Справа № 185/1221/15-к
Провадження № 1-кп/185/164/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003094 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді Дніпропетровської області, цигана, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11 вересня 2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104, 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

- 30 березня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 69 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено покарання згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2007 року до відбуття призначено 4 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки та штрафу у розмірі 850 грн.,

- 05 березня 2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 09 січня 2014 року з ВК -77 м. Бердянська Запорізької області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності громадян, у тому числі грабежів, будучи раніше судимим за вироком Павлоградського міськрайонного судом Дніпропетровської області від 05 березня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, та маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, звільнившись 09 січня 2014 року з місць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно, скоїв аналогічні, тяжкі злочини проти власності громадян.

Так, ОСОБА_3 06 жовтня 2014 року приблизно в 19.00 годині, знаходячись у якості пасажира в автомобілі-таксі марки ВАЗ-21099 (інших даних автомобіля, особу власника та водія слідством встановити не вдалося, далі по тексту - автомобіль), в районі Павлоградського відділу РАГС по вул. Радянській м. Павлограда, Дніпропетровської області, побачив раніше незнайомого ОСОБА_6 , 1996 року народження, який йшов по тротуару вул. К.Маркса м. Павлограда та розмовляв по мобільному телефону.

В цей момент, у ОСОБА_3 , раптово, виник злочинний умисел, спрямований на повторне скоєння відкритого заволодіння майном громадян, а саме мобільним телефоном ОСОБА_6 , що він вирішив безперешкодно реалізувати, зважаючи на свою перевагу перед потерпілим у віці та силі та ігноруючи той факт, що його дії будуть відкритими для потерпілого чи оточуючих громадян.

З метою реалізації цього злочинного умислу, ОСОБА_3 раптово підбіг до ОСОБА_6 та з застосуванням фізичної сили, проти волі останнього, примусово посадив ОСОБА_6 до салону зазначеного автомобіля.

Одразу за цим, перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля, в районі Павлоградського відділу РАГС по вул. Радянській м. Павлограда ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлено вчиняючи кримінальне правопорушення, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого, відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме: мобільним телефоном марки «Леново А850» чорного кольору вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи за № ГО 5245 від 19 грудня 2014 року 1968 грн. 40 коп., заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на вказану суму.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_3 25 грудня 2014 року, приблизно в 19.00 годині, перебував в районі пішохідного переходу від залізничного вокзалу до «Нафтобази», в районі вул. Шосейної м. Павлограда Дніпропетровської області, де побачив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , на якій були одягнені золоті вироби, а саме: сережки, ланцюжок, кулон у вигляді літери «К» та золотий хрестик.

Одразу за цим, у ОСОБА_3 раптово виник повторний, корисливий злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння зазначеними золотими виробами ОСОБА_7 з застосуванням насильства, що не буде небезпечним для її життя чи здоров`я, що він вирішив безперешкодно реалізувати, зважаючи на свою перевагу перед потерпілою у віці та силі та ігноруючи той факт, що його дії будуть відкритими для потерпілої чи оточуючих громадян.

Для цього він. перебуваючи між пішохідним мостом-переходом від залізничного вокзалу станції «Павлоград-1» та «Нафтобазою», в районі вул. Шосейної м. Павлограда, діючи умисно, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, з корисливих мотивів, знаходячись зі сторони спини потерпілої, схопив ззаду рукою ОСОБА_7 за шию та, маючи намір подавити її бажання до спротиву його подальшим діям, штовхнув ОСОБА_7 вперед, від чого остання впала на землю обличчям вниз, після чого став наносити потерпілій удари ногами по ногам, заподіявши їй фізичний біль.

