Справа № 442/3108/13-к
Провадження № 1-кп/442/107/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючої - судді
Грицай М.М.,

з участю секретаря -
Антоненко В.О.,

прокурора -
Тимо А.С.,

потерпілої - ОСОБА_1,

представника потерпілого -
адвоката ОСОБА_2,

обвинуваченого -
ОСОБА_3,

захисника обвинуваченого -
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
кримінальне провадження № 0000033
від 28.11.2012 року відносно ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Дрогобича
Львівської області, українця,
громадянина України, одруженого, має на
утриманні двоє малолітніх дітей,
працюючого керівником виробництва
ТзОВ "БК "Сервус", з
середньо-спеціальною освітою,
проживаючого: АДРЕСА_1, раніше не
судимого;

- у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 23 червня 2012 року о 15 годині,
керуючи автомобілем "Mersedes-Benz Vito 108 CDI",
р.н.з. НОМЕР_1, та рухаючись ним в
м.Дрогобичі Львівської області по
вул.Стрийській у напрямку м.Стрия, при
проїзді ділянки дороги в районі
будинку №78 порушив вимоги Р.1 п.1.5. Р.2
п.2.3 «б», «д», Р.10 п.п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил
дорожнього руху України, які
виразились в тому, що він проявив
неуважність до дорожньої обстановки та
її змін, при виконанні маневру повороту
праворуч не з крайнього правого
положення на проїзній частині дороги,
не переконався, що це буде безпечним та
не створить перешкод іншим учасникам
руху, не надав дорогу автомобілеві
ВАЗ-21063, р.н.з. НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_5, що мав перевагу для руху,
чим вказаними діями створив останньому
аварійну ситуацію, яка призвела до
зіткнення між їхніми транспортними
засобами. Внаслідок зіткнення
автомобіль ВАЗ-21063 змінив напрямок руху
праворуч, виїхав на правий, по ходу його
руху, тротуар, де скоїв наїзд на
пішохода ОСОБА_6.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3
вину в інкримінованому йому
кримінальному правопорушенні не
визнав та заперечив щодо задоволення
позовних вимог. Пояснив, що 23.06.2012 року
він рухався на автомобілі
«Мерседес-Віто» по вул.Стрийській. У
той час, позаду нього, їхав на своїй
машині його колега ОСОБА_7 Вони
направлялись до нього додому, так як
він мав намір залишити свій
транспортний засіб і поїхати зі ОСОБА_7
на природу. Увімкнувши правий поворот
та тримаючись правої сторони дороги,
він подивився в дзеркало заднього виду
та почав здійснювати поворот праворуч.
У цей час він відчув, як розбилося в
його автомобілі праве дзеркало і
відбувся удар. Він побачив, як машина
«Жигулі», після удару, виїхала на
тротуар і збила жінку. З цього
автомобіля вийшов, як йому тепер стало
відомо, спочатку ОСОБА_8, а згодом і
ОСОБА_5 - водій. Після цього приїхала
швидка медична допомога і збиту жінку
забрали в лікарню, а він з ОСОБА_5
залишились на місці. Також туди
приїхала дружина останнього, яка
запропонувала все вирішити без
працівників державтоінспекції. Однак,
він відмовився, після чого вона також
поїхала в лікарню до потерпілої.
Доповнив, що швидкість, з якою він
рухався на транспортному засобі,
становила близько 50 - 60 км/год. Перед
поворотом праворуч, він зменшив рух
автомобіля десь до 5 - 10 км/год. Він не
бачив, як до нього наближався
автомобіль ВАЗ, оскільки помітив його
вже під час зіткнення. Автомобіль "Mersedes"
отримав механічні пошкодження: розбите
дзеркало, деформоване колесо, рульова
колонка, капот, крило та інше. На
досудовому розслідуванні його відразу
допитували в якості свідка, тому він
був спокійний та був переконаний у
своїй правоті.

Однак, в останньому судовому засіданні
та в судових дебатах обвинувачений
ОСОБА_3 вину визнав повністю та
розкаявся у вчиненому. Пояснив, що весь
час вважав, що не винен у здійсненні
дорожньо-транспортної пригоди,
зокрема, цьому сприяла думка
працівників ДАІ, які на той час
приїхали на місце пригоди. Просить
суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що претензій до
обвинуваченого не має, оскільки
останній відшкодував їй завдану шкоду.
Тому, просить цивільний позов залишити
без розгляду. Також просить
обвинуваченого суворо не карати.

