Справа №1-3/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2007 року Ленінський
районний суд м. Полтава в складі:

головуючого судді
Юхно С.П.,

при секретарі Зозуля
М.М., Каленіченко В.О., Кошиленко И.О.

за участю прокурора: Паскевича О.Г., Акулової СМ., Снісаренко Г.О.
адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава,

громадянина
України, українця, не
одруженого, освіти середньо
спеціальної,

працюючого приватним підприємцем,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_3 скоїв злочин
проти безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин:

ОСОБА_3 11 травня 2005 року, близько 23 години 20 хвилин,
рухаючись на автомобілі ВАЗ 2107,
державний номерний знак НОМЕР_1, по
проспекту Миру від вулиці Південної в напрямку
вул. Миру в м. Полтава, відволікся від керування, перевищив швидкість, яка
дозволена в межах населених пунктів, не вжив заходів до зменшення швидкості аж
до зупинки, або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди,
чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, внаслідок чого
навпроти автозаправної станції, що розташована по проспекту АДРЕСА_2, при
наявності трьох смуг для руху, вчинив наїзд на автомобіль ГАЗ 33021, державний
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який стояв біля правого
краю проїжджої частини дороги із ввімкненими габаритними вогнями та аварійною
сигналізацією. В результаті наїзду пасажир автомобіля ВАЗ 2107, державний
номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_5, згідно висновків судово - медичного дослідження
трупу № 670 від 29 червня 2005 року та № 670а від 05 липня 2005 року, отримав
тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент їх
спричинення, які спричинили його смерть.

Допитаний у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав частково та
пояснив, що 11 травня 2005 року, близько 23 години, він
керував автомобілем, де в якості пасажира сидів ОСОБА_5. Вони їхали щоб
поставити автомобіль на стоянку. Автомобіль рухався по середній смузі дороги.
Коли проїздили біля АЗЕС, що розташована на вул. Миру в м. Полтава, то з лівої
сторони на відстані 5-10 метрів від
автомобіля, яким він керував, вибігла собака, потім він помітив, що із справа
біля краю проїжджої частини дороги стояв автомобіль „Газель". Він не збирався
змінювати рух автомобіля, а лише хотів зупинити машину - збирався
натиснути на гальма, але пасажир ОСОБА_5 схопив лівою рукою кермо автомобіля і
потягнув праворуч. Після чого зразу стався наїзд на стоячий біля правого краю
проїжджої частини дороги автомобіль „Газель". ОСОБА_5 не відкликався, тому
він вийшов з машини, та попросив водія „Газель" викликати швидку допомогу.
Сам викликати допомогу не міг, оскільки був у стресовому стані.

Пояснив зміну своїх показань тим, що його про це слідчий не запитував, а
також тим, що він думав, що ОСОБА_5 залишитися жити і сам розповість про
обставини дорожньо - транспортної
пригоди. У послідуючому в судовому засіданні 27 грудня 2006 року він пояснював,
що перед тим, як побачив собаку, він відволікся від керування, оскільки
подивився, що випало з бардачка автомобіля, а потім побачив собаку.

Крім часткового
визнання вини підсудним, його винність у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,
підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених у судовому
засіданні:

· показаннями потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, які
суду підтвердили, що ОСОБА_5 помер у результаті отриманих ним травм під час
дорожньо -транспортної
пригоди, яка сталася у травні 2005
року;

· показаннями
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які суду пояснили, що вони в травні 2005 року, близько 24 години, залишили
свій автомобіль на автостоянці біля готелю „Турист", та повертались
додому. Перейшовши дорогу навпроти автозаправної станції, вони помітили
автомобіль, який рухався із сторони мікрорайону „Левада", та автомобіль
„Газель", який стояв біля краю проїжджої частини дороги. Освітлення було
гарне. Через декілька секунд почули удар. Вони підійшли до місця пригоди. Водій
автомобіля, який вчинив наїзд, з місця пригоди пішов і в послідуючому туди не
повернувся. Пасажира цього автомобіля помітили не відразу. Коли постраждалого
забирала швидка допомога він був ще живий. Автомобіль „Газель" стояв із
ввімкненими габаритними вогнями;

