Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/49/14-к
Номер провадження 1-кп/292/4/15 В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року смт Червоноармійськ
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , українця,
громадянина України, з повною середньою загальною освітою,
одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей :
сина ОСОБА_9 , 2007 року народження, дочку ОСОБА_10 , 2010 року народження ,
сина ОСОБА_11 , 2013 року народження ,військовозобов"язаного, не
працюючого, інвалідом не являється, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , українця,
громадянина України, з повною середьою загальною освітою,
не одруженого, не військовозобов"язаного, не працюючого,
інвалідом не являється, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя
АДРЕСА_2 , українця,
громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не
одруженого, військовозобов"язанеого, не працюючого, інвалідом
не являється, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
В С Т А Н О В И В :
21 квітня 2014 року близько 22-ї години ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснювали рух на велосипедах по вулиці вул.Карла Маркса села Соколів Червоноармійського району Житомирської області. В цей час у зустрічному їм напрямку здійснював рух мотоблок марки "Заря ", без увімкнених світла фар та габаритів, яким керував ОСОБА_4 .. Використовуючи незначний привід, обвинувачені вступили з ОСОБА_12 у словесну суперечку та грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка проявилася у зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, висловлюючись на адресу ОСОБА_12 та оточуючих брутальною лайкою вчинили бійку, в ході якої заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді : синців, наскрізної забійної рани, крововиливу та садна на обличчі , які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров"я.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.296 ч.2 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово змінював свої показання. Про те свою вину у вчиненому визнав повністю та надав суду показання про те, що 21 квітня 2014 року близько 22-ї години він разом з рідним братом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на велосипедах здійснювали рух по вул. К. Маркса села Соколів Червоноармійського району. В цей час у зустрічному напрямку на мотоблоці, рухався ОСОБА_12 з пасажирами, які знаходились у причепі. Оскільки у мотоблоці не горіло світло фар та габарити, він мало не зіштовхнувся з цим транспортним засобом та змушений був на велосипеді з"їхати у канал. А тому вирішив за це провчити ОСОБА_12 . Коли він наздогнав потерпілого , то побачив там свого брата ОСОБА_13 , який наносив удари потерпілому та він також наніс потерпілому декілька ударів кулаком руки у голову. В цей час до них приєднався ОСОБА_14 , який також декілька разів вдарив потерпілого. Після цього суперечка закінчилася.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово змінював свої показання. Про те свою вину у вчиненому визнав повністю та надав суду показання про те, що 21 квітня 2014 року близько 22-ї години він разом зі своїм рідним братом ОСОБА_15 та ОСОБА_16 рухались на велосипедах по вул. К.Маркса в села Соколів Червоноармійського району. В цей час їм назустріч рухався мотоблок без включеного світла фар та він побачив як його брат ОСОБА_17 на велосипеді з"їхав у канал. Вважаючи, що це сталося з вини водія мотоблока, він навздогнав цей транспортний засіб, яким керував ОСОБА_12 та між ними зав"язалася суперечка, в ході якої він кулаком руки наніс потерпілому декілька ударів по голові та руці. В цей час до нього приєдналися його брат ОСОБА_17 , який також наніс декілька ударів потерпілому, а після цього потерпілому наніс декілька ударів ОСОБА_14 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово змінював свої показання. Про те свою вину у вчиненому визнав повністю та надав суду показання про те, що 21 квітня 2014 року близько 22-ї години він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на велосипедах рухались по вул.К.Маркса с.Соколів та побачили що їм назустріч рухався мотоблок без світла фар, що змусило його змінити напрямок руху і він наїхав на камінь та пошкодив свій велосипед. Після цього він ведучи велосипед у руках підійшов до мотоблока , де побачив братів ОСОБА_18 , які наносили потерпілому удари тав він також наніс потерпілому декілька ударів. Своїх батьків , знайомого ОСОБА_19 а також працівників міліції він увів в оману, повідомивши їм, що на його велосипед скоїв наїзд ОСОБА_12 .
Вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину підтверджується також зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими безпосередньо у судовому засіданні слідуючими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання про те , що 21 квітня 2014 року близько 22-ї години він разом зі своїми знайомими подружжям ОСОБА_20 на мотоблоці з причіпом рухався по вул. К.Маркса села Соколів Червоноармійського району Житомирської області. В районі підприємства ПМК , на вимогу ОСОБА_20 він зупинив свій транспортний засіб. В цей час до нього підійшли обвинувачені, які висловлюючись брутальною лайкою спочатку вчинили сварку , а потім нанесли йому ряд ударів руками та ногами в різні частини тіла. 23 квітня 2014 року він звернувся до Червоноармійського РВ із заявою про спричинення йому тілесних ушкоджень. Того ж дня , через погане самопочуття він був змушений звернутися до міської лікарні №2 м.Житомира за медичною допомогою та перебував на амбулаторному лікуванні з вказаного часу по 30 травня 2014 року. Потерпілий наполягав на призначенні усім обвинуваченим суворого покарання.
Допитана судом свідок ОСОБА_21 дала показання про те, що 21.04.2014 рок, у вечірній час, її знайомий ОСОБА_12 на своєму мотоблоці із прічепом підвозив її та чоловіка до батьків останнього. Коли вони рухались вул. К.Маркса села Соколів, то вона чула, як чоловіки, що рухались на велосипедах у зустрічному напрямку по іншій стороні дороги щось викрикували на їх адресу. Біля приміщення ПМК с .Соколів Червоноармійського району вона попросила ОСОБА_12 зупинитися та відійшла у сторону ,щоб справити природні потреби . А коли повернулася ,то побачила ,що ОСОБА_12 наносять удари троє чоловіків, якими виявилися обвинувачені. Вона стала на захист ОСОБА_12 та коли потерпілий впав обвинувачені припинили бійку. Куди обвинувачені наносили удари потерпілому та яку кількість, сказати не може , бо на вулиці в той вечір було досить темно.
У своїх свідоцьких показаннях в суді ОСОБА_22 зазначив, що він з дружиною у вечірній час 21.04.2014 року на мотоблоці яким керував ОСОБА_12 направлялись до його батьків. Коли в районі підприємства ПМК на вимогу його дружини ОСОБА_12 зупинив транспортний засіб, до них підбігли троє чоловіків, якими виявилися обвинувачені. Останні висловюючись брутальною лайкою, кинулися до ОСОБА_12 та нанесли йому тілесні ушкодження. Як зазначив свідок, ОСОБА_12 здійснював рух мотоблоком по своїй смузі руху, обвинувачені на велосипедах рухались по своїй смузі руху та ніякого зіткнення не відбулося між вказаними транспортними засобами.
Свідок ОСОБА_23 суду показав про те, що 22.04.2014 року від матері ОСОБА_24 йому стало відомо про те, що між її сином, братами ОСОБА_18 та ОСОБА_12 виник конфлікт, в ході якого останньому було спричинено тілесні ушкодження .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 дав показання щодо того, що 21.04.2014 року у вечірній час до нього прибули брати ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , які повідомили про сутичку між ними та ОСОБА_12 і побиття ними останнього. Зі слів ОСОБА_14 йому також відомо, що на його велосипед скоїв наїзд мотоблок, яким керував ОСОБА_12 . Він також бачив цей пошкоджений велосипед , але очевидцем самої події не був.
Свідок ОСОБА_27 у своїх показаннях суду повідомила, що її чоловік ОСОБА_28 21.04.2014 року повернувся додому пізно ввечері з синцем на голові та повідомив їй про сутичку, яка сталася у нього, його брата ОСОБА_29 , ОСОБА_24 з потерпілим ОСОБА_12 . Зі слів чоловіка ця сутичка сталася тому, що ОСОБА_12 рухався на транспорному засобі, у якому не було світла та мало не скоїв наїзд на них .
Свідок ОСОБА_30 дав суду показання про те, що у квітні 2014 року його син - ОСОБА_26 привів додому пошкоджений велосипед, якого він потім здав на металобрухт. Зі слів сина йому стало відомо ,що на його велосипед здійснив наїзд мотоблоком ОСОБА_12 . З часом до них додому приходив дільничний інспектор та цікавився цим велосипедом.
Як показав допитаний у судовому засіданні в якості свідка працівник Червоноармійського РВ - ОСОБА_31 , йому з пояснень обвинувачених стало відомо , що між ними та потерпілим ОСОБА_12 у квітні 2014 року у вечірній час виникла суперечка з приводу того , що потерпілий під час керування мотоблоком по вул.К. Маркса села Соколів здійснив наїзд на велосипед одного із обвинувачених, які рухались в той час по даній дорозі. В ході цієї суперечки обвинувачені спричинили потерпілому тілесні ушкодження.