Представник потерпілої - адвокат
ОСОБА_2 в судовому засіданні доповнив,
що обвинувачений ОСОБА_3 дійсно
відшкодував потерпілій завдану шкоду в
повному обсязі, про що свідчить
розписка, написана власноруч
потерпілою ОСОБА_1 У зв'язку з цим
вважає, що позовні вимоги слід залишити
без розгляду та скасувати арешт,
накладений для забезпечення позову на
майно обвинуваченого, оскільки відпала
потреба у ньому. Щодо винуватості
ОСОБА_3 у вчиненні кримінального
правопорушення, яке йому
інкримінується, то така, на його думку,
доведена повністю. Проте, просить його
суворо не карати, зокрема, призначити
покарання, не пов'язане з позбавлення
волі.

Незважаючи на визнання обвинуваченим
ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненому,
така доводиться іншими доказами,
здобутими під час судового розгляду
справи, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_5, який суду
пояснив, що 23.06.2012 року він їхав зі своїм
родичем ОСОБА_8 на автомобілі ВАЗ по
вул.Стрийській в м.Дрогобичі зі
швидкістю близько 50 - 60 км/год. Перед ним
в попутному напрямку рухався
мікроавтобус. Не доїжджаючи до
пішохідного переходу, він помітив, що
цей автомобіль зменшує швидкість,
рухаючись практично біля осьової лінії
дороги, а тому вирішив, що його водій
має намір здійснити поворот ліворуч. У
мікроавтобусі гальмівне світло не
загорялося, поворот не вмикався, і
останній приближався до лівої сторони
дороги. Він, в свою чергу, також зменшив
швидкість руху близько до 30 км/год,
знаходячись в той час від
мікроавтобуса приблизно на відстані
15-ти метрів. Інших транспортних засобів
між ними не було. Відповідно, він
вирішив об'їхати мікроавтобус справа,
так як полоса руху давала можливість це
зробити, і в той момент останній
здійснив поворот праворуч. Відбулось
миттєве зіткнення, внаслідок якого він
виїхав на тротуар, де мимоволі збив
жінку. Згодом приїхав туди колега
ОСОБА_3 Як йому тепер відомо, - це був
ОСОБА_7, який пропонував не викликати
державтоінспекцію, заплатити ОСОБА_3
гроші і розійтися мирно. Однак, він
відмовився. Приблизно через пів години
приїхала його дружина, яка згодом
поїхала до потерпілої в лікарню. Його
автомобіль отримав механічні
пошкодження: ліве крило, ліві передні
двері;

- показаннями свідка ОСОБА_8, який суду
показав, що 23.06.2012 року він їхав у одному
автомобілі із ОСОБА_5 по вул.Стрийській
в м.Дрогобичі. Він помітив, що перед
ними рухається мікроавтобус, який
згодом примкнув до лівої сторони смуги
руху. Цей автомобіль зменшив швидкість,
але гальмівне світло не засвічувалось,
поворот також не вмикався. У цей час
ОСОБА_5, наблизившись до мікроавтобуса
приблизно 1 - 0,5 м, змістився праворуч, і
після цього попутній автомобіль також
повернув праворуч. Відбулось зіткнення
і в момент контактування транспортні
засоби практично вирівнялись. ОСОБА_5
мав абсолютну можливість проїхати
справа від мікроавтобуса, якби
останній не звернув несподівано
вправо. Через хвилин 10 - 15 після
зіткнення приїхав друг ОСОБА_3 - ОСОБА_7,
який пропонував їм заплатити гроші і
роз'їхатись, але вони чекали
працівників ДАІ. Також за якийсь час
приїхала дружина ОСОБА_5 Інших
транспортних засобів поруч він не
бачив. У результаті зіткнення,
автомобіль, яким вони рухались, виїхав
на тротуар і збив пішохода боковою
частиною;

- показаннями свідка ОСОБА_9, яка в
судовому засіданні пояснила, що вона
приїхала на місце ДТП приблизно через
пів години після зіткнення. Там були
ОСОБА_5, ОСОБА_8 та невідомі їй на той час
ОСОБА_3 і ОСОБА_7 Її чоловік був у
шоковому стані і ОСОБА_8 також не міг
нічого пояснити. Вона поїхала в лікарню
разом із ОСОБА_7, який дорогою туди
сказав їй, що приїхав на місце пригоди
буквально перед нею. Вона просила
розповісти про те що сталось, але він
сказав, що сам нічого не знає, бо його
там не було.;

- протоколом огляду місця події від
23.06.2012 року з долученою до нього схемою,
з яких зокрема вбачається, що місцем
події є ділянка дороги по
вул.Стрийській в м.Дрогобичі, навпроти
будинку №78, а також фототаблицею; (т.2
а.с.4 - 14);

- протоколом огляду і перевірки
технічного стану транспорту від 23.06.2012
року, з якого видно, що автомобіль
"Mersedes-Benz Vito 108 CDI", р.н.з. НОМЕР_1, внаслідок
ДТП отримав механічні пошкодження:
деформовано праве переднє крило,
передній правий покажчик повороту,
передній бампер з правої сторони,
дзеркало заднього виду з правої
сторони, правий передній підкрильник;
(т.2 а.с.15);

