АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня
2007 року Судова
колегія в кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого
судді Приндюк М. В.

суддів Дембовського
С. Г., Ґонти Л.С.

з участю
прокурора Рабінчук Ті.

засудженого ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 серпня 2007 року, яким -

ОСОБА_1
яродженець м. Києва, громадянин України, проживає в АДРЕСА_1, раніше судимий 15.03.2007 року Дніпровським
районним судом м. Києва за ст.
185 ч. 1 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 75
КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік, -

засуджений
за ст.
186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71
КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за
вироком Дніпровського районного суду

Справа №
11 -а-2086/2007 Категорія ст.
186 ч. 2 КК України.

Головуючий
в суді 1 -ї інстанції Дзюба О.А. Доповідач
Приндюк М. В.

2

м.
Києва за ст. 185 ч. 1 КК України і
остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Як
вбачається з вироку суду, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3
2 квітня 2007 року приблизно о 24 год.
00 хв. перебували в квартирі АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_2 Коли
ОСОБА_1 побачив в руках у ОСОБА_3 мобільний телефон марки
„Нокіа-2610", який належить
ОСОБА_2, у нього виник умисел на
відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_1 повторно відкрито заволодів чужим
телефоном, після чого з викраденим з
місця вчинення злочину зник, а
викраденим розпорядився на власний розсуд.

В
апеляції засуджений просить вирок суду змінити,
пом'якшити покарання, посилаючись
на те, що суд при призначенні йому
покарання не врахував дані про його особу,
а саме те, що на його утриманні
перебуває хвора мати та сестри. Також засуджений вважає, що суд не врахував обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, прокурора,
який вважав вирок законним і обґрунтованим, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_1
у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, відповідають фактичним обставинам справи і не
оспорюються засудженим в апеляції.

Дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за
ст. 186 ч. 2 КК України.

Доводи
засудженого про те, що суд призначив
йому надто суворе покарання, є необгрунтованими.

Як
вбачається з вироку, суд при призначенні
покарання ОСОБА_1 за даний злочин та за сукупністю вироків врахував ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, дані про
його особу, а саме те, що він раніше судимий, злочин скоїв під час перебування на
іспитовому строку, а також
обставину, що пом'якшує покарання - щире
каяття.

Враховуючи
викладене, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 в ізоляції від
суспільства і призначив йому покарання за вчинений злочин у виді

3

позбавлення
волі, але не в максимальних межах
санкції статті, за якою він притягається
до відповідальності.

Те, що на утриманні засудженого перебуває хвора
мати та сестри, не є достатньою
підставою для пом'якшення йому покарання.

За таких
обставин, підстав для пом'якшення
покарання ОСОБА_1 за вчинений злочин та за сукупністю вироків немає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.