18.07.2014 року проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 та останній вказав на місцевість за адресою: АДРЕСА_3 , де відбулася подія злочину (а.с.46-47) .
Під час проведенння слідчого експерименту 18.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , останній вказав на місце, де відбувалася подія злочину та розповів про обставини його вчинення обвинуваченими (а.с.48-54).
В ході огляду місця події 22.07.2014 року, (а.с.55-58) за адресою : АДРЕСА_4 оглянуто належний потерпілому ОСОБА_4 транспортний засіб -мотоблок марки "Заря", серійний номер НОМЕР_1 та будь-яких ознак його пошкодження не виявлено.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Червоноармійським РВ проведено перевірку та згідно її висновку, факт скоєння ДТП ОСОБА_12 по відношенню до вказаних осіб не знайшов свого підтвердження (а.с.116).
Відповідно до висновку експерта №928 від 08.05.2014 року, (а.с. 40 ), в ході судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , у останнього виявлено - синці, наскрізну забійну рану, крововилив та садно на обличчі. Дані тілесні ушкодження за висновком експертизи могли виникнути у ОСОБА_12 21.04.2014 р., в термін та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи та відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров"я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення.
Експерт ОСОБА_32 у судовому засіданні за матеріалами кримінального провадження підтвердила висновок СМЕ щодо того, що нанесені потерпілому тілесні ушкодження відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров"я, і не є небезпечними для життя в момент спричинення .
Згідно висновків комісійної судової медичної експертизи № 159 від 20.12.2014 року та №19 від 14.01.2015 року , виявлені у ОСОБА_4 деформовані рубці верхньої лівої губи зліва утворились в серпні 2002 року під час виробничої травми, що стверджується даними освідування вказаними в акті № 847 від 24.04.2014 року, а тому з травмою перенесеною 21.04.2014 року , у причинному зв"язку не перебувають.
Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених у скоєнні ними даного кримінального правопорушення, і ці їх дії, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства (хуліганство), що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, судом кваліфікуються за ч.2 ст.296 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 12 КК України, обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили злочин , який відносяться до категорії середної тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання всіх обвинувачених, є-визнання ними своєї вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обираючи ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд також враховує і те, що вони раніше не судимі, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються позитивно, на наркологічному і психіатричному обліку не перебувають, на утриманні ОСОБА_6 перебуває троє малолітніх дітей.
Зважаючи на вище наведене, суд приходить до висновку про обрання усім обвинуваченим покарання, в межах санкції інкримінованого їм кримінального правопорушення, що не пов"язане з позбавленням волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
В даному кримінальному провадженні потерпілим заявлено цивільний позов.
Так, ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі - 7968,70 грн. та моральної (немайнової) шкоди у розмірі - 50 000,00 грн.. Свої вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди потерпілий обгрунтовує тим, що на відновлення стану здоров"я ним було витрачено кошти на придбання лікарських препаратів, пов"язаних з лікуванням отриманої внаслідок злочину травми на суму 945,67 грн . Також ним понесено витрати у розмірі - 2704,78 грн. на придбання пального для щоденних поїздок власним автомобілем з села Соколів до медичної установи м.Житомира, де він лікувався амбулаторно. Крім того, внаслідок часткової втрати працездатності і відвідуванням лікувальної установи щоденно в період з 23 по 30 квітня 2014 року та в період з 05.05 по 30.05 2014 року , він не виконував своїх функціональних обов"язків згідно посадової інструкції на підприємстві де працює та вратив можливість отримувати у цей період часу заробітну плату та ці матеріальні втрати становлять- 4318,25 грн..
Як зазначив потерпілий моральна (немайнова) шкода, розмір якої ним оцінено у 50 000,0 грн. полягає у перенесених ним душевних стражданнях та фізичному болю, у зв"язку з отриманою в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 травмою, погіршенням стану його здоров"я та сну, вимушеними змінами в житті та додатковими зусиллями, необхідними для відновлення попереднього стану .
Оцінивши докази надані на підтвердження заявленого потерпілим цивільного позову, в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями відшкодовується фізичній особі особою, що її завдала.
За змістом ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.
Моральну шкоду повинна відшкодувати особа, яка винна у її заподіянні (ст.1167 ЦК України).
Згідно роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
Як встановлено судом, внаслідок умисних злочинних дій обвинувачених ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження, у зв"язку з чим потерпілий звернувся у лікувальний заклад, де лікарями при його огляді на тілі зафіксовані тілесні ушкодження, встановлено погіршення стану його здоров`я та призначено лікування.