- протоколом огляду і перевірки
технічного стану транспорту від 23.06.2012
року, з якого вбачається, що автомобіль
"ВАЗ - 21063", р.н.з. НОМЕР_2, внаслідок ДТП
отримав механічні пошкодження:
деформовано переднє ліве крило,
передня ліва дверка, задня ліва дверка,
переднє праве крило, заднє праве крило,
задній бампер, передня ліва покришка
диску колеса; (т.2 а.с.16);

- актами судово-медичних досліджень №208
від 23.06.2012 року, №255т/12-Ім від 04.07.2012 року,
№2268/2012-т від 07.07.2012 року, №1605/12 від 13.07.2012
року, та висновком експерта №609 від
07.08.2012 року, з яких вбачається, що смерть
ОСОБА_6 наступила внаслідок важкої
поєднаної тупої травми тіла з
численними тілесними ушкодженнями, які
могли утворитись під час
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок наїзду на неї легкового
автомобіля, коли остання знаходилась у
вертикальному чи близькому до нього
положенні з первинним контактом
передньої виступаючої частини
автомобіля з передньою поверхнею
правої гомілки, та з наступним падінням
ОСОБА_6 на спину на дорожнє покриття і
переїздом колесом автомобіля через
ліву половину її тулуба; при
дослідженні крові з трупа ОСОБА_6 не
виявлено етилового, метилового,
бутилового і амілового спиртів (т.2 а.с.
а.с. 28 -30, 31 - 32, 33, 34- 35, 83 -85);

- висновком судово-автотехнічної
експертизи №2370 від 17.07.2012 року з
доданою фототаблицею, з якого
вбачається, що на момент огляду та
дослідження (проведеного 08.07.2012 року)
транспортного засобу "Мерседес-Бенц
Віто", робоча гальмова система
автомобіля була працездатною і могла
виконувати свої функції по управлінню,
передбачені конструкцією; система
рульового керування автомобіля була
несправною, не відповідала вимогам ПДР
і заводу-виробника та знаходилась у
стані часткової відмови. З технічної
точки зору, часткова відмова системи
рульового керування даним автомобілем
є наслідком його зіткнення із попутним
автомобілем ВАЗ-21063, і до моменту ДТП
вказана система управління була
працездатною (т.2 а.с. 98 - 102);

- висновком судово-автотехнічної
експертизи від 30.07.2012 року з доданою
фототаблицею, з якого видно, що на
момент огляду та дослідження
(проведеного 09.07.2012 року) транспортного
засобу ВАЗ-21063, система рульового
керування та робоча гальмівна система
були працездатними і могли виконувати
свої функції, передбачені конструкцією
(т.2 а.с.106 -109);

- висновком судової
транспортно-трасологічної експертизи
№2367 від 02.10.2012 року, з якого вбачається,
що в момент первинного контактування
автомобілів Мерседес та ВАЗ, у контакт
увійшли права бокова частина правого
переднього крила та переднього бампера
автомобіля Мерседес та ліва частина
автомобіля ВАЗ в районі арки колеса
лівого переднього крила, а кут між
поздовжніми осями транспортних
засобів складав приблизно 7…11
градусів, тобто мало місце попутне
кутове ковзне зіткнення. Місце
зіткнення розташоване на правій смузі
руху (в напрямку м.Стрий), на ділянці, що
передує початку осипу пластмасових
уламків; (т.2 а.с. 89 - 94);

- поясненням експерта ОСОБА_10, який суду
пояснив, що конкретне місце зіткнення
встановити не вдалось, оскільки була
відсутня уточнююча слідова база. Однак,
з тих слідів коліс транспортних
засобів, які було зафіксовано, осип
відділених частин, зафіксованих на
проїзній частині, ним було відмічено
положення транспортних засобів, яке
вони могли займати на момент зіткнення
з урахуванням фізичних особливостей
утворення даних слідів. Тому, ним було
наведено малюнок, на якому він показав
положення автомобілів, яке враховує
усі наявні сліди на місці, зокрема.
Твердження водія ОСОБА_3 щодо положення
його автомобіля на момент зіткнення, а
саме: переднім правим колесом
автомобіля за уявною межею тротуару, є
технічно неспроможним, оскільки таке
не пояснює розташування початку осипу
на проїзній частині. З фізичної точки
зору, при контактуванні автомобілів, з
урахуванням певної швидкості, уламки
падають або в цьому місці, або вперед,
однак, аж ніяк не назад. А отже, переднє
праве колесо його транспортного засобу
на момент зіткнення автомобілів
знаходилось або ще перед уявною лінією
тротуару, або на ній. Контактування
автомобілів було сковзне, оскільки
вони обидва на той час рухалися. Але,
враховуючи їх пошкодження, можна
зробити висновок, що під час
контактування відбувалось поперечне
зміщення автомобіля Мерседес. Як видно
зі слідів на місці ДТП, автомобіль ВАЗ
все-таки здійснював тенденцію до
зміщення вправо. Після удару
мікроавтобус по інерції ще рухався і,
очевидно, водій потім застосував
гальмування (без слідів). Автомобіль
Мерседес після зіткнення змістився
вперед приблизно на відстань до двох
метрів. На момент контактування
швидкість автомобіля ВАЗ була більшою,
ніж швидкість автомобіля Мерседес,
однак, величини швидкості ним не
визначались. Його дослідження
ґрунтувалось на виявлених слідах,
зовнішніх пошкодженнях транспортних
засобів. ;

- протоколом відтворення обстановки та
обставин пригоди від 16.10.2012 року за
участю ОСОБА_5, з доданою фототаблицею,
та протоколом відтворення обстановки
та обставин пригоди від 16.10.2012 року за
участю ОСОБА_8, з фототаблицею, згідно
яких останні розказали та показали про
обставини дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 23.06.2012 року на
вул.Стрийській в м.Дрогобичі (т.2 а.с. 110 -
116, 130 - 135);

- висновком експерта №1/107 від 31.01.2013
року, з якого вбачається, що, зокрема,
покази водія ОСОБА_5 стосовно місця
зіткнення транспортних засобів -
учасників ДТП, відповідно механізму
розвитку даної дорожньо-транспортної
пригоди, а отже і обставин розвитку
даної пригоди, не містять будь-якої
суперечності та неспроможності з
технічної точки зору, як і покази
свідка ОСОБА_8; покази водія ОСОБА_3 з
того ж приводу, з технічної точки зору у
своєму комплексі не можуть бути
спроможними, як і покази свідка ОСОБА_7
У ситуації, що склалася на дорозі
безпосередньо перед ДТП - зіткненням
транспортних засобів та наїздом на
пішохода, водій автомобіля
"Мерседес-Бенц Віто" ОСОБА_3 повинен був
керуватися технічними вимогами п.п. 10.1,
10.3 та 10.4 ПДР. З технічної точки зору, в
обстановці дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля ВАЗ-21063 ОСОБА_5
був позбавлений технічної можливості
уникнути зіткнення з автомобілем
"Мерседес-Бенц Віто" шляхом
застосування своєчасного екстреного
гальмування з моменту виникнення
небезпеки для руху. З технічної точки
зору, в даній дорожній ситуації у водія
ОСОБА_3 була технічна можливість
уникнути зіткнення з автомобілем
"ВАЗ-21063"; ця можливість для нього
обумовлювалась дотриманням вимог п.п.
10.1, 10.3 та 10.4 ПДР, та для чого у водія не
було перешкод технічного характеру.
Причиною настання
дорожньо-транспортної пригоди -
зіткнення автомобіля ВАЗ з автомобілем
Мерседес, та наїзду автомобіля ВАЗ на
пішохода ОСОБА_6 стала суперечність дій
водія ОСОБА_3 технічним вимогам п.п. 10.1,
10.3 та 10.4 ПДР, що виразилось у тому, що
він розпочав маневр повороту праворуч
не з крайнього правого положення на
проїжджій частині дороги, не
переконавшись, що це буде безпечним, не
дав дороги автомобілеві ВАЗ-21063, що мав
перевагу для руху, та створив для водія
вказаного автомобіля аварійну
ситуацію, в якій водій ОСОБА_5 вже був
позбавлений технічної можливості
своїми односторонніми діями уникнути
як зіткнення транспортних засобів, так
і подальшого наїзду на пішохода ОСОБА_6
(т.2 а.с.162 - 170);

- висновком експерта №1/259 від 21.03.2013
року, з якого вбачається, що боковий
інтервал в 1,1 м, який обрав водій ОСОБА_5
при русі свого автомобіля ВАЗ повз
правий край проїзної частини дороги та
попутній автомобіль Мерседес, що
рухався ліворуч, відповідав
безпечному. Фактичні дії водія ОСОБА_5 в
умовах місця події, перед моментом
початку виконання маневру повороту
праворуч автомобілем Мерседес, та
необхідні його дії у відповідності до
п.13.1 ПДР, в даному випадку не суперечили
одні одним (т.2 а.с.203 - 204);

- поясненнями експерта ОСОБА_11, який
пояснив, що принцип автотехнічної
експертизи полягає в тому, що замість
водія в автомобіль сідає оператор, який
досконало знає правила дорожнього
руху, і експерт перевіряє, як саме він
мав би діяти в умовах даної ДТП. Після
цього дії водія, який був учасником
пригоди, порівнюються з діями
оператора. Якщо є якась
невідповідність, то експерт на це
вказує. У даному випадку
досліджувалось три механізми ДТП
(задані слідством). Зазначеним способом
був встановлений лише один технічно
спроможний - з показів ОСОБА_5 При
попутному русі в першу чергу необхідно
досліджувати безпечний інтервал. У
даному випадку безпечні інтервали, зі
сторони водія ОСОБА_5, були дотримані як
справа, так і зліва. Їхня (експертів)
позиція така, що якщо водій рухається
по широкій дорозі, на якій немає
розмітки, і якщо ця дорога дозволяє
йому проїхати, а зліва є перешкода (а в
даному випадку мікроавтобус для водія
ВАЗ був як перешкода), то в такому разі
згідно п.12.3 ПДР водій або повинен
гальмувати, якщо йому не дозволяє
проїхати повз цей автомобіль, або
об'їхати перешкоду з безпечним
інтервалом. Отже, в даному питанні
невідповідності дій водія ВАЗ немає,
оскільки ним була дотримана
безпечність інтервалів. Він (експерт)
був присутнім при відтворенні
обстановки та обставин пригоди, все
оформлялось належним чином, жодних
зауважень від учасників не було, в тому
числі і від ОСОБА_3 Все що говорив і
показував останній (без стороннього
тиску), все фіксувалося, в присутності
понятих. Вказане відтворення було
проведено досить на високому рівні.
Покази ОСОБА_3 виявились технічно
неспроможними стосовно вказаних ним
місця зіткнення транспортних засобів і
місця, з якого він розпочав маневр
повороту праворуч, що, в свою чергу,
відноситься до механізму
дорожньо-транспортної пригоди. Такі
його дані категорично суперечили з
технічної точки зору як висновку
транспортно-трасологічної експертизи,
так і іншим обставинам даної пригоди.
Зокрема, не відповідають дійсності
його покази, що він не бачив у дзеркалі
заднього виду автомобіль, який мав
намір його випередити. При проведенні
відтворення було встановлено, що перед
моментом зіткнення у дзеркалі заднього
виду мікроавтобуса було чітко видно
дорогу на відстані близько 200 м., про що
свідчить також фото, долучене до
матеріалів справи. А тому, водій ОСОБА_3
мав можливість виявити, що
відбувається позаду його автомобіля.
Якщо виходити з показів ОСОБА_3,
автомобіль Мерседес розпочинав маневр
повороту, коли його правий борт був
розташований на відстані 1,45м до
тротуару. Ширина автомобіля ВАЗ
становить 1,6 м. Крім того, в Мерседесі
було пошкоджено переднє праве крило в
районі колеса. Щоб такі пошкодження
отримати, даний автомобіль повинен
хоча б трошки виконати маневр повороту
праворуч, тобто попутно такі
пошкодження не відбулися б, і
відповідно повинен бути певний кут,
який був встановлений трасологічною
експертизою. Тому, якщо крайню точку
правого колеса автомобіля ВАЗ
розмістити майже біля бордюру, то цей
автомобіль буде перекривати габарити
автомобіля Мерседес на 15 см (1,6 м - 1,45 м).
У такому випадку автомобіль ВАЗ
здійснив би удар в автомобіль Мерседес
у праве заднє крило, що не відповідає
дійсності. Хоча конкретне місце
зіткнення транспортних засобів і не
встановлено, однак досліджено, що сліди
гальмування автомобіля ВАЗ, виявлені
на тротуарі, з'явились після самого
зіткнення. Вказане також суперечить
показам ОСОБА_3, що зіткнення
автомобілів відбулося уже за межами
дороги (в заїзді). Небезпека для руху
для водія ВАЗ розпочалась з моменту
здійснення маневру автомобілем
Мерседес праворуч. Водій ОСОБА_5 не мав
можливості уникнути зіткнення з
моменту виникнення небезпеки для руху;

- поясненням експерта ОСОБА_12, який
повністю підтримав пояснення експерта
ОСОБА_11 та доповнив, що причиною
настання ДТП стало суперечність дій
ОСОБА_3 вимогам правил дорожнього руху,
зазначених у висновку експертизи.
Тобто, дії ОСОБА_3 в даній дорожній
ситуації не відповідали вимогам ПДР.
Автомобіль ВАЗ мав перевагу в русі,
оскільки рухався в попутному напрямку
з мікроавтобусом, який почав змінювати
напрямок руху, виїжджаючи умовно на
смугу руху автомобіля ВАЗ, а тому
повинен був надати останньому перевагу
в русі. Небезпека для руху завжди
задається транспортному засобу, який
має перевагу в русі;

