Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А копія:
18 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
засудженої ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_6 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2014 року,
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку селища Некрасовський, Омської обл., Російської Федерації, громадянку України, жительку АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлучену, працюючу техпрацівником у Будинку культури в с.Береги, Млинівського р-ну, Рівненської обл., відповідно до ст.89 КК України не судиму, визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначено їй покарання у виді одного року виправних робіт по місцю роботи, з відрахуванням десяти відсотків від суми заробітку в дохід держави. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено та встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням згідно ст.76 КК України відповідних обов`язків. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», упродовж серпня-грудня 2010 року, в приміщенні хліва в господарстві ОСОБА_9 , що в с.Береги, Млинівського р-ну, Рівненської обл., незаконно зберігала наркотичний засіб макову солому масою 13,1 г., без мети збуту.
Засуджена ОСОБА_6 в апеляції покликається на те, що вирок суду першої інстанції є необгрунтованим, необ`єктивним, несправедливим та таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки під час судового слідства повністю було перевірено докази, як письмові, так і матеріальні, а також покази свідків. В ході судового слідства було встановлено якраз ті обставини, які і мали місце в день події, що не підтверджують її вину у вчиненні злочину. Зазначає, що вилучення речових доказів, дані яких покладено в основу обвинувального вироку, було проведено з порушенням норм кримінально-процесуального закону. Також вказує, що суд першої інстанції, перекваліфіковуючи її дії з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.309 КК України, дійшов правильного висновку, що в її діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, однак висновок про те, що вона зберігала наркотичний засіб, а саме макову солому, є хибним та недоведеним. Просить вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2014 року скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України 1960 року, за відсутності і її діях складу злочину.
Провівши частково судове слідство, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення вироку без зміни, прохання обвинуваченої і її захисників-адвокатів щодо задоволення апеляції, надавши засудженій останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.323 КПК України в ред. 1960 року (далі-КПК України), вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.
За вимогами ст. 334 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою - підстави для цього.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, вказаних вимог кримінально-процесуального законодавства суд першої інстанції не дотримався.
В ході проведення частково судового слідства, перевірки матеріалів справи, і зокрема обвинувального висновку, встановлені суперечності в ряді процесуальних документів. Зокрема, згідно постанови про порушення кримінальної справи від 06.01.2011 року, кримінальна справа порушена відносно ОСОБА_6 по факту незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (т.1,а.с.1). 10 лютого 2011 року ОСОБА_6 предявлено обвинувачення у незаконному виготовленні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.307 КК України (т.1,а.с.130). Таке ж обвинувачення зазначено і в обвинувальному висновку (т.1, а.с.162-166).
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2012 року вирок щодо ОСОБА_6 скасований і справа направлена Млинівському міжрайонному прокурору для проведення додаткового розслідування (т.2, а.с.119). Після додаткового розслідування кримінальної справи ОСОБА_6 було предявлено обвинувачення у незаконному виготовленні з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів (т.2, а.с.131).
Відповідно до вимог ст.275 КПК України 1960 р. розгляд справи провадиться тільки відносно підсудних і тільки в межах предявленого їм обвинувачення.
Вироком Млинівського районного суду від 13.03.2014 року ОСОБА_6 визнана винною в тому, що вона „...незаконно зберігала наркотичний засіб- макову соломку масою 13,1 г без мети збуту, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України

Диспозиція ч.1 ст.307 КК України, встановлює відповідальність за вчинення однієї з семи альтернативно визначених дій, а саме за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. Ч.2 цієї норми закону встановлює відповідальність за вчинення відповідних кваліфікуючих дій при обтяжуючих обставинах.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р.№4 (з наступними змінами і доповненнями) „Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів дано визначення дій, які повязані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів. Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (ст.307 КК), а також прекурсорів (ч.2 ст.311 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам „Про обіг... та „Про заходи протидії незаконному обігу... (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин інєкцій іншій особі за її згодою тощо) (п.4 Постанови).

Незаконне виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин це всі протиправні дії (за винятком виробництва), включаючи рафінування та екстракцію, в результаті яких вони одержуються, а також перетворюються на інші готові до використання іх форми чи на лікарські засоби, що їх містять.

Під зберіганням потрібно розуміти будь-які умисні дії, повязані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів у володінні винного (він може тримати їх при собі, в будь-якому приміщенні, сховищі або іншому місці) (п.3 Постанови).

Суд, постановляючи вирок, перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч.2 ст. 307 КК України на ч.1 ст. 309 КК України та визнав її винною у незаконному зберіганні наркотичного засобу без мети збуту. Аналізом диспозиції ч.1 ст.309 КК України встановлено, що відповідальність за цією нормою закону також настає за вчинення однієї із альтернативно визначених дій, повязаних з наркотичними засобами, як це передбачено ч.1 ст.307 КК України, однак без мети збуту.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції перекваліфіковуючи дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.307 КК України, а саме з незаконного виготовлення з метою збуту та збуті особливо небезпечних наркотичних засобів на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, тобто на ч.1 ст.309 КК України, вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, оскільки по факту незаконного зберігання наркотичного засобу кримінальна справа порушена не була та обвинувачення останній у незаконному зберіганні наркотичного засобу в ході досудового слідства не пред`являлося.

Вказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду справи в суді першої інстанції та при постановленні вироку, колегія суддів вважає істотними та такими, які виключали можливість постановлення вироку, що відповідно до ч.2 ст.374 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді справу розглянути відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, що діяв на той час, та перевірити інші доводи апеляційної скарги засудженої.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (в ред. 1960 року), п. 11 роздулу Х1 Перехідні положення КПК колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженої ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України - скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд під головуванням іншого судді.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній підписка про невиїзд.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1