АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/417/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа №426/2642/14-к ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 12.01.2015р., -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 12.01.2015р. скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_9 і направлено його в місяця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Сватівського районного суду Луганської області від 03.07.2014р. строком на 1 рік 6 місяців.

Як зазначено в ухвалі, за вироком суду ОСОБА_9 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України встановлено іспитовий строк 2 роки, а також на нього покладені обов`язки проходити реєстрацію в органах кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання. Звертаючись до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, Троїцький міжрайонний відділ КВІ ДПтСУ в Луганській області послався на те, що ОСОБА_9 не виконав зобов`язання, покладені на нього вироком суду, а саме не з`явився для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції 03.10.2014р., а також в період з 17.10.2014р. по 05.12.2014р. без поважних причин 5 разів не з`явився на реєстрацію і самостійно змінив місце свого проживання, про що не повідомив органи кримінально-виконавчої інспекції. З огляду на це, суд вважав встановленим, що ОСОБА_9 на шлях виправлення не став і його перевиховання можливе тільки в місцях позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та не позбавляти його волі. Посилається на те, що в період іспитового строку знаходився за місцем свого проживання, ніяких правопорушень намагався не вчиняти, оскільки в нього мала дитина та дружина вагітна другою дитиною, при цьому, не маючи постійного місця роботи, він змушений був виконувати будь-яку роботу, щоб забезпечити родину, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживав. Засуджений зазначає, що 15.10.2014 року він був затриманий працівниками міліції за те, що начебто він зі своїм двоюрідним братом скоїли крадіжку, за фактом неправомірних дій робітників міліції він звертався до Президента України та Уповноваженого Верховної Ради. При цьому, як зазначає ОСОБА_9 , він постійно знаходився на зв`язку з інспектором КВІ, а 12.01.2015р. вона зателефонувала йому, повідомила про необхідність з`явитись до суду, при цьому не сповістивши з якою метою. В той же день, як вказує засуджений, відносно нього ухвалою суду скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та взято його під варту в залі суду. При цьому засуджений зазначає, що відомості, які містяться в ухвалі суду, не відповідають дійсності, оскільки він постійно приїздив на відмітки до інспектора, в тому числі 5.01.2015р., однак ці дані зафіксовані не були. Вважає, що судом порушено його право на захист, оскільки він не був повідомлений про направлення до суду подання КВІ та не мав можливості прибути у судове засідання з адвокатом.
Крім того, до апеляційного суду надійшло повідомлення інспектора Троїцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ДПтСУ в Луганській області ОСОБА_10 , в якому вона заперечує проти апеляційної скарги засудженого та підтримує подання про направлення його для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, а також просить розглянути кримінальне провадження за відсутності представника КВІ, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання внаслідок проведення АТО. Як зазначає інспектор, ОСОБА_9 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, однак ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків суду, що підтверджено матеріалами справи. У зв`язку з цим 22.12.2014р. до суду було направлено подання та особова справи ОСОБА_9 , в цей же день, для подальшого виконання вироку суду, був заведений новий листок реєстрації на нього, в якому містяться відомості про явку ОСОБА_9 на реєстрацію 05.01.2015р., під час якої він був попереджений інспектором про передачу матеріалів до суду за невиконання ним обов`язків та повідомлений про необхідність з`явитись у судове засідання 12.01.2015р. Інспектор також зазначає, що за місцем проживання ОСОБА_9 стаціонарний телефон відсутній, мобільного телефону засуджений не мав, а тому телефонний зв`язок підтримувати з ним можливості не було, вся необхідна інформація надсилалась йому поштою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу та призначити новий судовий розгляд, а також скасувати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 , прокурора, який вважав ухвалу законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи засудженого щодо недотримання судом вимог КПК України при розгляді кримінального провадження, що призвело до порушення його права на захист.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Порядок вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку, встановлено ст.539 КПК України. Згідно з ч.ч.3,4 зазначеної статті, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень розділу VII «Виконання судових рішень». У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляється орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Викладені вимоги закону судом першої інстанції не виконані.
Як вбачається з матеріалів справи, подання Сватівського районного підрозділу Троїцького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ДПтСУ у Луганській області надійшло на розгляд суду 22.12.2014р. В матеріалах справи знаходиться журнал судового засідання та ухвала суду від 29.12.2014р., згідно з якою учасникам судового провадження були направлені повістки про виклик до суду на 29.12.2014р., однак в судове засідання засуджений не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з огляду на що слухання справи відкладено до 12.01.2015р. та постановлено ОСОБА_9 доставити у судове засідання приводом. Як вбачається з ухвали суду від 29.12.2014р., в судове засідання, окрім засудженого, жодний з учасників судового провадження не прибув. Судове засідання 12.01.2015р., як вбачається з матеріалів кримінального провадження, проведено за участю засудженого ОСОБА_9 та представника КВІ. Разом з тим, всупереч вимогам ст.ст.135-137, ч.4 ст.539 КПК України, матеріали справи не містять будь-яких даних про те, яким чином засуджений викликався у судові засідання 29.12.2014р. та 12.01.2015р., чи повідомлявся він з якого приводу викликається до суду.

В журналі судового засідання від 12.01.2015р. зазначено про те, що в судовому засіданні було оголошено склад суду та прізвища учасників судового розгляду, однак такі дані, внесені секретарем судового засідання, не відповідають дійсності, оскільки прізвище головуючого судді та учасників судового розгляду, всупереч вимогам ст.344 КПК України, оголошено не було.

Крім того, засудженому ОСОБА_9 , в порушення вимог ст.345 КПК України, не роз`яснено його права та обов`язки в судовому засіданні, в тому числі його право мати захисника, дані про вручення йому відповідної пам`ятки та ознайомлення з нею в матеріалах кримінального провадження відсутні.

В судовому засіданні не з`ясовувалось, чи має засуджений будь-які клопотання, чи бажає він запросити захисника адвоката.

Недотримання судом викладених вимог кримінального процесуального закону призвели до істотного порушення права на захист засудженого ОСОБА_9 , що є безумовною підставою для скасування ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки ухвала підлягає скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд при призначенні нового судового розгляду, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про обґрунтованість чи необґрунтованість подання КВІ щодо ОСОБА_9 , а також позбавлений можливості перевірити інші доводи апеляційної скарги засудженого та представника КВІ, а тому вони підлягають ретельній перевірці при новому судовому розгляді.
Крім того, оскаржуваною ухвалою щодо засудженого ОСОБА_9 судом необґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Можливість обрання запобіжного заходу щодо засудженого в даному випадку Законом не передбачена. Порядок та умови застосування запобіжних заходів встановлено главою 18 КПК України. Обираючи запобіжний захід щодо ОСОБА_9 , суд в ухвалі не зазначив, якими вимогами КПК України він керується та не навів відповідних підстав та мотивів такого свого рішення, а тому рішення суду в частині обрання запобіжного заходу у відношенні засудженого підлягає скасуванню, а ОСОБА_9 звільненню з під варти.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 12.01.2015р., якою скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_9 і направлено його в місяця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Сватівського районного суду Луганської області від 03.07.2014р. строком на 1 рік 6 місяців, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати та звільнити його з-під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5