МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ВИРОК ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 грудня 2007
року справа № 1-268-07 м. Нововолинськ

Нововолинський
міський суд Волинської
області під головуванням

судді Федонюк С.Ю.,

при секретарі Навроцькій М.Р.,

за участю прокурора
Свириденко З.В.,

захисника ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті

Нововолинську кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Нововолинська
Волинської області, українця, громадянина України, працюючого
укладальником-пакувальником Нововолинського ТзОВ "Новоплит",
неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, з базовою вищою
освітою, проживаючого в АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою с.Заячиці
Локачинського району Волинської області, судимого Нововолинським міським судом
: 12.06.2002 р. за ст.185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі з
іспитовим строком 2 роки; 18.02.2003 р.Нововолинським міським судом за ч.2
ст.309, ч.1 ст.311,70,71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, у
вчиненні злочину, передбаченого ст.
395 КК України,

встановив :

Підсудний ОСОБА_2., який відбув міру покарання за вироком
Нововолинського міського суду від 18 лютого 2003 року за ст.ст.309 ч.2, 311
ч.1, 70,71 КК України у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі , і згідно
постанови Маневицького райсуду
Волинської області від 12 вересня 2006 року підданий адміністративному
нагляду за місцем проживання на строк 2 роки із відповідними обмеженнями, з 13
квітня по 12 вересня 2007 року
самовільно

без залишив місце проживання з метою ухилення від
адміністративного нагляду і виїхав на заробітки у Російську Федерацію.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2. свою вину у
вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що у вересні
2006 року він звільнився з місць позбавлення волі і щодо нього було встановлено
адміністративний нагляд. Він прибув у м.Нововолинськ і добросовісно
дотримувався встановлених обмежень, регулярно з"являвся на реєстрацію в
органи КВІ, однак не міг влаштуватись ніде на роботу, оскільки перебував на
обліку в нарколога і йому не підписували медичні документи. Так як на утриманні
в нього є неповнолітній син, помирились з дружиною, тому необхідно було
надавати матеріальну допомогу сім"ї. Знаючи,що порушує встановлені
обмеження , виїхав на заробітки в Росію. Підсудний щиро розкаюється у вчиненому
, свою вину у даному злочині визнає повністю, свої дії оцінює негативно,
просить суворо не карати і обіцяє більше злочинів не вчиняти. Просить суд взяти
до уваги, що являється обмежено працездатним, зараз має постійне місце роботи,
налагодив сімейні відносини , має на утриманні неповнолітнього сина і просить
не застосовувати до нього суворе покарання
.

Враховуючи те, що підсудний не оспорює фактичні обставини
справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин,
відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду та роз'яснивши їм положення ч.3 ст. 299 КПК
України, суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих
обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що
винність ОСОБА_2. у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена
повністю, а його умисні дії суд кваліфікує за ст.395 КК України як самовільне
залишення особою ,щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі
звільнення з місць позбавлення волі, місця проживання з метою ухилення від адміністративного
нагляду.

Обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_2., слід
визнати щире каяття підсудного, наявність на утриманні неповнолітньої дитини ,
наявність постійного місця роботи, що істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не визнає.

Виходячи з наведеного та враховуючи обставини справи,
характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_2. злочину, що
відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу винного, який
раніше був засуджений, характеризується посередньо, працює, має постійне місце
проживання, сім"ю, на утриманні неповнолітню дитину, та враховуючи, що
тяжких наслідків не настало, і декілька обставин, що пом"якшують
покарання, суд вважає можливим визначити ОСОБА_2. покарання із застосуванням
ст.69 КК України і перейти до іншого, більш м"якого виду основного
покарання, не зазначеного в санкції
статті за цей злочин. Тому суд

призначає покарання у виді виправних робіт за місцем його
роботи з проведенням відрахування в дохід держави .

Керуючись ст.ст. 321, 323, 324 КПК України, суд

засудив :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст.395 КК
України, призначивши йому
покарання із

застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді виправних робіт
на строк 1 (один) рік із відрахуванням із суми заробітку в доход держави 10
(десяти) відсотків щомісячно.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2. до вступу
вироку в законну силу залишити без зміни - у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської
області через Нововолинський міський суд протягом 15 діб з моменту його
проголошення.