- висновком судової
транспортно-трасологічної експертизи
№774 від 20.03.2013 року, з якої вбачається,
що покази водія автомобіля "ВАЗ-21063"
ОСОБА_5 в тій частині, що безпосередньо
перед зіткненням він в процесі
гальмування рухався по правій смузі
руху ближче до правого краю проїзної
частини дороги, а водій автомобіля
"Мерседес" ОСОБА_3 почав виконувати
маневр повороту праворуч при
розташуванні автомобіля ближче до
осьової лінії дорожньої розмітки, з
технічної точки зору є спроможними, як
і покази з даного приводу свідка ОСОБА_8
Покази водія ОСОБА_3 щодо розташування
керованого ним автомобіля на проїзній
частині дороги в первинний момент
зіткнення та про те, що зіткнення з
автомобілем ВАЗ відбулось на межі
правого краю проїзної частини дороги
та правого тротуару на ділянці заїзду
до будинку №64 по вул.Стрийській, з
технічної точки зору є неспроможними,
як і покази свідка ОСОБА_7 (т.2 а.с.213 - 219);

- висновком комісійної судової
автотехнічної експертизи №773 від 02.04.2013
року, з якої вбачається, що у даній
дорожній ситуації водій ОСОБА_3,
виконуючи поворот праворуч поза межами
перехрестя не з крайнього правого
положення керованого ним
мікроавтобуса, повинен був керуватися
вимогами п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення
термінів "дати дорогу", "крайнє
положення", "небезпека для руху"); 2.3
(підпунктів "б" та "д"); 9.2; 9.4; 10.1; 10.4; 10.6
ПДР, у відповідності до яких вказаний
водій, перш ніж змінювати напрям руху,
повинен був переконатися у безпеці
цього маневру; дати дорогу
автомобілеві ВАЗ-21063 (який випереджував
мікроавтобус "Мерседес", рухаючись
праворуч від останнього), увімкнути
світловий покажчик повороту праворуч і
виконати вказаний маневр. Діями водія
ОСОБА_3 була створена не тільки
небезпека, а й навіть аварійна дорожня
ситуація, в умовах якої дії водіїв
технічними вимогами ПДР не
регламентуються, оскільки події
розвертаються поза волею і діями
водіїв (для яких ця ситуація була
створена). У даній дорожній ситуації
водій ОСОБА_3 мав технічну можливість
уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ,
і полягала ця технічна можливість у
належному виконанні ним вимог п.п. 1.5,
1.10, 2.3 (підпунктів "б" та "д"); 9.2; 9.4; 10.1; 10.4;
10.6 ПДР (іншими словами водієві ОСОБА_3
було необхідно (і достатньо) своєчасно
переконатись у безпеці виконання
повороту праворуч не з відповідного
крайнього положення на проїзній
частині і дати дорогу автомобілеві ВАЗ,
який випереджував мікроавтобус,
рухаючись праворуч від останнього). У
діях водія ОСОБА_5 не було таких
невідповідностей вимогам ПДР, які б
могли перебувати у
причинно-наслідковому зв'язку з фактом
даної ДТП. (т.2 а.с.221 - 230);