Обвинувачені не заперечують самого факту заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Усіма обвинуваченими, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнано частково . Зокрема в частині матеріальної шкоди обвинувачені визнали позов в розмірі 945,67 грн., тобто витрати, понесені потерпілим на придбання лікарських препаратів. В решті позов про стягнення матеріальної шкоди не визнали. Позов про стягнення моральної шкоди визнали частково та щодо її розміру зазначили, що з цього приводу покладаються на розсуд суду.
Отже судом встановлено факт виннуватості обвинувачених у вчиненні злочину, заподіянні шкоди потерпілому безпосередньо тим злочином, що вчинили обвинувачені.
Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", при вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь.
Відповідно до наданих потерпілим квитанцій та чеків за період з 23 по 30 квітня 2014 року та в період з 05.05 по 30.05 2014 року, ксерокопії яких містяться на (а.с. 20-23), потерпілим придбано медпрепаратів для лікування тілесних ушкоджень та відновлення стану здоров`я на загальну суму 945,67 грн.. А тому на користь потерпілого мають бути відшкодовані витрати, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я. З наведеного вбачається ,що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 945,67 грн. підлягають до задоволення та вказана сума підлягає стягненню солідрано з обвинувачених .
Щодо витрат понесених потерпілим на придбання пального на суму2704,78 грн., про що надано відповідні касові чеки (а.с.24-26) , то в цій частині позов не знайшов свого обгрунтування в суді. Так, із медичних даних вбачається, що потерпілий в період часу з 23 по 30.04.2014 року та з 05.05 по 30.05 2014 року перебував на амбулаторному лікуванні у КУ МЦЛ № 2 міста Житомира . Як зазначив потерпілий він працює у місті Житомирі , має кімнату у гуртожитку за адресою: вул.Ватутіна,106-б ,тому не переконливими є твердження потерпілого про необхідність щоденної поїздки власним транспортном, за наявності у нього травм руки та голови з медичної установі м. Житомира до села Соколів Червоноармійского району, лише за необхідності належного харчування та неналежних умов для проживання у гуртожитку в період вказаного часу.
Не підлягають до задоволення вимоги потерпілого про стягнення на його користь з обвинувачених 4318, 25 грн. в рахунок відшкодування часткової втрати ним заробітної плати за період перебування на амбулаторному лікуванні, оскільки потерпілим на підтвердження цих втрат не надано належних та допустимих доказів.
Так, із листка непрацездатності , виданого на ім"я ОСОБА_4 лікувальною установою (а.с.19) ,він перебував на амбулаторному лікуванні в період часу з 23 .04.2014 по 30.04.2014 року та з 05.05 по 30.05.2014 року і відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування ", отримав допомогу по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) , оскільки має стаж роботи на підприємстві понад 10 років. Факт отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 100 відсотків не заперечував у судовому засіданні і сам потерпілий. Про те будь-яких інших доказів щодо втрати ним заробітку, у зв"язку з тимчасовою працездатністю, яка була пов"язана з необхідністю проходження лікування у зв"язку з отриманою травмою, завданою злочинними діями обвинувачених, потерпілий не надав.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує моральні страждання , пов"язані з перенесеним потерпілим фізичним болем, моральні переживання з приводу ушкодження здоров"я , вимушених у його житті змінах, виходячи з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України та дотримуючись засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілим та визначає розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року зі змінами та доповненнями за № 1 від 27.02.2009 року, за положенням якої, на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов"язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром) покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню , тому приходить до висновку про часткове задоволення в цій частині позову і стягує на користь потерпілого солідарно з обвинувачених 9 000 грн. в рахунок відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні, відсутні. Запобіжний захід щодо обвинувачених не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і за цією статтею кримінального Закону призначити йому покарання - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю - 1 (один ) рік шість місяців .
Відповідно до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_6 :
1). не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3). періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і за цією статтею кримінального Закону призначити йому покарання - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю - 1(один ) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_7 :
1). не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3). періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і за цією статтею кримінального Закону призначити йому покарання - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк тривалістю - 1(один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_8 :
1). не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3). періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 - 945, 67 (дев"ятьсот сорок п"ять ) грн. 67 коп. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 9000,00 (дев"ять тисяч) грн .00 коп. в рахунок відшкодування моральної(немайнової)шкоди.

На вирок суду до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1