Подавивши, у такий спосіб, волю ОСОБА_7 до опору, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_3 умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів заволодів майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме: золотими сережками 58-ї проби вагою 4 гр., згідно висновку судової, товарознавчої експертизи за № 43/38 від 23 січня 2015 року, вартістю 2284 грн., золотим ланцюжком плетіння «Арабіка» 585-ї проби вагою 1,5 гр., довжиною 50 см. вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи за № 43/38 від 23 січня 2015 у сумі 1849 грн. 20 коп., золотим кулоном у вигляді літери «К» вагою 1 гр. вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи за № 43/38 від 23 січня 2015 у сумі 495 грн. та золотим хрестиком вагою 1 гр. вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи за № 43/38 від 23 січня 2015 у сумі 424 грн., заподіявши своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 5 052 грн. 20 коп.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що потерпілих він не знає. Дату він не пам`ятає. Він підійшов до потерпілого і представився працівником міліції і посадив його в машину. В машині він взяв у нього мобільний телефон «Леново», а потім вони поїхали до нього додому. Телефон потім заложили у ломбард.

Дату він не пам`ятає біля залізничного вокзалу в м. Павлограді він побачив дівчину і підійшов до неї і сказав, щоб вона зняла золото, та він з нею розмовляв гучно і можливо вона це сприйняла як погрозу. Вона віддала йому сережки та ланцюжок з рулончиком. Все це здали в ломбард. Золоті речі вони викупили. Все відшкодовано. В скоєному щиро розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває. 06 жовтня 2014 року близько 19.00 години проходячи мимо РАГСу по вул. Радянській в м. Павлограді на нього налетіло двоє чоловіків закинули в машину таксі на заднє сидіння, обшукали, на передньому сидінні був обвинувачений, другий нічого не робив. Знайшли телефон. Спросили адресу де він живе. Вони приїхали за його адресою. Вони піднялися в його квартиру. Першим в квартиру зайшов він, за ним ще зайшли двоє, серед яких був і обвинувачений. Другий показував папір в якому, щось було. На цей час в квартирі були його бабуся ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Бабуся вибила цей папір та сказала, що визве міліцію. Після цього вони вийшли з квартири. Потім він написав заяву в міліцію. Телефон залишився у них. Він кричав, щоб віддали телефон. Він раніше не був знайомий з цими чоловіками. Спереду в машині був водій і дівчина на пасажирському сидінні. В машині і потім на вулиці питали чи є у нього гроші. Речовина в папірці зеленого кольору. Телефон йому повернули, новий. К другому чоловіку він претензій не має. Претензій до обвинуваченого не має. Покарання на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває. 25 грудня 2014 року біля 19.00 години вона йшла на роботу по вул. Степного Фронту в сторону залізничного вокзалу. Ззаду до неї підійшов чоловік і обхватив за шию і іншою рукою закривав рот. Потім він вдарив її і вони впали на землю. Він лежав зверху. Телефон при цьому, який у неї був в руках вона вронила. Він спитав, чи є у неї золото, я сказала, що є. Він виражався нецензурними словами. Вона сама віддала золоті сережки та ланцюжок. Потім він відкрив сумку, та гаманець, але грошей не було. У неї були візитні картки. Він питав, чи є гроші. Вона сказала, що це не платіжні картки. Він задавав багато питань, де працює, який її вік, інтимні питання. Вона впізнає в обвинуваченому людину, яка напала на неї, вона його запам`ятала за обличчям. Потім він сказав, щоб вона лежала, а він встав і пішов. Телефон вона потім свій забрала. Працівники міліції все золото повернули. Претензій до обвинуваченого у неї не має. Покарання на думку суду.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілих та їх бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, усунення заподіяної шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно /Т. 3 а.к.п. 84/, раніше судимий /Т. 3 а.к.п. 87-92/, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває /Т. 3 а.к.п. 81, 83/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, визнав вини повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, усунув заподіяну шкоду, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати ст. 69 КК України та йому слід призначити, покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою

Цивільний позов у справі не заявлений.

У справі маються процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 393 грн. 12 коп. /Т. 3 а.к.п. 234/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його затримання, тобто, з 29 грудня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 393 гривні 12 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: диск з роздруківкою вхідних і вихідних дзвінків, користувача мобільного телефону «Леново А850» ІМЕЙ НОМЕР_1 зберігати при матеріалах кримінального провадження; золотий ланцюжок плетіння «Арабіка» 585-ї проби вагою 1,5 гр., довжиною 50 см., золотий кулон у вигляді літери «К» вагою 1 гр., золотий хрестик вагою 1 гр., золоті сережки, передані під розписку потерпілій ОСОБА_7 залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1