- поясненнями експерта ОСОБА_13, який
суду пояснив, що поставлені перед ним
на дослідження запитання були
комплексом експертиз. При дослідженні
встановлено, що безпосередньо перед
початком екстреного гальмування
швидкість руху ВАЗ могла складати
величину, не менш як 44…46 км/год.
Автомобіль Мерседес рухався з
приблизною швидкістю 20 км/год. Виходячи
зі значень швидкостей, було
встановлено, що боковий інтервал при
русі автомобіля ВАЗ, при випередженні
мікроавтобуса, що розташовувався
ліворуч, з однієї сторони відстань
становила в 0,65 метра, а з другої сторони
(відносно правої межі проїзної частини)
могла складати біля 1,1 м., що можна було
вважати безпечним. У постанові
слідчого були задані дані згідно
показів водія ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Однак,
при проведенні
транспортно-трасологічного
дослідження було встановлено, що
показання останнього можуть бути
спроможними, а іншого - не можуть.
Оскільки проведення досліджень по
технічно неспроможних вихідних даних
може призвести до хибних результатів,
задані водієм ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_7
варіанти розвитку ДТП ними не
розглядались (як технічно неспроможні).
Вони (експерти) оцінюють комплекс
даних, які можуть відповідати
механізму ДТП. Якщо
транспортно-трасологічною експертизою
встановлено, що комплекс даних, в першу
чергу з розташування місця первинного
контакту, не підтверджується, значить
такі дані не можуть бути використані
для подальших автотехнічних
досліджень. У цьому полягає суть оцінки
технічної спроможності, тобто
відповідність чи невідповідність
встановленому транспортною
трасологією механізму ДТП показань тої
чи іншої особи. Відносно того, як мали
діяти водії відповідно до правил
дорожнього руху і як вони діяли,
встановлено наступне. Водій
мікроавтобуса виконував поворот
праворуч з положення, яке не є крайнім
положенням проїзної частини; поворот
виконувався від лінії розмітки, яка
поділяє сторони проїзної частини при
ширині проїзної частини 5,3 м, і
мікроавтобус розташовувався лівим
бортом в районі осьової лінії, не
виїжджаючи на смугу зустрічного руху.
Це не було крайнім положенням.
Відповідно, коли виконується поворот
праворуч не з крайнього положення, то
водій повинен діяти згідно з тими
вимогами правил дорожнього руху, на які
вони посилались у висновку. У даній
дорожній ситуації водій ОСОБА_3,
виконуючи поворот праворуч поза межами
перехрестя не з крайнього положення,
повинен був керуватися пунктами 1.5, 1.10,
2.3 п.п. «б» та «д», 9.2, 9.4, 10.1, 10.4, 10.6 ПДР.
Основним було - дати дорогу тому, хто
випереджував мікроавтобус, рухаючись
праворуч. У даному випадку небезпека
для руху водію ОСОБА_5 виникає з
моменту, коли він мав об'єктивну
можливість виявити, що автомобіль
Мерседес, який знаходився на правій
смузі руху відносно автомобіля ВАЗ,
ліворуч, не з крайнього правого
положення, без будь-яких
попереджувальних сигналів, розпочав
маневр повороту праворуч з метою
заїзду на примикаючу другорядну
дорогу. З цього моменту до моменту
зіткнення вказаний автомобіль під
кутом до осі дороги попутно подолав
відстань в 2,5 м за час 0,63 - 1,12 секунди.
Тобто, саме стільки тривав момент
небезпеки для руху і саме такий був
заданий слідству, виходячи з вихідних
даних, які були використані. Власне,
такий час реакції був для водія
автомобіля ВАЗ, якому, відповідно, не
можливо було зрозуміти подальші дії
водія мікроавтобуса. Мінімальна ширина
смуги руху, передбачена встановленими
вимогами, повинна становити 2,75 м, тобто,
ширина дороги тоді (при наявності двох
смуг руху в одному напрямку) повинна
мати 5,5 м. Але, в даному випадку є
різниця у 20 см, і при дотриманні обох
бокових інтервалів, він не має підстав
вважати, що в діях водія ОСОБА_5 були
такі невідповідності правилам
дорожнього руху, які б перебували в
причинно-наслідковому зв'язку з фактом
ДТП. Поняття безпечного бокового
інтервалу не підтверджено ніякими
цифровими даними в ПДР і це такі речі,
які лише розраховуються судовими
автотехнічними експертами. Тобто, у
водія ОСОБА_5 була реальна можливість
безпечного випередження мікроавтобуса
при таких розмірах дороги та, зокрема,
смуги руху. Немає прямої заборони,
передбаченої ПДР, щодо випередження
транспортного засобу на одній смузі
руху. При тому варіанті розвитку
механізму ДТП, який був технічно
спроможний, причиною настання даної
ДТП є та обставина, що водій ОСОБА_3,
виконуючи поза межами перехрестя
поворот праворуч, не переконався у
безпеці виконання цього маневру і не
надав дорогу автомобілеві під
керуванням водія ОСОБА_5, який
випереджував мікроавтобус, рухаючись
праворуч від останнього, створивши
своїми діями не тільки небезпеку для
руху, а й навіть аварійну ситуацію
водієві автомобіля ВАЗ, в умовах якої
не можна стверджувати, що спроба водія
уникнути маневрування суперечить
вимогам ПДР. Відповідно зроблено такий
висновок, що водій автомобіля ВАЗ
потрапив у аварійну ситуацію і немає
підстав стверджувати, що він мав
можливість уникнути наїзду на
пішохода;

- поясненнями експерта ОСОБА_14, який в
судовому засіданні повністю погодився
з поясненнями, даними суду експертом
ОСОБА_13

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_3,
дані під час досудового розслідування,
та частково його показання в судовому
засіданні, не узгоджуються з
висновками відповідних судових
експертиз, а надто, спростовуються
поясненнями експертів.

Суд критично розцінює покази свідка
ОСОБА_7, оскільки вони не
підтверджуються жодними допустимими
та беззаперечними доказами.

З урахуванням вищенаведеного,
дослідивши матеріали кримінального
провадження, письмові докази, та
оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов
до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у
вчиненні інкримінованого йому
правопорушення доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК
України кваліфіковано вірно, оскільки
він своїми діями вчинив порушення
правил безпеки дорожнього руху, будучи
особою, яка керує транспортним засобом,
що спричинили смерть потерпілій ОСОБА_6

При обранні виду і міри покарання
ОСОБА_3 суд виходить з принципів
законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації
покарання та, відповідно до ст.65 КК
України, бере до уваги ступінь тяжкості
вчиненого обвинуваченим
правопорушення, враховує наслідки та
обставини вчиненого.

