Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/945/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Андрушкевича С.З.

суддів: Єрещенка А.М., Захарчука С.В.

з участю

прокурора: Селюченко І.І.

засудженого: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця , громадянина України , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розлученого , не працюючого, не судимого, -

засуджено за ст. 164 ч. 1 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

Стягнуто з засудженого судові витрати в розмірі 225 грн. 12 коп.

Обрано ОСОБА_1 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді підписки про невиїзд з місця проживання.

Як визнав суд, ОСОБА_1, відповідно до рішення Олевського районного суду Житомирської області від 12.07.1994 року зобов'язаний сплачувати аліменти на користь Козловець / ОСОБА_1 / Н.В. на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку / доходу / відповідача , починаючи з 20.06.1994 року, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття , тобто до 12.08.2011 року. Відповідно до рішення Тернівського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 24.05.2006 року, ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітної плати, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно , починаючи з 21.11.2003 року на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до його повноліття, на користь матері дитини Козловець / ОСОБА_3 / ОСОБА_4 , з жовтня місяця 2006 року по 01.04.2011 року ОСОБА_1, навмисно злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання дітей, допустив заборгованість на загальну суму 22 379грн. 42 коп.

Будучи офіційно попереджений державною виконавчою службою Олевського районного управління юстиції про кримінальну відповідальність по ч. 1 ст. 164 КК України, ОСОБА_1 висновків для себе не зробив і продовжував ухилятися від сплати аліментів на утримання дітей , що набуло злісного характеру .

На час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заборгованість по аліментам не погасив .

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просив змінити вирок суду та призначити покарання, не повязане з позбавленням волі. Посилався на те, що в нього немає змоги сплачувати аліменти у звязку з відсутністю роботи, яка є його єдиним джерелом доходу. Стверджував, що неодноразово надавав грошову допомогу своїм дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також виховує спільну доньку з співмешканкою ОСОБА_5 та її сина від першого шлюбу ОСОБА_6

На думку апелянта, суд при постановленні вироку неповно врахував дані про його особу : те, що в нього є батьки похилого віку, за якими він періодично доглядає та допомагає по господарству, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії, що визнав вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину і бажає відшкодувати шкоду.

На апеляцію засудженого надійшли заперечення прокурора, в яких він просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляцію засудженого без задоволення, оскільки при розгляді справи суд повно та всебічно дослідив докази по справі і враховуючи всі обставини, особу засудженого ОСОБА_1, ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілої, постановив законне та обгрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді, міркування засудженого в підтримання апеляції, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним, ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Що стосується покарання, яке суд обрав ОСОБА_1, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, яка в судових дебатах попросила суд призначити покарання ОСОБА_1 у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі (а.с. 89) .

Згідно вимог закону, особі , яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які помякшують або обтяжують покарання засудженого, судом не встановлено.

Крім того, суд при обранні покарання врахував те, що ОСОБА_1 злісно тривалий час ухилявся від сплати аліментів, при цьому заробляв грошові кошти тимчасовими заробітками, на обліку в службу зайнятості не перебував, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, що підтверджується матеріалами справи, не вживав заходів до офіційного працевлаштування. В судовому засіданні свою вину визнав, але не розкаявся у вчиненому злочині. На час розгляду справи в суді заборгованості по аліментам не відшкодував.

Засуджений ОСОБА_1 неодноразово офіційно попереджався про наслідки ухилення від сплати аліментів державною виконавчою службою.

Посилання апелянта на наявність родини, яку він повинен утримувати, не стосується суті даної кримінальної справи.

Суд призначив ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, що колегія суддів вважає правильним.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Судді: