Справа №474/987/14-к 30.04.2015 10.04.2015 30.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Адамівка Врадіївського району Миколаївської області, громадянина України, обвинуваченого за ст.185 ч.2 КК України,
судового розпорядника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить змінити вирок суду та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Провадження № 11-кп/784/321/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1

Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ст. 185 ч.2 КК України з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Врадіївського районного суду від 10.09.2013 року у виді 2 років позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 до відбування 2 роки 10 днів позбавлення волі.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеність винуватості та кваліфікацію дій, вважає, що йому призначено занадто суворе покарання. Вказує, що він визнав вину у скоєні злочину та щиро розкаявся. Посилається на наявність двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.
3. Узагальнений виклад позиції прокурора.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок суду законним і обґрунтованим. Зазначає, що ОСОБА_4 проживає окремо від своєї сім`ї, обов`язки по утриманню і вихованню дітей не виконує. На думку прокурора, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 10 днів позбавлення волі, а тому просить залишити вирок суду без змін.

4. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.09.2014 року, приблизно о 22 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав з території домоволодіння по АДРЕСА_1 дві металеві труби довжиною 7,71 м та 4,17 м., вартістю 40 грн./1 метр, які належать ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 475 грн.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора про залишення вироку без змін; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

5.Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Фактичні обставини справи, доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 ніким не оскаржуються.

Що стосується призначеного ОСОБА_4 покарання, то апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та врахував тяжкість злочину і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та посередньо характеризується.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд обґрунтовано визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто ті обставини, на які посилається апелянт.

Обставиною, що обтяжує покарання суд вірно визнав - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Покарання у виді позбавлення волі призначено в межах санкції ст. 185 ч.2 КК України в розмірі, ближчому до мінімального.

Мотивуючи неможливість застосування ст. 75 КК України суд першої інстанції правильно послався на роз`яснення, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 71 КК України і призначив остаточне покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, підстав для зміни вироку і застосування ст. 75 КК України апеляційний суд також не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2015 року відносно ОСОБА_4 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення її копії.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3