Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/358/14-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000600 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , паспорт, серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах кримінального провадження відсутній, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, учня ІІІ-го курсу Олевського ПТУ № 10 м.Олевськ, не одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
08 жовтня 2014 року, об 18 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_2 , і переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що його однокурсник ОСОБА_6 , в цей час відсутній, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: ноутбук, торговельної марки «НР Соmpaq», вартістю 1500.00 грн.; сумку для ноутбука, вартістю 140.00 грн., та комп`ютерну мишку, вартістю 150.00 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 1790.00 грн., та з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Допитаний у судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_8 , та захисника адвоката ОСОБА_5 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, підтвердивши те, що він, дійсно 08 жовтня 2014 року, об 18 годині 30 хвилин, зайшов до кімнати АДРЕСА_2 , де побачив ноутбук, торговельної марки «НР Соmpaq», сумку для ноутбука та комп`ютерну мишку, які він, скориставшись тим, що його ніхто не бачить виришив викрасти. З цією метою, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він миттєво, рукою взяв зазначені ноутбук, сумку для ноутбука та комп`ютерну мишку, і з викраденим вийшов із кімнати та вказаного гуртожитку. У вчиненому щиро розкаявся, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, вперше вчинив кримінальне правопорушення, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, добровільного повернення викраденого майна власнику ОСОБА_6 ,застосувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 , за участі його законного представника - ОСОБА_7 , у судовому засіданні надав суду показання підтвердивши при цьому те, що він мав у власності ноутбук, торговельної марки «НР Соmpaq», сумку для ноутбука та комп`ютерну мишку. А 08.10.2014 року зазначене його майно було викрадено за обставин, які зазначено у обвинувальному акті та підтверджено самим обвинуваченим ОСОБА_3 , у судовому засіданні. Оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 , у добровільному порядку усунуто заподіяну шкоду, претензій матеріального та морального характеру до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , не має. Просить суд не застосовувати до ОСОБА_3 , сурового виду та міри покарання.

Враховуючи те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом неповнолітнього обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, суд допитавши неповнолітнього обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене неповнолітнім кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого неповнолітнім кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого, особу винного, його вік та його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, а також умови його життя і виховання, рівень розвитку.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є середньої тяжкості, по місцю проживання та навчання характеризуються позитивно, виховується у багатодітній сім`ї, його вік, має самостійний доход (отримує стипендію, розмір якої складає 275 грн.), і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину у неповнолітньому віці та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки неповнолітній ОСОБА_3 , надав показання, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відсутністю претензій потерпілого у зв`язку із добровільним усуненням завданої шкоди, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного та думку прокурора і захисника щодо застосування до ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд приходить до висновку, що зазначені дані в їх сукупності дають можливість прийти до висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 , кримінального покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України і призначення більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини статті за якою ОСОБА_3 , притягується до відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітнього обвинуваченого не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 53, 98, 99, 65-67, 69, 103, 185 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510.00 (п`ятсот десять) грн.

Матеріали кримінального провадження № 0000600 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/358/14-к.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду, негайно, після його оголошення вручити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , через його законного представника ОСОБА_8 , та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.
Суддя: ОСОБА_1