Справа № 149/748/15-к
Провадження №1-кп/149/85/15
Номер рядка звіту 22
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
15.06.2015 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Левково, Крижопільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, освіта середня, пенсіонера, громадянина України, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , не маючи будь-яких документів на право виконання проектних робіт з газифікації приватних будівель та споруд 05.01.2013 року близько 11:00 год. прийшов до будинку ОСОБА_5 , що мешкає в АДРЕСА_2 , представився представником ВАТ «Вінницягаз», що у м. Вінниця, шляхом обману та зловживання довірою останньої, повідомив, що у зв`язку з газифікацією с. Кустівці йому необхідно виготовити проект підключення газових приладів до діючої системи газопостачання, роботи по якому уповноважений провести він. При цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що вартість його послуг буде складати 780 грн. і що їх необхідно передати йому терміново. Будь-яких посвідчень при цьому ОСОБА_4 не пред`являв, вів себе упевнено, будь-яких обстежень та замірів житла не проводив, лише здійснив візуальний огляд приміщень помешкання. ОСОБА_5 , виконуючи вимогу ОСОБА_4 , надала останньому 780 гривень, при цьому будь-яких документів про отримання коштів ОСОБА_4 не надав. Після цього ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що виготовить проект газифікації її будинку до весни 2013 року, однак проект не виготовив і виготовляти не мав наміру.

Повторно 05.01.2015 року ОСОБА_4 , вчинив аналогічні дії відносно: ОСОБА_7 , яка мешкає в АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , який мешкає в АДРЕСА_3 .

Повторно 06.01.2015 року ОСОБА_4 , вчинив аналогічні дії відносно мешканців с. Кустівці, Хмільницького району, Вінницької області, а саме: ОСОБА_9 , який мешкає по АДРЕСА_4 ; ОСОБА_10 , яка мешкає по АДРЕСА_5 ; ОСОБА_11 , який мешкає по АДРЕСА_6 ; ОСОБА_12 , який мешкає по АДРЕСА_7 ; ОСОБА_13 , яка мешкає по АДРЕСА_8 ; ОСОБА_14 , яка мешкає по АДРЕСА_9 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у скоєному, та підтвердив покази, дані ним на досудовому слідстві, просить звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 1 п. "ґ" Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 року.
Потерпілі по справі надали суду заяви, в яких вказують про те, що не мають претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 та просять справу розглянути у їхню відсутність.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку, що підстав для відмови у задоволенні клопотання не виявлено, а тому не заперечує щодо застосування відносно ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2014 році".
Суд, заслухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступне.
Крім повного визнання вини обвинуваченим під час досудового слідства та судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового слідства, які за заявою обвинуваченого, крім показів самого обвинуваченого, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Враховуючи заяву обвинуваченого та думку прокурора, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, кваліфікуючою ознакою якого є вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за останнім місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та психіатра не знаходиться, переніс важке захворювання інсульт, крім того суд враховує думку потерпілих, які не наполягають на суворій мірі покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
За таких обставин суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у виді штрафу, при цьому саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
19 квітня 2014 року вступив в силу Закон України №1185-VII від 08.04.2014 року "Про амністію у 2014 році".
Пунктом ґ) статті 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" передбачено звільнення від відбування покарання осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 190 КК України та у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 у відповідності до ст.12 КК України не відноситься до тяжкого або особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим останній може бути суб`єктом застосування акту амністії.
Згідно поданої письмової заяви ОСОБА_4 від 21.05.2015 р., останній надав свою згоду на застосування до нього Закону України "Про амністію у 2014 році".
Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно посвідчення, яке надав ОСОБА_4 , дату видачі зазначено 08.01.2015 року, таким чином відносно ОСОБА_4 не може поширюватись Закону України "Про амністію у 2014 році".
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 374, 532 КПК України суд,-

З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що буде становити 1360 гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1