У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого
- судді

Паневіна
В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Школярова В.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві 15 травня
2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на судові
рішення щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком
Калінінського районного суду м. Донецька від 14 серпня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя м. Дніпропетровська, раніше
не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами на 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 3 листопада 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Як установив суд, 8 листопада 2003
року близько 20-ї години 20-ти
хвилин ОСОБА_1 при здійсненні маневру лівого розвороту керованого ним автомобіля КАМАЗ-54112 з напівпричепом
НОМЕР_1, в порушення вимог п. п. 10.1, 10.4 ч. 2 Правил дорожнього руху не
переконався, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу
руху проїжджої частини проспекту Ілліча в м. Донецьку, по якій рухався
автомобіль “Хюндай-Елантра” під керуванням ОСОБА_3 У результаті цього сталося
зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого пасажиру автомобіля
“Хюндай-Елантра” ОСОБА_4 було заподіяно
тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_2 просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати у зв'язку з істотними
порушеннями кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням
кримінального закону, а справу направити на нове розслідування. Вважає, що
досудове слідство проведено неповно, необ'єктивно, однобічно, а винуватість
ОСОБА_1 у інкримінованому йому злочині не є доведеною. Стверджує, що
безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про відвід слідчого та
судді, а також у проведенні повторної
авто-технічної експертизи. Зазначає, що слідчі дії сфабриковані.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи, обговоривши наведені у
скарзі доводи захисника ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що слід відмовити у
задоволенні касаційної скарги з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
висновки суду першої інстанції щодо
доведеності винуватості ОСОБА_1 в
порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_4 були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, обґрунтовані наявними в матеріалах справи
доказами.

Так, у судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_4, свідки ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили, що в той час, коли вони автомобілем “Хюндай-Елантра” рухалися по
головній дорозі, автомобіль КАМАЗ під
керуванням засудженого при здійсненні лівого розвороту не надав їм дороги, виїхав на смугу їх руху, що призвело до зіткнення автомобілів й заподіяння ОСОБА_4
тяжких тілесних ушкоджень.

Перевіркою матеріалів справи
встановлено, що в ході досудового та судового слідства показання потерпілого
ОСОБА_4, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 були незмінні й послідовні.

Крім того, достовірність їх показань
об'єктивно підтверджується іншими дослідженими судом доказами, зміст яких
наведено у вироку: даними, що містяться
у протоколах огляду місця події зі схемою до нього, відтворення обстановки та
обставин події, висновках судово-медичної й авто-технічної експертиз.

Із даних, що містяться у висновку додаткової
авто-технічної експертизи від 16 січня 2006 року, вбачається, що в даній
дорожній обстановці дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам
п. п. 10.1, 10.4 ч. 2 Правил дорожнього руху і знаходяться в причинному
зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, уникнути якої водій ОСОБА_3 не мав технічної
можливості. По справі не
встановлено підстав ставити під сумнів цей висновок.

За таких обставин, колегія суддів
вважає безпідставними викладені у
касаційній скарзі захисника доводи про необґрунтованість визнання судом винуватим ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху.

Кваліфікація його неправомірних дій за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною і такою,
що відповідає обставинам, які були встановлені судом.

Призначаючи покарання засудженому
ОСОБА_1, суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу засудженого. Призначене покарання є необхідним і достатнім для
виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Доводи касаційної скарги щодо допущеної
у справі однобічності і неповноти не підтверджені переконливими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що
досудове слідство, судовий розгляд справи, вирішення заявлених засудженим і
його захисником клопотань та відводів проведено з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи також
встановлено, що органи досудового слідства, суди першої та апеляційної
інстанцій істотних порушень
кримінально-процесуального чи кримінального законів, які б тягнули
безумовне скасування чи зміну постановлених
щодо засудженого судових рішень, не допустили.

Отже, в справі не виявлено передбачених ст. 398 КПК України підстав для
перегляду судових рішень щодо ОСОБА_1 у касаційному порядку з повідомленням
зазначених у ст. 384 КПК України осіб.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної
скарги захисника ОСОБА_2.

Судді:

Паневін В.О. Школяров В.Ф. Глос Л.Ф