У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_20,
суддів ОСОБА_21, ОСОБА_22,
за участю прокурора ОСОБА_23

розглянула в судовому засіданні 27 листопада 2014 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 1 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 1 липня 2013 року ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого

09.02.2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки

позбавлення волі зі звільненням на підставі статей

75, 104 КК України від відбування покарання з

випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, а на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 200 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2013 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 7 жовтня 2005 року о 00 год. 30 хв., знаходячись по вулиці Виговського, 29а у м. Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, разом із ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, безпричинно, нехтуючи нормами поведінки та моралі, маючи спільний намір на протиправне вчинення насильницьких дій щодо життя та здоров'я особи, спільно спровокували конфлікт із раніше незнайомим ОСОБА_12, ображали його, утримували руками, не дозволяючи потерпілому уникнути конфлікту та чинити опір. ОСОБА_8, діючи у складі групи та вчиняючи за попередньою змовою групою осіб спільні протиправні насильницькі дії щодо життя та здоров'я ОСОБА_12, тримаючи у руках скляну пляшку від пива, умисно та з метою вчинення умисного вбивства завдав цією пляшкою удар у життєво-важливий орган - голову, від якого ОСОБА_12 втратив рівновагу та впав на землю.

Усвідомлюючи, що злочинний намір щодо позбавлення життя ОСОБА_12 до кінця не доведений, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7, діючи за попередньою змовою у складі групи осіб, будучи об'єднаними єдиним умислом щодо умисного вбивства ОСОБА_12, використовуючи безпорадний стан потерпілого, безпричинно, з хуліганських спонукань, діючи узгоджено застосували до потерпілого небезпечне для життя фізичне насильство, наносили лежачому на землі ОСОБА_12 удари ногами у життєво-важливі ділянки: голову, груди та живіт, незважаючи на те, що потерпілий не чинив жодного опору. При цьому ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, зневажливо ставлячись до громадського порядку, вчиняли за попередньою змовою умисні дії, спрямовані на умисне позбавлення життя ОСОБА_12, не зважаючи на прохання присутньої поблизу події неповнолітньої ОСОБА_13 щодо припинення їх протиправних дій, і лише коли потерпілий не подавав ознак життя, припинили побиття. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої закритої черепно-мозкової травми, переломів кісток склепіння черепа, крововиливів під оболонку і в речовину головного мозку, набряку головного мозку. Після цього ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обшукав потерпілого та таємно викрав його майно вартістю 1 185 грн.

У касаційній скарзі захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посилаються на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Стверджують, що до засуджених та свідка ОСОБА_13 працівниками міліції застосовувалося фізичне та психічне насильство. Зазначають, що допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 матеріали справи не містять. Просять скасувати судові рішення та закрити справу щодо ОСОБА_7 за відсутністю складу злочину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності зібраних у справі і ретельно досліджених судом доказах, яким судом дана належна оцінка, і є обґрунтованим.

Судом правильно взято до уваги та покладено в основу вироку показання ОСОБА_7 на досудовому слідстві за участю захисника, у яких він докладно розповідав про обставини вчинення злочину та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Ці його показання узгоджуються з показаннями на досудовому слідстві інших засуджених у цій же справі та свідка-очевидця події ОСОБА_13 Так, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 давали детальні пояснення про час, місце, спосіб та мотиви вчинення злочину. Ці показання були взаємно уточнені та доповнені під час допитів кожного з них у якості підозрюваних, у тому числі щодо участі у вчиненні злочину ОСОБА_7 та спільного нанесення ударів по голові потерпілому усіма засудженими.

Свідок ОСОБА_14 показав, що 8 жовтня 2005 року, тобто наступного дня після вчинення злочину, придбав у ОСОБА_8 мобільний телефон «Нокія 6020». Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що цей телефон належав потерпілому ОСОБА_12

Наведені показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та інших, та об'єктивно підтверджуються даними протоколів огляду місця події, очних ставок, відтворення обстановки та обставин події, добровільної видачі мобільного телефону, висновків судово-медичних експертиз.

При цьому судом у вироку належним чином умотивовано, чому взято до уваги та покладено в основу вироку одні докази та відкинуто інші.

Про наявність у ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 єдиного умислу, спрямованого на позбавлення життя потерпілого, свідчать кількість і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх заподіяння. Так, після того як ОСОБА_12 впав від нанесеного ОСОБА_8 удару пляшкою по голові, вони, діючи злагоджено, завдали йому не менш восьми ударів ногами по голові та тулубу.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_7 за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфіковано вірно. Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Твердження у скарзі захисників про застосування до засуджених незаконних методів ведення слідства, внаслідок чого вони на досудовому слідстві нібито вимушені були себе обмовити, перевірялись судами та не знайшли свого підтвердження. Судом досліджено постанову помічника прокурора Залізничного району м. Львова від 23 січня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо слідчих у цій справі та висновок прокурора Залізничного району м. Львова про законність та обґрунтованість цієї постанови. Також судом встановлено, що при поступленні ОСОБА_7 до Львівського слідчого ізолятора жодних тілесних ушкоджень у нього виявлено не було.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Апеляційний розгляд проведений з дотриманням вимог кримінально- процесуального закону. Наведені захисником в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Підстав для скасування чи зміни судових рішень не знайдено.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, підпунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 1 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2013 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_21 ОСОБА_20 ОСОБА_22