В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2015 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0002317 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, неодруженому, маючому вищу освіту, дітей не має, на утриманні осіб не має, офіційно не працевлаштованому, раніше засудженому: 12.03.2007 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст.309 КК України до позбавлення волі 2 роки , на підставі ст. 75 КК звільнений з випробувальним терміном 2 роки., 21.10.2008 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі , відбував покарання у Бердянській ВК Запорізької області №77 , звільнений 13.11.2009 року постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.11.2009 року умовно-достроково 9 місяців 9 днів, 04.05.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321,ч. З ст. 321, ч. 1 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України, засуджений на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки., 13.02.2015 року вироком Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185,71 КК України до позбавлення волі 5 років 2 місяця, вирок набрав законної сили 16 березня 2015 року;

у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем Soueast Lioncel д/н НОМЕР_1 , в кузові чорного кольору, який належить гр. ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, ввів в оману ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомивши, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності, та попрохав останніх перегнати його з місця стоянки та продати. Далі, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про місце стоянки автомобіля, після чого передав ОСОБА_10 ключі від замка запалювання автомобіля. В свою чергу ОСОБА_8 , помилково усвідомлюючи, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_4 , за допомогою переданого останньому ключа від замка запалювання запустив двигун автомобіля, на якому разом з ОСОБА_7 проїхав від місця стоянки автомобіля до вул. Демократичної в м. Запоріжжя, де продав вказаний автомобіль, без реєстраційних документів невстановленій особі. Тобто ОСОБА_4 незаконно заволодів автомобілем Soueast Lioncel д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , середньо-ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 134/14 від 26.07.2014 року на момент вчинення кримінального правопорушення складала 95 376 гривень 63 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину повністю визнав, щиро розкаявся у скоєному, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті та пояснив суду, що він знав ОСОБА_6 який був власником автомобіля, після його смерті автомобіль залишився дружині ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_11 . У травні 2014 року він вирішив викрасти автомобіль, він познайомився в кафе з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та повідомив їх, що автомобіль Soueast Lioncelналежить йому та попрохав їх перегнати його з місця стоянки та продати. Він передав ОСОБА_10 ключі від замка запалювання автомобіля. В свою чергу ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 проїхав від місця стоянки автомобіля до вул. Демократичної в м. Запоріжжя, де продав вказаний автомобіль, без реєстраційних документів невстановленій особі по імені ОСОБА_12 , який повинен був віддати кошти, однак ОСОБА_12 коштів не повернув і зник. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку. Суд, за згодою учасників процесу обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням експертиз та документів, які характеризують обвинуваченого .

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії тяжких злочинів, особу винного, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працює, не одружений, на обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, з 21.08.2001 року перебуває на диспансерному обліку у Запорізькому наркологічному диспансері, раніше судимий, цивільний позов не пред`явлено та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину, своїми правдивими показанням сприяв установленню істини у провадженні.

Обставини, що обтяжую покарання судом не встановлено.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання і тим самим сприяв установленню істини у справі.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особа, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, даних про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, суд призначає покарання у вигляді позбавлення волі і прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання підсудного можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 не виявив бажання стати на шлях виправлення, суспільну небезпеку своїх діянь не усвідомив та маючи непогашену судимість знов продовжив скоювати злочини, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого.

Цивільний позов ОСОБА_11 не заявлено, оскільки під час досудового розслідування матеріальна шкода була повністю відшкодована шляхом повернення автомобіля.

Зважаючи, що даний злочин ОСОБА_4 скоїв до винесення Жовтневим районним судом м.Запоріжжя 13.02.2015 року попереднього вироку, остаточне покарання має бути визначено йому за правилами ч. 4 ст.70 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 суд вважає необхідним залишити без змін у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки за змістом Закону України Про судову експертизу, проведення вказаної експертизи є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком - 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк покарання, призначеного ОСОБА_4 , за даним вироком, зарахувати частково невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.02.2015 року, визначивши таким чином ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін .

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 05 грудня 2014 року.

Речові докази: автомобіль Soueast Lioncel д/н НОМЕР_1 ,який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_11 повернути за належністю ОСОБА_11 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1