· показаннями
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_4, які суду пояснили, що вони 11 травня 2005 року, на автомобілі поверталися з м. Харкова до м.
Полтава. Коли вони, близько 23 години 30 хвилин,
в'їхали на територію м. Полтави та проїздили біля автозаправки, то двигун їх
автомобіля вийшов з ладу. Вони зупинили автомобіль біля краю проїжджої частини
дороги навпроти автозаправки, ввімкнули габаритні вогні. Освітлення на
автодорозі було гарне. Через 20
хвилин вони почули, що щось ударило в
задню частину їх автомобіля. Коли вони вийшли з автомобіля, то побачили,
що наїзд здійснив автомобіль „Жигуль".
Водій цього автомобіля з місця пригоди пішов. Пасажира цього ж автомобіля
помітили не відразу;

Зазначені
показання свідків спростовують твердження ОСОБА_3 про те, що автомобіль „Газель"
стояв біля краю проїжджої частини дороги з виключеними габаритними вогнями.

· показаннями
свідка ОСОБА_10, який суду підтвердив, що 12
травня 2005 року
водії автомобілів, що були учасниками дорожньо - транспортної пригоди, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проходили огляд
в установі де він працює. Вони були тверезі;

· показаннями
ОСОБА_11 - експерта,
який суду підтвердив, що показання підсудного ОСОБА_3 з технічної точки зору
виходять за межі можливостей, він мав технічну можливість уникнути зіткнення;

- показаннями
свідка ОСОБА_12, який суду пояснив, що він, близько 24 години,

відпочивав у кафе. Він почув звук удару та сигналізації. Коли він вийшов на
подвір'я, то побачив,

що на відстані 200 метрів від кафе сталося зіткнення автомобілів.
Освітлення в той день було

гарне. Водій автомобіля, що здійснив зіткнення, залишив місце пригоди.
Пасажира цього ж

автомобіля помітили не відразу;

· довідкою
про шляхово - транспортну
пригоду від 12 травня 2005 року ( а.с. 5 том 1 ), згідно якої
пригода сталася, близько 00
години 30 хвилин, 12 травня 2005 року за участю
автомобілів ВАЗ 2107, державний
номерний знак НОМЕР_1, та ГАЗ
33021, державний
номерний знак НОМЕР_2;

· протоколом огляду дорожньо - транспортної пригоди від 12 травня 2005 року та схемою до нього ( а.с. 6-10 том 1 ), згідно яких
автомобіль „Газель" знаходилася на проїжджій частині на відстані 0.0 метрів від
задньої правої осі, 0,6 метра
від передньої осі до правого бордюру та на відстані 6,6 метрів до заїзду
в автозаправку. Автомобіль ВАЗ 2107
був розташований перпендикулярно проїжджої частини, 4,0 метра від передньої
та 6,05 метра
від задньої осі до правого бордюру, та на відставні 9,8 метра до заїзду
в автозаправку. На автомобілі ГАЗ деформовано задній бампер з ліхтарем,
зруйновано лівий задній ліхтар, а на автомобілі ВАЗ деформовано кузов автомобіля, початок деформацій спереду з правого боку
на відстані 0, 65 метра від правого краю, зруйновано праву фару, лобове
та бокові стекла; слідів гальмування не виявлено;

· протоколом відтворення від 8 червня 2005 року ( а.с. 44 - 45 том 1 ), згідно якого з робочого місця водія ВАЗ можна було побачити світло фар автомобіля
ГАЗ за 111 метрів;

·
висновком експерта №
155 від 21 червня 2005 року ( а.с. 50 - 52 том 1 ), згідно якого в
діях водія ВАЗ 2107, державний
номерний знак НОМЕР_1,
ОСОБА_3 є порушення вимог п.п. 12.3,
12.4, 12.9 ( б )
Правил дорожнього руху, невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_3 з
вимогами п. 12.3 Правил
дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку з
виникненням події даної пригоди. ОСОБА_3 мав технічну можливість не допустити
наїзд на стоячий автомобіль екстреним гальмуванням. У діях водія ОСОБА_4 будь -
яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної
точки зору знаходилися в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди, не вбачається;

- протоколом огляду від ЗО травня 2006 року ( а.с. 11 том 2 ), згідно якого
оглядався

автомобіль ВАЗ 2107,
державний номерний знак НОМЕР_1;

- висновком комплексної автотехнічної
та транспортно - трасологічної
експертизи №

533/534 від 15 вересня 2006 року та схемами
до нього ( ах. 44-48 том 2 ), згідно якого в
момент

зіткнення автомобіль ВАЗ 2107 своєю правою передньою частиною контактував з лівою
задньою

частиною автомобіля ГАЗ 33021, а ширина перекриття деформацій в момент первинного

контактування склала в межах 40 см. З
урахуванням довжини від передньої частини капоту до

панелі лобового скла - 100 см,. вектор напрямку деформуючої сили був направлений
спереду

назад, дещо справа ліворуч під кутом близько 10 градусів, тобто
автомобіль ВАЗ 2107 відносно

автомобіля ГАЗ 33021
у момент первинного контактування міг знаходитися під кутом близько 10

градусів. У такому разі, з врахуванням напрямку
деформацій на автомобілі ВАЗ 2107,
передня

частина (
праве переднє колесо )
даного автомобіля могла розташуватися від правого краю

проїжджої частини на 38 см далі ніж праве заднє при умові, що автомобіль ГАЗ 33021 на момент

зіткнення розташовувався паралельно правому краю
проїжджої частини. В умовах місця пригоди

мав місце позацентровий удар, що в процесі контактування
призвело до розвороту автомобілів

відносно поперечної вісі з переміщенням передньої частини
автомобіля ГАЗ 33021 праворуч від

його повздовжньої осі за межі проїжджої частини, а
автомобіля ВАЗ 2107 - вперед у

повздовжньому напрямку і задньої частини ліворуч від
повздовжньої вісі, що і зафіксовано на

схемі пригоди. Дані обставини свідчать про технічну
неспроможність показань ОСОБА_3 в

частині взаємного розташування транспортних засобів в
момент первинного контактування та

механізму пригоди в цілому.

Зважаючи
на викладене, показання ОСОБА_3, дані ним у судовому засіданні та при
відтворенні обстановки і обставин скоєння злочину 14 червня 2006 року ( а.с. 30 - 34 том 2 ), про те, що
пасажир автомобіля, яким він керував, схопив лівою рукою за кермо автомобіля і
потягнув праворуч, тому його автомобіль змістився на 5 метрів, у
результаті чого стався наїзд на стоячий біля правого краю проїжджої частини
дороги автомобіль „Газель", суд вважає не обґрунтованими та такими, що
суперечать дійсним обставинам справи -
механізму пригоди, а також такими, що повністю спростовуються наведеними
вище доказами, які досліджені в судовому засіданні, оскільки вони в цілому є
достовірними і узгоджуються з іншими доказами по справі.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він на досудовому слідстві
не говорив про втручання пасажира в керування, оскільки про це його ніхто не
питав, та що він думав, що ОСОБА_5 залишитися жити і сам розповість про
обставини дорожньо - транспортної
пригоди, суд розцінює як його намагання уникнути відповідальності та покарання
за скоєне, оскільки на досудовому слідстві він давав показання в якості
обвинуваченого через місяць після смерті ОСОБА_5 - 7 липня 2005
року ( а.с. 65 том 1 ). Привести
будь-яких інших переконливих мотивів зміни показань у судовому засіданні
ОСОБА_3 не зміг.

· протоколами медичного огляду НОМЕР_3 ( а.с. 11 том 1 ) та НОМЕР_4 ( а.с. 12
том 1 ), згідно
яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були тверезі;

· актом
судово - медичного
дослідження № 1225 від 19 травня 2005 року ( а.с. 16-17 том 1 ), актами судово - медичних
досліджень трупу № 670 від 29 червня 2005 року ( а.с. 38-40 том 1) та № 670а від 05 липня 2005 року ( а.с. 41-42 том 1 ), згідно яких
причиною смерті ОСОБА_5 є тупа черепно -
мозкова травма з крововиливом в оболонку головного мозку з послідуючим
розвитком отьоку - набухання
головного мозку з його вклеюванням. Тонкошарова гематома під оболонками
затильних долей обох півкуль, яка по своєму характеру є пожиттєвою, могла
утворитися при дорожньо -
транспортній пригоді у пасажира салону автомобіля, в строк і при обставинах
ДТП, від дії
тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини салону автомобіля, та
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в
момент їх спричинення, які спричинили його смерть;

· копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (
а.с. 22 том 1), згідно якого
останній помер 7 червня 2005 року.