Обставинами, які обтяжують покарання
відповідно до ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

Обставинами, які пом'якшують покарання
відповідно до ст. 66 КК України є, на
думку суду, те, що ОСОБА_3 визнав вину та
розкаявся у вчиненому, відшкодував
завдану шкоду потерпілій, яка не має до
нього жодних претензій та просить
суворо не карати.

Беручи до уваги вищезазначене та
обставини справи, враховуючи особу
винного, його вік, те, що він позитивно
характеризується по місцю проживання
та праці, вперше притягується до
кримінальної відповідальності, має на
утриманні двох малолітніх дітей, суд
прийшов до переконання, що виправлення
і перевиховання ОСОБА_3 можливе без
ізоляції від суспільства, а тому йому
слід призначити покарання у виді
позбавлення волі із застосуванням ст.75
КК України, яке є необхідне й достатнє
для його виправлення та попередження
нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову, то такий слід
залишити без розгляду, задоволивши
клопотання потерпілої ОСОБА_1 та її
представника.

Разом з тим, суд вважає, що на підставі
ч.4 ст.174 КПК України, арешт, накладений
ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 13.11.2013 року,
на майно ОСОБА_3, слід скасувати у
зв'язку із залишенням цивільного
позову без розгляду.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання
про долю речових доказів вирішується
судом при ухваленні судового рішення,
яким закінчується кримінальне
провадження. Такі докази і документи
повинні зберігатися до набрання
рішенням законної сили.

Таким чином, питання про долю речових
доказів слід вирішити відповідно до
ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 174
ч.4, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та
призначити йому покарання у виді 4
(чотирьох) років позбавлення волі з
позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 2
роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від призначеного основного
покарання, якщо він протягом 2 (двох)
років не вчинить нового кримінального
правопорушення і виконає покладені на
нього обов'язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти
на ОСОБА_3 наступні обов'язки: не
виїжджати за межі України без дозволу
органу кримінально-виконавчої
інспекції; періодично з'являтись для
реєстрації в дані органи та
повідомляти ці органи про зміну місця
проживання чи роботи.

Додаткове покарання у виді позбавлення
права керувати транспортними засобами
строком на 2 роки визначити до
реального виконання.

Запобіжний захід - особисте
зобов'язання - ОСОБА_3 до вступу вироку в
законну силу залишити попереднім.

Цивільний позов ОСОБА_1 залишити без
розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 13.11.2013 року, на
майно ОСОБА_3, яке належить йому на
праві власності, в межах суми
цивільного позову - 107134 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави
судові витрати:

- за проведення судової
транспортно-трасологічної експертизи
№2367 від 02.10.2012 року в сумі 2206 (дві тисячі
двісті шість) грн. 80 коп.;

- за проведення судової автотехнічної
експертизи №2370 від 17.07.2012 року в сумі 1226
(одна тисяча двісті двадцять шість)
грн.;

- за проведення судової автотехнічної
експертизи №2371 від 30.07.2012 року в сумі 1226
(одна тисяча двісті двадцять шість)
грн.;

- за проведення судової комплексної
транспортно-трасологічної та
судово-автотехнічної експертизи №1/107
від 31.01.2013 року в сумі 919 (дев'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 50 коп.;

- за проведення судової комплексної
транспортно-трасологічної та
судово-автотехнічної експертизи №1/259
від 21.03.2013 року в сумі 586 (п'ятсот
вісімдесят шість) грн. 80 коп.;

- за проведення
транспортно-трасологічної експертизи
№774 від 20.03.2013 року в сумі 2631 (дві тисячі
шістсот тридцять один) грн. 60 коп.;

- за проведення комісійної судової
автотехнічної експертизи №773 від 02.04.2013
року в сумі 2448 (дві тисячі чотириста
сорок вісім) грн.

Речові докази: - автомобіль ВАЗ-21063,
р.н.з. НОМЕР_2, 1991 року випуску, синього
кольору, який знаходиться на
зберіганні на арештмайданчику
Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській
області, - повернути законному
володільцю ОСОБА_15 (т.2 а.с.20, а.с.38);

- автомобіль "Mersedes-Benz Vito 108 CDI", р.н.з.
НОМЕР_1, 2002 року випуску, сірого кольору,
який знаходиться на зберіганні на
арештмайданчику Дрогобицького МВ
ГУМВСУ у Львівській області, -
повернути законному володільцю ОСОБА_16
(т.2 а.с.20, а.с.38).

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Львівської області
через Дрогобицький міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його проголошення
з підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги за відсутності
такої скарги, а при оскарженні вироку -
після постановлення ухвали
апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію
вироку вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя

Грицай М.М.