Дата документу Справа № 336/7/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/576/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/7/15-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003686 від 11.10.2014 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 суд у своїй ухвалі зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, з обвинувального акту, направленого до суду, неможливо встановити коли він був складений та затверджений.

Також, в обвинувальному акті містяться невірні відомості щодо потерпілої по справі, та не в повній мірі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу та просив її залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції виконав вимоги ст. 314 КПК України та прийшов до висновку, який є обґрунтованим про неможливість призначити судовий розгляд по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 291 ч. ч. 1, 2 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором та має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування): дату та місце його складення та затвердження.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, вимоги ст. 291 КПК України прокурором не були виконані.

Так, в самому обвинувальному акті зазначена дата його складення 26.12.2014 року, а також міститься дві різні дати його затвердження - 26.12.2014 року та 30.12.2014 року.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування взагалі вказано, що обвинувальний акт складений слідчим 28.11.2014 року.

Дійсну дату затвердження обвинувального висновку не вдалось встановити також і з розписок підозрюваного та захисника, оскільки в розписках не міститься дати їх написання.

Також, в обвинувальному акті містяться невірні відомості щодо потерпілої по справі, так, відповідно до наданого паспорту прізвище потерпілої ОСОБА_8 , а не ОСОБА_9 , а по батькові потерпілої ОСОБА_10 , а не ОСОБА_11 . Громадянство як потерпілої (руська), так і обвинуваченого (татарин) зазначені невірно.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в обвинувальному акті не в повній мірі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення.

Так, стаття 91 КПК України вказує, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 04.09.2014 року приблизно о 18.10 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_12 на ґрунті особистих неприязних відносин наніс удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, після чого наніс декілька ударів ногами в область лівого колінного суглобу та правого стегна.

Отже, за версією прокурора ОСОБА_7 наносив удари в область нижньої щелепи, лівого колінного суглоба та правого стегна. Однак, серед тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_13 , зазначено також крововилив або крововиливи (кількість не уточнена) на правому передпліччі, механізм виникнення яких в обвинувальному акті не викладений.

Підстав для скасування ухвали районного суду за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4