Враховуючи
показання підсудного, потерпілих та досліджені в судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що в діях підсудного ОСОБА_3 є порушення вимог п. 12.3

Правил
дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв'язку
із виникненням дорожньо -
транспортної пригоди, які спричинили смерть потерпілого, тому ОСОБА_3
винний у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2
КК України, його дії суд кваліфікує за ст.286 ч. 2 КК України,
оскільки він порушив правила безпеки дорожньо руху та експлуатації
транспортного засобу, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило
смерть потерпілого.

Призначаючи
підсудному покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, що підсудний вчинив тяжкий злочин з необережності, особу
ОСОБА_3, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за
порушення Правил дорожнього руху (
а.с. 94, 239, 279 -
280 том 1 ), який по
місцю проживання характеризується позитивно ( а.с. 120
- 121 том 1 ), раніше
не судимий.

Обставин, які пом'якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3,
судом не виявлено.

Враховуючи
вказані обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_3, раніше не судимого та
конкретні обставини скоєного злочину, суд приходить до висновку, що виправлення
та перевиховання підсудного можливе в ізоляції від суспільства з позбавленням
права керувати транспортними засобами.

Згідно листів
Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру від 7 червня 2005 року,
Полтавської психіатричної лікарні від 21
червня 2005 року,
Полтавського обласного наркологічного
диспансеру від 9 червня 2005 року підсудний ОСОБА_3 на обліку у вказаних установах
не перебуває ( а.с. 110-112 том 1 ).

Суд, вирішуючи питання щодо доведеності та обґрунтованості цивільного
позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення 10 тисяч 756 грн.
матеріальних та 60 тисяч
грн. моральних збитків, завданих злочином (
а.с. 66 - 91, 151 -
170, 240 - 259, 269 - 270, 282 - 287 том 1, а.с. 64 - 75, 84 - 88 том 2), приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав:

Твердження
адвоката підсудного - ОСОБА_1
про те, що позов потерпілої в частині відшкодування затрат на придбання ліків
для потерпілої не підлягає до задоволення, суд не бере до уваги, оскільки
згідно висновку психотерапевта від 28
вересня 2005 року
(а.с. 84 том 2 ) захворювання
потерпілої викликано депресивним станом, що виник у зв'язку із смертю її сина.

Потерпілою під
час досудового слідства та в судовому засіданні на підтвердження матеріальної
шкоди, завданої їй злочином, надала суду підтверджуючі документи ( чеки, довідки,
рецепти медичних установ тощо )
на загальну суму 9 тис. 956 грн. 70 коп.

Зважаючи на те,
що під час досудового слідства підсудним частково відшкодовано потерпілій
ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 1
тис. грн. ( а.с. 25 том 1), що не
заперечувалося потерпілою в судовому засіданні, тому, суд приходить до
висновку, що на користь потерпілої з ОСОБА_3 підлягає стягненню 8 тис. 956 грн.
70 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

В іншій частині
позовні вимоги суд залишає без розгляду, роз'яснивши право потерпілої за наявності підтверджуючих документів звернутися до
підсудного з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд,
приходить до висновку, що враховуючи моральні страждання потерпілої ОСОБА_6,
якій під час розгляду справи в суді, при згадці про обставини смерті її сина,
ставало неодноразово погано, що змушувало викликати їй швидку допомогу,
майновий стан підсудного, цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 в частині
стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в сумі 45 тис. грн..

Цивільний позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_13 про стягнення з нього збитків, заподіяних їй злочином, суд
залишає без розгляду, у зв'язку з подачею потерпілою заяви про залишення позову
без розгляду. Потерпілій роз'яснено наслідки залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 286 ч.
2 КК
України і призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк
два роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 - підписку про невиїзд змінити на тримання під
вартою, взявши під варту із зали суду. Строк відбуття показання рахувати з
моменту взяття під варту з 9 січня 2007
року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 8 тисяч 956 грн. 70 коп. на відшкодування матеріальних збитків, та 45
тисяч грн. на відшкодування
моральної шкоди, завданих злочином. В іншій
частині позовні вимоги залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_13 про стягнення з нього збитків, заподіяних їй злочином, суд
залишає без розгляду, у зв'язку з подачею потерпілою заяви про залишення позову без розгляду.

На вирок може бути принесено скаргу до апеляційного суду
Полтавської області через Ленінський районний суд
м. Полтава протягом 15
діб.

ВІРНО : Суддя Ленінського

районного суду м. Полтави С.П. Юхно