозрою у вчиненні конкретного правопорушення.

Процедуру затримання уповноваженню особою без ухвали слідчого судді визначено у статті 208 КПК України, де вказано, що таке затримання особи може бути здійснено лише за підозрою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність саме відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 є незаконним.

У відповідності до частини 4 статті 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію, чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі дії чи бездіяльність слідчого та прокурора а саме нездійснення ними процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 236 КПК України, перед початком виконання ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, особі, яка володіє житлом, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ця ухвала і надана її копія.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 , за ініціативою співробітників міліції, 17.01.2014 року був присутній при проведенні обшуку квартири його сина за адресою АДРЕСА_1 . Володільця квартири на момент проведення обшуку не було. Ці обставини підтвердив прокурор при розгляді апеляційної скарги. У зв`язку з чим, обґрунтованим є твердження апелянта про те, що слідчий повинен був пред`явити ОСОБА_7 копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та надати йому копію цієї ухвали перед початком проведення обшуку.

Таким чином, діючим кримінальним процесуальним кодексом, у відповідності до ч. 1 ст. 115 КПК України визначений строк вчинення слідчим такої дії, як пред`явлення володільцю житла або іншій присутній особі копії ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку і надання цій особі копії такої ухвали, і не вчинення слідчим вищевказаної дії у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України може бути оскаржена до слідчого судді особами, які визначні у наведеній правовій нормі.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2014 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб ГУМВСУ в Харківській області та прокурора підлягає скасуванню, з направленням матеріалів скарги до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість призначення скарги до розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб ГУМВСУ в Харківській області та прокурора скасувати, а матеріали за скаргою ОСОБА_7 направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість призначення її до розгляду.

Оскарження вказаної ухвали в порядку ст. 424 КПК України в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді