АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/75/15 Справа № 202/8213/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
03 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2014 року,яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Дніпропетровську, не маючу постійного місця проживання,
визнано винною та засуджено за ст. 186 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в станиці Баклановська, Ізобільненського району, Ставропольського краю РФ, який проживав: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого, останній раз:
-12.12.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі,
визнано винним та засуджено за ст. 186 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2014 року відносно неї скасувати, кримінальне провадження направити до того ж суду на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що її права на захист були порушені, а також їй не надали можливості дати пояснення по даній справі.
Відносно ОСОБА_10 апеляційна скарга на вирок суду не надходила.
Згідно вироку суду, 07.07.2014 року, приблизно о 06 годині 45 хвилин, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з квартири АДРЕСА_2 , таємно викрали грошові кошти в розмірі 1000 гривень та позолочений жіночий годинник, вартістю 500 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_9 . Під час злочину обвинувачені були помічені потерпілим, який прийшов до квартири та відкрив її двері зовні. Усвідомлюючи, що їх дії носять відкритий характер, з місця скоєння злочину разом з викраденим майном втекли.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає вирок районного суду законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та в її інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок відносно ОСОБА_8 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, потерпілого ОСОБА_9 , який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винність обвинуваченої ОСОБА_8 в скоєнні вказаного злочину та юридична кваліфікація нею скоєного в апеляційній скарзі не оскаржується.

Оскільки учасники процесу не заперечували проти розгляду справи в скороченому провадженні, суд на підставі ст.349 КПК України 2012 року визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Даючи покази в ході досудового та судового слідства обвинувачена ОСОБА_8 визнавала факти скоєного нею злочину, який їй інкримінується, та пояснювала, при яких обставинах цей злочин був скоєний.

При таких обставинах суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність обвинуваченої ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України.

Що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_11 щодо ненадання можливості дати пояснення не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та аудіозапису фіксації судового процесу, обвинувачена ОСОБА_8 при розгляді кримінального провадження давала пояснення щодо скоєного кримінального правопорушення.

Крім того, ствердження обвинуваченої ОСОБА_8 про порушення її права на захист, а саме ненадання адвоката, не знайшли підтвердження. Більш того, як вбачається з матеріалів провадження, з початку досудового розслідування, а саме при роз`ясненні права на захист, ОСОБА_8 заявила, що від участі захисника відмовляється, що не пов`язано з її матеріальним станом. При вирішенні питання про затримання її за підозрою у вчиненні злочину, обвинувачена ОСОБА_8 заявила, що від захисника відмовляється, при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу обвинувачена ОСОБА_8 не заявляла клопотання про надання їй захисника для захисту її інтересів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі технічного запису та журналу судового засідання, при судовому розгляді в суді першої інстанції кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_8 не заявляла клопотання про надання їй захисника.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачена ОСОБА_8 раніше не судима, характеризується позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання, судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень права на захист обвинуваченої ОСОБА_8 .

Оскільки судом призначене мінімальне покарання, а підстави для скасування вироку суду відсутні, колегія суддів погоджується з рішенням суду та вважає його законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2014 року відносно неї - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення,а засудженою у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12