Справа № 1 - 9
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007
року

Апеляційний суд
Чернігівської області в
складі:

головуючого - судді: Сердюка
О.Г.

судді Демченка
О.В

народних засідателів: ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі Олійник
О.М. , ГойН.Г.

з участю прокурора Надточій
О.О.

представника потерпілої ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1, неодруженого,
маючого середню освіту,
працювавшого до арешту пастухом у КСП „Удай" с. Бакаївка
Ічнянського району, раніше не
судимого, у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 17 ч.2, ст. 93
п."б" КК України (1960 p.),

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_6 2 квітня
1999 року, близько 3 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, увірвався до будинку ОСОБА_7, 1931 року народження, яка одиноко проживала по АДРЕСА_2, де бажаючи вбити ОСОБА_7 із хуліганських мотивів, без будь-якого приводу з боку
потерпілої, схопив її за шию і душив до
тих пір, поки не почав вважати, що ОСОБА_7
померла. Смерть потерпілої не настала внаслідок обставин, які не залежали від волі ОСОБА_6

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 вину свою визнав і заявив, що він нічого не пам'ятає про вчинений злочин
і тому нічого пояснити про обставини нападу та побиття потерпілої ОСОБА_7 не може.

Крім
визнання підсудним своєї вини, його вина
у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених
судом доказів.

Так, із перевірених судом показань потерпілої
ОСОБА_7 , даними нею в ході досудового
слідства (а.с. 13-14, 168-170) слідує, що вночі 2 квітня 1999 року вона прокинулась
від того, що хтось грюкав у двері її
будинку, а потім розбив шибки у вікні.
Злякавшись вона сховалася у коморі. Чоловік який проник у будинок почав стукати
у двері комори і вимагав відкрити їх. По голосу вона впізнала, що це був сусід ОСОБА_6. Останній погрожував
убити її в разі не відкриття дверей. Розуміючи,
що ОСОБА_6 може вибити двері,
вона відкрила їх. ОСОБА_6 відразу почав її бити руками , ногами та чугуном по різним частинам
тіла, а потім схопив руками за шию і
почав душити. Вона усвідомлювала, що
ОСОБА_6 може її убити, тому почала
хрипіти і таким чином показуючи, що
помирає. Після чого ОСОБА_6 відпустив її і відразу пішов у кімнату, а вона через двері вибігла з будинку і пішла
до сусіда ОСОБА_8

Із
показань свідка ОСОБА_8, даних ним в
ході досудового слідства (а.с. 27), які
перевірені в ході судового розгляду справи,
слідує, що близько З години 20
хв. в ніч на 2 квітня 1999 року у двері його будинку хтось постукав. Коли він
відкрив двері, то в будинок забігла
сусідка ОСОБА_7 В неї вся голова, обличчя та одяг були в крові. До ранку
ОСОБА_7 залишилась у нього в будинку.
Вранці до нього прийшли ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 і потерпіла розповіла ним, та його дружині, що ніччю в її будинок увірвався ОСОБА_6 і
безпричинно побив її руками, ногами та
чугунком, а потім почав душити.
Відпустив її лише коли подумав, що вона
померла.

Допитана
в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_11 пояснила, що її мати ОСОБА_7 проживала одна в сБакаївка Ічнянського
району. Вранці 2 квітня 1999 року їй повідомили по телефону про те, що побили матір. Приїхавши в село вона
побачила, що матір дійсно була побита.
Від матері їй стало відомо, що вночі в
будинок увірвався ОСОБА_6
і побив її руками, ногами, а потім почав душити. Коли вона
захрипіла, то втратила свідомість. Через
деякий час прийшла до почуття і відразу побігла до сусідів.

Свідок
ОСОБА_12, син потерпілої ОСОБА_7 пояснив,
що 5 квітня 1999 року він провідував матір у лікарні і від матері йому
стало відомо, що вночі до неї в будинок
увірвався ОСОБА_6, який побив її
чугунком, а потім почав душити за шию.
Вона бачила, що він її вб'є, тому почала хрипіти і імітувала смерть. Після
чого ОСОБА_6 відпустив її і пішов з будинку.

Із
перевірених показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , даних ними в ході досудового слідства (а.с.
32-34) слідує, що вранці 2 квітня 1999
року вони разом зайшли в будинок ОСОБА_8 де побачили ОСОБА_7 , голова в якої була в крові. Остання їм
розповіла, що вночі до неї в будинок
увірвався ОСОБА_6 і побив її руками ,
ногами та чугунком.

Як слідує
з протоколів огляду місця пригоди (а.с. 6-9),
в будинку АДРЕСА_2, який належить
ОСОБА_7 у двох вікнах розбите скло. В
коридорі виявлено металевий чугунок
на якому маються сліди бурого кольору. На дверях, які ведуть в комору та кімнати, також виявлена речовина бурого кольору.

Будучи
допитаним в ході досудового слідства як підозрюваний (а.с. 47-48) і як
обвинувачений (а.с. 50-51) ОСОБА_6
вину свою визнавав повністю і послідовно пояснював, що дійсно він перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в ніч на 2
квітня 1999 року у вікнах будинку потерпілої ОСОБА_7 розбив скло,
проник у будинок, де розізлившись
на потерпілу за те, що вона не
відкривала йому двері побив її, а потім
почав душити і душив до тих пір поки вона не захрипіла та обм'якла. Після чого
розуміючи, що потерпіла мертва він
покинув її і пішов додому.

