Справа № 165/3135/14-к Провадження №11-кп/773/194/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 296 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 04 березня 2015 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель міста Нововолинська Волинської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, студент 4 курсу Державного вищого навчального закладу Нововолинського електромеханічного коледжу, несудимий,

засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

Строк відбуття покарання засудженому постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 505,48 грн. матеріальної шкоди, 9 000 грн. моральної шкоди та 1 200 грн. витрат на правову допомогу.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Вирок щодо ОСОБА_9 не оскаржувався.

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винними у вчиненні групою осіб хуліганства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Так, вони 11 жовтня 2014 року, біля 22 год. 30 хв., на проспекті Дружби № 6 в місті Нововолинську, біля приміщення кафе "Вареники", грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, безпричинно, з хуліганських спонукань нанесли ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, а саме, ОСОБА_8 один удар головою та два удари рукою в обличчя та разом з ОСОБА_9 удари ногами в тулуб потерпілого.

Крім того, під час вчинення хуліганських дій, ОСОБА_9 таємно викрав у ОСОБА_10 картку ПАТ КБ "Приватбанк № 075604 на ім`я потерпілого, з якої в подальшому через банкомат зняв 880 грн., спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, посилається на суворість призначеного покарання, просить звільнити його від відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України. Посилається на те, що при призначенні йому покарання судом не були враховані усі обставин, зокрема, визнання вини та його каяття, відшкодування потерпілому матеріальної шкоди та частково моральної, його незадовільний стан здоров`я, мобілізацію до ЗСУ батька, а також те, що реальне відбування покарання позбавить його можливості закінчити навчання у вищому навчальному закладі.

Від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надходило.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які апеляцію підтримали і просили її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу і просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляцію слід задовольнити.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочину при обставинах, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.296 КК України, не оспорюється обвинуваченим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то вони заслуговують на увагу.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції та матеріалів провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом не в повній мірі враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість злочину та обставини провадження, які давали підстави для застосування ст. 75 КК України.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, посередньо характеризується за місцем навчання, вину у вчиненому злочині визнав частково, а в суді апеляційної інстанції повністю та розкаявся у вчиненому.

Під час розгляду провадження в апеляційній інстанції також встановлено, що ОСОБА_8 тривалий час перебував на обліку з неврологічним захворюванням, добровільно відшкодував потерпілому матеріальну шкоду повністю і частково моральну. Дана обставина підтверджується наданою до суду апеляційної інстанції розпискою потерпілого ОСОБА_10 (а.п. 99 ).
При цьому потерпілий у своїй заяві до апеляційного суду просить врахувати ці обставини та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання шляхом застосування ст. 75 КК України.
Підлягають урахуванню і ті обставини, що ОСОБА_8 навчається у вищому навчальному закладі, його молодий вік, що він не був ініціатором конфлікту, а також те, що на сьогоднішній день його сім`я знаходиться у важкому становищі, оскільки батько обвинуваченого мобілізований до Збройних Сил України.

Проаналізувавши наведені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони істотно знижують ступінь тяжкості злочину і небезпечності винної особи для суспільства та дають підставу для висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Таке рішення буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а покладення на нього обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку кримінально-виконавчої інспекції за поведінкою засудженого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Нововлинського міського суду Волинської області від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Залишити ОСОБА_8 покарання, призначене вироком Нововолинського міського суду від 04 березня 2015 року за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 1(одного ) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту оголошення та може бути оскаржена безпосередньою до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з часу набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді