АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Веселинівського району Миколаївської області на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області, громадянки України, обвинуваченої за ст. 115 ч.1 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

розпорядника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 115 ч.1 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_4 визнана винуватою у скоєні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України з призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Провадження № 11-кп/784/122/15 Головуючий по 1-й інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 115 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченої, вважає, що суд неправильно застосував кримінальний закон, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню ст. 69 КК України. Посилається на те, що суд, призначаючи покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ст. 115 ч.1 КК України, вказав про врахування даних про особу обвинуваченої, а саме те, що вона щиро розкаялась у скоєному, сприяла у розкритті злочину, має похилий вік, виховала 5 дітей. Не погоджуючись з зазначеним, прокурор вказує, що ОСОБА_4 скоїла особливо тяжкий злочин на ґрунті конфлікту з потерпілим в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що на даний час діти ОСОБА_4 досягли зрілого віку і не потребують стороннього догляду. Тому, на думку прокурора, суд визнав дану обставину такою, що пом`якшує покарання, безпідставно. Вказує, що ОСОБА_4 на час вчинення злочину та розгляду кримінального провадження виповнилось 52 роки, тому вона не є особою похилого віку. Зазначає, що ОСОБА_4 визнала вину формально, після дослідження всіх доказів по справі. Вказує й на те, що обвинувачена вживає спиртні напої, на ґрунті чого в родині виникали сварки. Тому, на думку прокурора, врахування судом її позитивної характеристики є невірним.

3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2014 року, приблизно о 14 год., між мешканцем будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_10 та його дружиною ОСОБА_4 на ґрунті постійних сварок на побутовому рівні та зловживання спиртними напоями виник конфлікт, який переріс у сварку. В ході сварки ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення смерті, кухонним ножем, який був у неї в руці, завдала ОСОБА_10 один удар в передню частину грудної клітини в область серця, від чого останній впав на підлогу та від отриманого поранення грудної клітини із пошкодженням серця помер на місці.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора про необхідність зміни вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_4 , обвинувачену ОСОБА_4 та її захисника, які просили залишити вирок суду без змін; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, у якому вона обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 115 ч.1 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Фактичні обставини справи, доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 не оскаржується.

Що стосується покарання, то доводи прокурора, викладені в апеляції про неправильність застосування судом кримінального закону, заслуговують на увагу.
Так, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, а також дані про особу обвинуваченої, зокрема що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, виховала 5 дітей та є людиною похилого віку.

Також суд врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та сприяння розкриттю злочину і обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Між тим, апеляційний суд вважає, що такі висновки суду першої інстанції є невірними.

Так, згідно Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 року (зі змінами), громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.
Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
З матеріалів провадження слідує, що на час вчинення злочину та розгляду кримінального провадження судом обвинуваченій ОСОБА_4 виповнилось 52 роки., а тому вважати її особою похилого віку, є неможливим.
На думку апеляційного суду, суд надав невірну оцінку й характеристиці обвинуваченої за місцем проживання, вказавши, що вона характеризується позитивно.

Так, згідно характеристики Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 21.08.2014 року, ОСОБА_4 вживає спиртні напої, відношення в сім`ї не завжди добрі, в побуті і громадських місцях поводила себе пристойно. Характеристика, яка надана 10.12.2014 року за місцем проживання ОСОБА_4 будь-яких виключно позитивних даних про особу обвинуваченої також не містить.

Тобто, фактично ОСОБА_4 має посередню характеристику. Діти обвинуваченої на даний час досягли зрілого віку та не потребують стороннього догляду або піклування.

Також апеляційний суд вважає, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину.

Активне сприяння розкриттю злочину означає, що винуватий добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття (розповідає про час, місце вчинення злочину, називає його співучасників, передає речові докази, тощо).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, будь-яких даних, які б не були відомі органам досудового розслідування або суду, обвинувачена ОСОБА_4 не повідомляла, активних дій для надання допомоги органам досудового розслідування також не чинила.

Тому, визнавати обставино, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, в даному випадку, є неможливим.

Між тим, доводи прокурора про безпідставне визнання обставиною, що пом`якшує покарання - щирого каяття, є необґрунтованими, оскільки в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину та щиро розкаялась у скоєному.

Таким чином, враховуючи викладене, доводи прокурора про необхідність скасування вироку в частині покарання та призначення обвинуваченій покарання без застосування ст. 69 КК України, є обґрунтованими.

Тому, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, з постановленням нового вироку в цій частині, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є особливо тяжким, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а саме у виді 7 років позбавлення волі.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів.

У зв`язку з наведеним апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Веселинівського району Миколаївської області задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 12 грудня 2014 року в частині призначеного покарання ОСОБА_4 скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок та призначити ОСОБА_4 за ст. 115 ч.1 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту вручення його копії.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3