Аналогічні
покази ОСОБА_6 дав і
під час відтворення обстановки та обставин події (а.с. 57-58), яке проводилось з участю понятих та
захисника.

Висновком
судово-медичної експертизи (а.с. 74-76) підтверджується, що 2 квітня 1999 року потерпілій ОСОБА_7 були заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, крововиливів обох очних ямок та по задній
поверхні шиї, які могли утворитися від
нанесених ударів та при здавлюванні руками сторонньої людини.

Факти
проникнення підсудного ОСОБА_6 в будинок потерпілої, шляхом розбиття скла у вікні будинку та
здійснення опору потерпілою,
підтверджується висновком судово-медичної експертизи (а.с. 80), із якого слідує, що у ОСОБА_6 маються різані рани та садна на
руках, які утворилися 2.04.1999 р. від
битого скла та від нігтів іншої людини.

Згідно
висновків судово цитологічних експертиз (а.с.
96-100, 112-115), в піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_6 та на вилученій
у нього куртці виявлена кров людини, яка
могла походити від потерпілої ОСОБА_7

Аналізуючи
досліджені докази, колегія суддів
прийшла до висновку, що підсудний
ОСОБА_6 без
будь-якої причини, з хуліганського
мотиву, мав умисел на вбивство
потерпілої ОСОБА_7 і з цією метою він на
протязі значного часу душив її за шию і припинив свої дії лише тоді, як вважав,
що потерпіла померла. Смерть потерпілої не настала незалежно від волі
підсудного. Такі дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст. 17 ч.2,
ст. 93 п."б" КК України (1960 p.), як замах на умисне вбивство із хуліганських
мотивів.

Згідно
висновків стаціонарних судово-психіатричних експертиз від 19.04.1999 року (а.с.
65-67) та від 15.05.2007 року, підсудний
ОСОБА_6 під час інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом не в повній мірі
міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і під дію ст. 12 КК України (1960 р.) не підпадає. На
даний час ОСОБА_6, також нездатний в повній мірі усвідомлювати свої дії і
керувати ними. За його психічним станом показане застосування примусових
заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної
допомоги.

Враховуючи
висновки зазначених судово- психіатричних експертиз та керівні роз'яснення
постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 3.06.2005 року „Про практику
застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового
лікування", підсудному ОСОБА_6,
який визнаний обмежено осудним, одночасно з призначенням покарання за
вчинений злочин необхідно застосувати і примусові заходи медичного характеру у
виді амбулаторної психіатричної допомоги.

Вирішуючи
питання про вид та міру покарання підсудному,
суд враховує всі обставини справи,
тяжкість вчиненого злочину,
обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, дані про особу
підсудного.

Так, підсудний ОСОБА_6 раніше до
кримінальної відповідальності не притягувався,
вину свою визнав, добровільно
відшкодував потерпілій заподіяну злочином шкоду, має поганий стан здоров'я, по місцю проживання, навчання та роботи характеризується
позитивно, а також суд враховує те, що він скоїв тяжкий злочин будучи в стані
алкогольного сп'яніння і відносно престарілої людини, що обтяжує покарання, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе
лише в місцях позбавлення волі.

Цивільний
позов прокурора про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 500 грн. понесеної
Ічнянською районною лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_7 , підлягає задоволенню в повному обсязі за
рахунок підсудного ОСОБА_6

Відповідно
до вимог ст. 81 КПК України, речові докази які не мають цінності необхідно
знищити, а куртку та металевий чугунок необхідно
повернути за належністю, відповідно
ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_6 з часу
затримання за підозрою у вчиненні злочину з 3.04.1999 року фактично до даного
часу не звільнявся з під варти, оскільки
утримувався в слідчому ізоляторі та спеціалізованих психіатричних лікарнях з
посиленим наглядом, тому відповідно до
вимог ст. 338 КПК України в строк
відбування покарання ОСОБА_6
необхідно зарахувати час тримання його під вартою.

На
підставі викладеного і керуючись
ст. 323, 324 КПК У;країни, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 17 ч.2,
ст. 93 п."б" КК України (1960 року) і призначити йому
покарання 8 років 4 місяці позбавлення волі.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_6
залишити без змін тримання під вартою.

Відповідно
до вимог ст. 338 КПК України, в строк відбування покарання ОСОБА_6,
зарахувати час тримання його під вартою та знаходження у
спеціалізованих психіатричних лікарнях,
і строк відбування покарання рахувати з 03 квітня 1999 року.

Призначити
засудженому ОСОБА_6 примусові міри медичного характеру у виді надання
амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Стягнути
із засудженого ОСОБА_6
на користь Ічнянського райфінвідділу Чернігівської області 500 гривень у
відшкодування витрат понесених на лікування потерпілої ОСОБА_7

Речові
докази по справі: куртку зеленого кольору повернути ОСОБА_6,
металевий чугунок
повернути ОСОБА_7 , а фрагмент
покриття скрині, накидку, три шматки дерева та фрагмент рами - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду України протягом

одного місяця з дня його проголошення,
а засудженим ОСОБА_6
в той же

строк з
моменту вручення йому копії вироку.