№1-344
ВИРОК

6 червня 2007
року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в
складі

головуючого -
судді Тютюн Т.М.

при секретарі Снісар Т.В.,

за участю прокурора Синицького О.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
українця, громадянина
України, освіта середня, неодруженого,
працюючого медбратом виїзної бригади Київської міської спеціалізованої
станції швидкої психіатричної допомоги,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, судимого вироком
Оболонського районного суду м. Києва від
27.07.2006
року за ч.1 ст.
296 КК України на 2
роки обмеження волі,
звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Чернівці,
українця, громадянина
України, освіта середня, неодруженого,
непрацюючого, студента 2-го курсу Київського фінансово-економічного коледжу, проживаючого без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Салехард Тюменської області, Російська Федерація, росіянина,
громадянина України, освіта
середня, неодруженого, непрацюючого,
зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, судимого вироком
Оболонського районного суду м. Києва від
22.11.2006
року за ч.3 ст.
185 КК України на З роки позбавлення волі,
звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 198 КК України,

установив:

1 лютого 2007
року близько 1 години 30 хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
знаходячись біля будинку № 3-а на вул. Рокосовського в м. Києві,
побачили ОСОБА_5, який йшов попереду.
Реалізуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, який виник раптово, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, переглянулися, зрозумівши злочинний намір один одного, і таким чином вступили в змову з метою
відкритого викрадення майна ОСОБА_5 Наздогнавши ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, завдали ОСОБА_5 по декілька
ударів в обличчя та по тулубу, від яких
той впав на землю. Спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців у
лобній області справа та на віках правого ока,
які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1054 від 8.02.2007
року відносяться до легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрито викрали з поясу
потерпілого сумку-гаманець, в якій
знаходились: гроші в сумі 1 200 гривень та 100 доларів США, які в перерахунку на
національну грошову одиницю згідно з курсом НБУ становили 505 гривень, кулькові ручки, розкладний ножик, паспорт громадянина України та посвідчення
водія на ім'я ОСОБА_5, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
ключі, які матеріальної цінності
не представляють. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з місця вчинення злочину
зникли, а викраденим майном
розпорядилися на власний розсуд, чим
завдали ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1 705 гривень.

Крім цього, 1 лютого 2007
року близько 1 години 30 хвилин ОСОБА_4, знаходячись біля
будинку №
3-а на вул. Рокосовського
в м. Києві, був присутнім при вчиненні раніше знайомими
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкритого викрадення
майна, належного ОСОБА_5 Після вчинення
злочину ОСОБА_4 забіг за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у другий під'їзд будинку № 3 на вул. Рокосовського в м. Києві і,
завідомо знаючи про те, що
гроші, які ОСОБА_2 поділив на трьох, одержані злочинним шляхом, отримав від останнього частину в сумі 400 гривень. Потім ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 направилися до станції метро "Мінська", де обміняли 100 доларів США
та гривні, з яких
ОСОБА_4 також отримав 100
гривень, придбавши
таким чином майно, завідомо одержане
злочинним шляхом, на загальну суму 500 гривень.

У судовому засіданні підсудні вину у вчиненні злочинів визнали повністю, щиро розкаялися та дали детальні показання
про обставини їх вчинення.

Підсудний ОСОБА_2 суду показав, що 1 лютого 2007
року близько 1 години 30 хвилин він, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вийшли прогулятися. Біля будинку № 3-а на вул. Рокосовського зустріли
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 і коли всі разом
направлялися в сторону магазину "Патерсон", побачили ОСОБА_5 Він та
ОСОБА_3 переглянулися, вступивши в
змову, підбігли до потерпілого і завдали
тому по декілька ударів руками в обличчя. ОСОБА_5 впав і він зірвав з потерпілого
пояс-сумку.
В цей час почули жіночий крик і він сказав ОСОБА_3 тікати.
ОСОБА_4 у цей час стояв на відстані близько 8-10 метрів від місця
вчинення злочину, але участі в грабежі
не приймав. Втрьох вони забігли в під'їзд будинку № 3 на вул. Рокосовського. Він відчинив
сумку і знайшов у першому відділенні гроші в сумі 1 200 гривень купюрами номіналом по 100 гривень та одну
купюру номіналом 200
гривень, і 100 доларів США.
Друге відділення не відчиняв і викинув сумку в
сміттєпровід у під'їзді. Він поділив гроші,
які були в сумці, на трьох - себе, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 400 гривень. Після цього вони поїхали на станцію метро
"Мінська", де обміняли 100 доларів США
на гривні, і він ще
дав ОСОБА_4 100
гривень. ОСОБА_4 знав,
звідки ці гроші. Потім він поїхав додому, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по своїх справах. Розмір збитків,
завданих потерпілому, - 1 705 гривень він не заперечує і не оспорює,
що вказані у висновку судово-медичної експертизи тілесні
ушкодження, виявлені у ОСОБА_5, були спричинені його та ОСОБА_3 діями.

Підсудний ОСОБА_3 показав, що 1 лютого 2007
року близько 1 години 30 хвилин він, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вийшли на вулицю і зустріли ОСОБА_5 Було
помітно, що потерпілий перебуває в стані
алкогольного сп'яніння. Коли ОСОБА_5 пройшов мимо, ОСОБА_2,
сказав йому слово б'ємо і подивився вбік потерпілого. Дії ОСОБА_2 він сприйняв як пропозицію вчинити грабіж.
Він та ОСОБА_2 переглянулися та пішли за ОСОБА_5 і, коли почали відставати, побігли. Назустріч йшли ОСОБА_4 і
ОСОБА_8, з якими він привітався і побіг
далі. Коли він та ОСОБА_2 підбігли до ОСОБА_5,
він вдарив того кулаком в обличчя. Потерпілий впав, а він та ОСОБА_2 перевіряли його кишені.
Потім почули крик жінки, ОСОБА_2 сказав
тікати, і він, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 забігли в будинок № 3 на вул. Рокосовського, де поділили гроші - по 400
гривень кожному. Коли розміняли 100 доларів США, дали ОСОБА_4 ще 100 гривень. Під час вчинення ним та ОСОБА_2
злочину ОСОБА_4 знаходився за будівлею поруч і, певно,
здогадався, що відбувається.
Розмір збитків, завданих потерпілому, - 1 705 гривень він не заперечує і не оспорює,
що вказані у висновку судово-медичної експертизи тілесні
ушкодження, виявлені у ОСОБА_5, були спричинені його та ОСОБА_2 діями.

Підсудний ОСОБА_4 суду показав, що 1 лютого 2007
року близько 1 години ЗО хвилин
він та ОСОБА_8. вийшли на вулицю. Біля
будинку №
3-а на вул.
Рокосовського зустріли ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , привіталися. На чоловіка, який пройшов мимо, він не звернув уваги. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
переговорили та пішли в сторону будівлі. Куди і з якою метою вони туди
пішли, він не знав. Він чув звуки
ударів, крики та зрозумів, що відбувається грабіж, але хто кого бив, не бачив,
оскільки має поганий зір. Коли побачив,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 біжать,
забіг за ними у другий під'їзд будинку № 3 на вул. Рокосовського, де ОСОБА_2 поділив гроші та дав по 400 гривень кожному. Потім вони поїхали на станцію метро
"Мінська", де ОСОБА_2 поміняв 100 доларів США
та дав йому ще 100 гривень. Після
цього ОСОБА_2 поїхав додому, а він та
ОСОБА_3 продовжили гуляти. Коли ОСОБА_2 ділив гроші, він знав,
звідки вони взялися, але не міг
відмовитися.

Враховуючи те, що підсудні не
оспорюють фактичні обставини справи, і
судом встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку учасників судового розгляду
та роз'яснивши їм положення ст. 299 КПК
України, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів у справі.

Суд приходить до висновку, що
винуватість ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4
у вчиненні злочинів, що їм
інкримінуються, доведена повністю, та кваліфікує їхні дії наступним чином.

Умисні дії кожного з підсудних ОСОБА_2
та ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2
ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинене за попередньою
змовою групою осіб.

Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за
ст. 198 КК України як заздалегідь не обіцяне придбання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Призначаючи підсудним покарання, суд
враховує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили
умисний тяжкий злочин, ОСОБА_4 - умисний злочин середньої тяжкості,
особи винних. ОСОБА_2 неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності та має одну непогашену судимість, працює,
за місцем проживання характеризується позитивно. ОСОБА_3 несудимий, навчається. ОСОБА_4 судимий, ніде не навчається і не працює, за місцем проживання характеризується
позитивно.

Обставиною, що пом'якшує покарання
всім підсудним, суд визнає щире
каяття, а ОСОБА_3 також - добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, слід визнати рецидив злочинів. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3, судом не встановлено.

Суд
призначає всім підсудним покарання у виді позбавлення волі в мінімальних
межах, передбачених санкціями ч.2 ст. 186,
ст. 198 КК України, оскільки
вважає, що тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції, буде необхідним й достатнім для виправлення
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та попередження нових
злочинів. Крім цього, оскільки ОСОБА_2
та ОСОБА_4, яких було звільнено від
відбування покарання за попередніми вироками з випробуванням, вчинили злочини в період іспитового
строку, відповідно до ст. ст.
71, 78 КК України до призначеного ОСОБА_2 покарання слід частково приєднати невідбуте
покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2006 року, а ОСОБА_4 - невідбуте
покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2006 року.

З
урахуванням особи ОСОБА_3 суд вважає, що
його виправлення можливе без відбування покарання і до нього слід
застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з
випробуванням.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 321, 323,
324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК
України, і призначити йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 4
/чотири/ роки.

На
підставі ст. ст. 71,
72 КК України
до призначеного ОСОБА_2 покарання
частково приєднати невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду
м. Києва від 27.07.2006 року і за
сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_2
покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки З
/три/ місяця.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_2 обчислювати з 9.02.2007 року.

Запобіжний
захід ОСОБА_2 до набрання вироком
законної сили залишити без зміни -тримання
під вартою в Київському СІЗО №
13 Державного департаменту України з питань виконання покарань.

ОСОБА_3
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК
України, і призначити йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 4
/чотири/ роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 /два/
роки, якщо він протягом іспитового
строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та навчання, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - підписку про
невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_4
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 198 КК
України, і призначити йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 1
/один/ рік.

На
підставі ст. 71 КК України до
призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання за
вироком Оболонського районного суду м.
Києва від 22.11.2006
року і за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді
позбавлення волі на строк 3
/три/ роки 1 /один/
місяць.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_4 обчислювати з 7.02.2007
року.

Запобіжний
захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - тримання під
вартою в Київському СІЗО №
13 Державного департаменту України з питань виконання покарань.

На вирок
може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим,
який перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку.