Справа № 357/591/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/398/15 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 54 31.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 21.06.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільненого 17.06.2014 року по відбуттю строку покарання

повернуто прокуророві, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 було повернуто прокуророві, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Своє рішення міськрайонний суд мотивував тим, що у зв`язку з не явкою обвинуваченого ОСОБА_7 до суду, до нього ухвалами від 03.02.2015 року, 09.02.2015 року та 18.02.2015 року було застосовано привід, однак в трьох випадках ухвала суду була не виконана у зв`язку з тим, що не встановлено місце знаходження особи обвинуваченого. За вказаними у обвинувальному акті даними обвинувачений відсутній, тобто відсутні відомості про особу обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернення прокурору обвинувального акту може мати місце лише тоді, коли він не відповідає вимогам КПК. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , крім цього, дана адреса зазначена і в паспорті громадянина України. Зі слів сусідів та родичів ОСОБА_7 останній проживає за вказаною адресою, але не з`являється за місцем проживання протягом лютого місяця поточного року. В порушення вимог ст. 370 КПК України суд, об`єктивно не досліджуючи питання щодо відомостей про місце реєстрації та місце проживання особи обвинуваченого вказав, що в обвинувальному акті не вказано відомостей про особу обвинуваченого, тобто місце проживання обвинуваченого. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 за викликом слідчого постійно та вчасно з`являвся на слідчі дії, при цьому вищевказану адресу місця реєстрації та місця проживання не змінював. Разом з тим, суд при винесенні ухвали про повернення обвинувального акту прокурору не врахував можливості умисного ухилення ОСОБА_7 від явки до суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та відхилив клопотання прокурора про зупинення судового провадження та оголошення обвинуваченого в розшук.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, має містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2015 року, 09.02.2015 року та 18.02.2015 року було застосовано привід у зв`язку з тим, що обвинувачений до суду не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв. Згідно рапортів дільничого інспектора міліції Білоцерківського ОСОБА_8 від 07.02.2015, 18.02.2015 року та 25.02. 2015 року здійснити привід не представилося можливим, оскільки у ході проведених перевірок встановлено, що ОСОБА_7 за адресою вказаною в обвинувальному акті не проживає з січня місяця.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність зазначених в обвинувальному акті даних про місце проживання обвинуваченого, що підтверджується результатами застосованих судом заходів, направлених на виявлення фактичного місцезнаходження обвинуваченого та доставку його до суду. Разом з тим, дана невідповідність зазначених в обвинувальному акті відомостей не може бути усунута судом і унеможливлює проведення розгляду справи.
Крім того, суд позбавлений можливості оголосити обвинуваченого в розшук, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України суд не уповноважений приймати таке рішення на стадії підготовчого провадження.

Формальне зазначення в обвинувальному акті адреси реєстрації ОСОБА_7 не може вважатися належним виконанням вимог ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

За таких обставин, обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України повернуто прокуророві залишити без зміни. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ: