Справа № 496/3752/14-к
Провадження № 1-кп/496/27/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2015 р. м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки, Луганської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого оперативним черговим Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області, одруженого, маючи на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України, -
Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що згідно з наказом начальника ГУМВС України в Одеській області №301 о/с від 10.07.2013 р. майора міліції ОСОБА_7 призначено на посаду помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію», на ОСОБА_7 покладається забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, виявлення, запобігання і припинення кримінальних правопорушень, конвоювання, охорона та у випадках, передбачених законом, утримування осіб: затриманих у зв`язку із вчиненням злочину, взятих під варту, а також обвинувачених і засуджених на вимогу судових органів. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» він є працівником правоохоронного органу, на якого ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України.
У порушення зазначених норм законодавства України, а також п.11 посадової інструкції помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області щодо забезпечення контролю за перебуванням затриманих в КЗД та ITT ОВС, ст. 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення», щодо постійного нагляду за особами взятих під варту, п.п. 8.1., 10.3. Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань затвердженої наказом МВС від 28.04.2009 № 181 щодо здійснення контролю за несенням служби черговим нарядом ІТТ та регулярного прийняття доповідей про поведінку затриманих і взятих під варту осіб та в порушення окремих вимог Інструкції про роботу ІТТ ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дск, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Для проведення слідчих дій, 22.04.2014 р. згідно з заявою старшого слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС майора міліції ОСОБА_9 , ОСОБА_8 доставлено до ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області та поміщено до камери № 5, про що зроблено відповідний запис до книги обліку осіб, що тримаються в ІТТ.
Згідно з книгою розстановки нарядів на чергування з 27.04.2014 р. на 28.04.2014 р. оперативним черговим заступив ОСОБА_5 , помічником оперативного чергового заступив ОСОБА_10 , а підмінним постовим ІТТ заступив ОСОБА_11 .
В період з 00 годин 17 хвилин до 01 години 48 хвилин 28.04.2014 р., під час несення служби, постовий ІТТ старший сержант міліції ОСОБА_11 постійний нагляд за поведінкою осіб в камерах ІТТ не здійснював та не доповідав оперативному черговому ОСОБА_5 про результати нагляду за поведінкою осіб в камерах ІТТ, в робочий час спав, що унеможливлювало виконання ним своїх службових обов`язків, що підтверджується записом з камер відеоспостереження.
У цей час в 00 годин 37 хвилин помічник оперативного чергового старшина міліції ОСОБА_10 , з дозволу оперативного чергового майора міліції ОСОБА_5 пішов відпочивати, а сам ОСОБА_5 зник з поля відео спостереження в приміщенні чергової частини.
Оперативний черговий майор міліції ОСОБА_5 в період з 00 годин 10 хвилин до 01 години 50 хвилин 28.04.2014 р., неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, перевірку несення служби постовим ІТТ старшим сержантом міліції ОСОБА_11 та за поведінкою утримуваних не здійснював.
Цього ж числа в період часу з 00 годин 17 хвилин до 00 годин 21 хвилини ОСОБА_8 в камері № 5 ІТТ, в зоні дії камер відеоспостереження та доступу до обзору приміщення вказаної камери, вчинив самогубство шляхом повішання.
О 01 годині 48 хвилин 28.04.2014 р. під час проведення огляду камер, постовий ІТТ старший сержант міліції ОСОБА_11 виявив ОСОБА_8 у камері № 5 повішаним, про що одразу повідомив ОСОБА_5 .
О 02 годині 10 хвилин 28.04.2014 р. лікарем бригади швидкої допомоги констатовано смерть ОСОБА_8 під час огляду трупа останнього. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 150 від 29.04.2014 р., причиною смерті ОСОБА_8 стала асфіксія, навмисне самоушкодження шляхом повішання.
Вказане стало можливим, у зв`язку з тим, що під час чергування оперативний черговий майор міліції ОСОБА_5 неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки - смерть ОСОБА_8 .
Органом досудового слідства такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 367 КК України, як службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 себе винним не визнав та пояснив, що з 27.04.2014 року на 28.04.2014 року він заступив на чергування до Біляївського РВ, він контролював несення служби, у тому числі і постовим ОСОБА_11 , у денний час - кожні дві години. В нічний час у період з 22.00 до 06.00 годин необхідно перевіряти 3 рази, періодичність не вказується. Коли він знаходився в черговій частині, разом з ОСОБА_12 , поступив дзвінок від чергового ОСОБА_11 , який повідомив, що повісився ОСОБА_8 , який утримувався в ІТТ. ОСОБА_5 одразу викликав чергову групу та швидку допомогу, лікар швидкої допомоги констатував смерть ОСОБА_13 . Це все відбулось приблизно з 00.17 до 01.48 годин. ОСОБА_5 зазначив, що на той час ним було здійснено три перевірки, вказані дії він виконував відповідно до наказу №1002 від 02.11.2012 року про затвердження Змін до наказу МВС України від 20.01.2005 року №60дск. Нагляд за особами в ізоляторі не входив до обов`язку обвинуваченого, його не призначали виконувати обов`язки чергового по ІТТ. Свою роботу він виконував сумлінно, контроль за діями постового він здійснив 3 рази, як це передбачено в інструкції. В журналі вказаний час проведення ним контролю. Помічника чергового ОСОБА_10 він відпустив у відповідності з наказом для відпочинку, це було початок першої ночі, але точно не пам`ятав.
Також обвинувачений звернув увагу на те, що подія відбулась у квітні місяці та в країні була напружена обстановка у зв`язку із захватом будівель міліції та інших адміністративних будівель. В цей період було багато телеграм щодо посилення охорони міліції з боку її працівників. Камера відеоспостереження не охоплює повністю приміщення чергової частини, обвинувачений в той період проводив візуальний нагляд за обстановкою через вікно, саме там, де знаходилась «мертва зона», тому він не потрапив в поле зору камери. У зв`язку з тим, що на скло наклеїли тонування, але переплутали сторони, тому при світлі не було видно, що відбувається на вулиці, тому він вимкнув світло. Також ОСОБА_5 пояснив, що камера відеоспостереження не охоплює відстань біля вікна, а він сидів як раз біля вікна, він не знає чим передбачена установка у відділку камер спостереження, йому ніякого інструктажу не проводили щодо вказаних камер, хто їх встановлював він не знає, начебто були спеціалісти із УМВС в Одеської області, приміщення чергової частини він не покидав та нікуди не відлучався, коли повісився ОСОБА_8 .. Крім того, в час з 00.17 до 01.48 годин на моніторі в черговій частині, було виведено зображення внутрішнього двору, з метою здійснення нагляду там за обстановкою, а не приміщення ІТТ. Раніше ніяких скарг від ОСОБА_8 не було, він не повідомляв, що має намір скоїти суїцид.
Судом був допитаний свідок з боку обвинувачення ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що 27.04.2014 року його відправили в лікарню, потім 28.04.2014 року після 00.00 годин він приїхав до Біляївського РВ, передав черговому ОСОБА_5 . матеріал для реєстрації та сів в черговій частині працювати за комп`ютер, потім подзвонив постовий ІТТ та повідомив, що повісився ув`язнений. Свідок зазначив, що в черговій частині був він та ОСОБА_5 та в його присутності обвинувачений чергову частину не покидав.
За клопотанням прокурора, на підтвердження обґрунтованості позиції обвинувачення, судом були дослідженні наступні докази:
- оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження Біляївського РВ (т. 1, а.с.26);
- постова відомість внутрішнього поста №1 біля камер №1-10 з охорони осіб, що утримуються в ІТТ Біляївського РВ (том 1, а.с.29-30);
- висновок службового розслідування по факту самогубства заарештованого ОСОБА_8 в ІТТ Біляївського РВ ГУМВС від 08.05.2014 року в частині попередження ОСОБА_5 про неповну посадову відповідність за неналежне виконання ним своїх функціональних обов`язків (т. 1, а.с.129-135);
- протокол огляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.06.2014 року з фото таблицею, відповідно до фото №1 ОСОБА_8 на першому ярусі двох ярусного ліжка робить мотузку з простирадла, фото№2 ОСОБА_8 зі зробленої мотузки, на якій зробив вузол, з другого кінця зробив петлю і накинув собі на шию, фото №3 ОСОБА_8 , сповз з ліжка на підлогу, після чого через нетривалий час залишився нерухомим в сидячому положенні, фото №4 ОСОБА_11 сидить на стільці біля столу в коридорі ІТТ опершись об стіну та спить, фото №5 ОСОБА_11 сидить на стільці в коридорі ІТТ положив голову на стіл та спить, фото №6 ОСОБА_10 вносить інформацію до комп`ютеру, у цей час ОСОБА_5 сидить на стільці біля виходу з приміщення чергової частини спиною до ОСОБА_10 , фото №7 ОСОБА_10 , пішов з приміщення чергової частини Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області, після чого ОСОБА_5 вимкнув світло, фото №8 ОСОБА_5 зник з поля зору відео спостереження в приміщенні чергової частини (т. 1, а.с.193-198);
- вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.06.2014 року відносно ОСОБА_11 , відповідно до якого затверджено угоду про визнання винуватості від 23.05.2014 року укладеної між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_11 по вказаному кримінальному провадженню. ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання на підставі ст.ст. 66, 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1 рік, без штрафу, на підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік (том 2, а.с.68-71).
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків, перевіривши та дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме: службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.
До такого висновку суд прийшов виходячи із наступних підстав.
Диспозиція ст. 367 КК України передбачає кримінальну відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
З об`єктивної сторони службову недбалість характеризує наявність трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки; 3) причиновий зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками. Службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі, тобто службова особа повністю не виконує свої обов`язки. Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби, тобто службова особа виконує свої обов`язки неналежно, діє не до кінця, не вчиняє всіх очікуваних від неї дій.
Разом з тим, органами досудового слідства навіть не було розмежоване, що саме ставиться в вину ОСОБА_5 - невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.
Одними із доказів з боку обвинувачення вказуються - протокол огляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.06.2014 року з фото таблицею до нього (т. 1, а.с.193-198) та оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження Біляївського РВ (т. 1, а.с.26).
Як вбачається з листа Біляївського РВ (по обслуговуванню Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області №48/594 від 17.01.2015 року, для забезпечення відеоспостереження в приміщеннях адміністративних будівель РВ, ІТТ осіб було отримано з ГУМВС України в Одеської області відеокамери та відео сервер у комплекті, що знаходиться на балансі Біляївського РВ. Документи про ліцензійність, сертифікацію відеокамер, карток пам`яті та технічних засобів зняття інформації, які використовувалися в ІТТ та черговій частині Біляївського РВ з 27.04.2014 року по 29.04.2014 року відсутні та вказане обладнання використовується в режимі користувача та для внутрішнього користування (т.2 а.с.75).
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд погоджується з думкою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про те, що протокол огляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.06.2014 року з фото таблицею до нього та оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження Біляївського РВ є недопустимими доказами, оскільки суду не було надано належних доказів щодо ліцензійності та сертифікації відеокамер, карток пам`яті та технічних засобів зняття інформації, які використовувалися в ІТТ та черговій частині Біляївського РВ з 27.04.2014 року по 29.04.2014 року і тому суд визнає їх недопустимими доказами.
Що стосується посилання сторони обвинувачення на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.06.2014 року відносно ОСОБА_11 , відповідно до якого затверджено угоду про визнання винуватості від 23.05.2014 року укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_11 за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України - як на черговий доказ, що підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_5 , то з цього приводу суд дійшов до висновку, що зазначений доказ вказує на обставини, які стосуються лише ОСОБА_11 та жодного відношення не мають до обвинуваченого ОСОБА_5 .
Суд також вважає, що висновок службового розслідування по факту самогубства заарештованого ОСОБА_8 в ІТТ Біляївського РВ ГУМВС від 08.05.2014 року в частині попередження ОСОБА_5 про неповну посадову відповідність за неналежне виконання ним своїх функціональних обов`язків, на який посилається сторона обвинувачення, то вказаний висновок лише свідчить про наслідки службового розслідування по факту самогубства заарештованого ОСОБА_8 в ІТТ Біляївського РВ ГУМВС та не може слугувати підтвердженням в діях ОСОБА_5 ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Крім того, суд переконався у тому, що не може бути доказом обвинувачення постова відомість внутрішнього поста №1 біля камер №1-10 з охорони осіб, що утримуються в ІТТ Біляївського РВ, а навпаки є доказом, який свідчить про відсутність ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України в діях ОСОБА_5 , оскільки з неї вбачається, що постовий ст. с-нт ОСОБА_11 заступив на пост 27.04.2014 р. о 18.00 годин та потім був перевірений черговим РВ ОСОБА_5 о 18.00, 18.56, 19.50, 21.00, 22.20, 23.30, 00.10 годин, зауважень не було (том 1, а.с.29-30).
Вказану обставину також підтвердив у судовому засіданні безпосередньо сам ОСОБА_5 , який також зазначив, що з його боку не було жодних порушень діючого законодавства, під час виконування своїх безпосередніх службових обов`язків, він дотримувався вимог закону та своєчасно робив перевірку постового ОСОБА_11 , кожні 2 години, а у нічний час, а саме: з 22.00 до 06.00 годин не менш трьох разів, при цьому періодичність у нічний час не вказана, тому ним була здійснена перевірка постового ОСОБА_11 о 22.20, 23.30, 00.10 годин.
Що також знайшло своє підтвердження у наказу №1002 від 02.11.2012 року про затвердження Змін до наказу МВС України від 20.01.2005 року №60дск (том 2, а.с.47-58), підпункт 18.22.4. був викладений у такій редакції: «18.22.4. Оперативні чергові по органу через кожні дві години, у нічний час не менше трьох разів.» (том 2, а.с.55).
Логічні та послідовні покази свідка ОСОБА_12 , який знаходився у черговий частині Біляївського РВ разом з черговим ОСОБА_5 під час події, яка відбувалась з 00.17 до 01.48 годин та у його присутності подзвонив постовий ІТТ та повідомив про самогубство ув`язненого, при цьому свідок зазначив, що ОСОБА_5 весь час знаходився на своєму робочому місці, виконував свої службові обов`язки, а саме - реєстрував матеріали та нікуди з чергової частини не уходив, відповідають фактичним обставинам справи, крім того його покази узгоджуються із показами обвинуваченого ОСОБА_5 та підтверджують відсутність в діях ОСОБА_5 ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК України.
Сукупність вказаних доказів та їх аналіз вказує, що участь обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в суді не доведена, а лише існують припущення та сумніви про службову недбалість ОСОБА_5 , тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
Відповідно до ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що, кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Таким чином, перевіривши докази у цій справі, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, оцінивши їх відповідно до положень статті 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України - службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки не доведена, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Виходячи із завдань кримінального судочинства, визначених статтею 2 КПК України, відносно того, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений та зважаючи на положення частини 3 статті 373 КПК України, за якою обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення, керуючись ст. 62 Конституції України, відповідно якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до впевненого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх безспірних доказів службової недбалості з боку ОСОБА_5 , тобто невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, і враховуючи неможливість збирання додаткових доказів по справі, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до переконання про необхідність виправдування обвинуваченого ОСОБА_5 за недоведеністю, що інкримінуємо йому кримінальне правопорушення було вчинено ним.
Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченого не накладався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, визнати невинним та виправдати за недоведеністю вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Запобіжний захід не обирався. Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .