справа
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
квітня 2007 року

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Кушнір
Н.В.

при секретарі Данчук
Л.А.

з участю прокурора Кухти
Ш.

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Рівному кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця с.Новостав Рівненського району Рівненської області,
проживаючого АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з повною середньою
освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина,
раніше не судимого,

у
скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, який згідно постанови про стягнення аліментів
Рівненського районного суду Рівненської області від 14 липня 2005 року, повинен
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2р.н. в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 20.05.2005 року і до
повноліття дитини, будучи здоровим та працездатним, злісно ухиляється від сплати
встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Станом на 01.01.2007
року за ним рахується заборгованість в сумі 1 014, 52 грн.

Підсудний в судовому засіданні свою вину у скоєному
визнав повністю і підтвердив встановлені судом обставини. По суті справи
показав, що 29.07.1994 року одружився з потерпілою, народилася спільна донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2р.н.
В травні 2004 року вони стали проживати окремо, розлучилися 25.05.2004 року. В
травні 2005 року дружина подала заяву в Рівненський районний суд Рівненської
області про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки
ОСОБА_3 і з 20.05.2005 року згідно рішення суду він повинен сплачувати аліменти
на користь дружини для утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 100 грн. щомісячно.
Станом на 01.01.2007 року заборгованість по несплаті аліментів складає 1014,52
грн. На даний час він працює неофіційно, але аліментів не сплачує, грошей не
дає, доньці цінних подарунків не купує, не провідує. В утриманні доньки дружині
ніхто не допомагає.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд
вважає, що вина підсудного у скоєному повністю доведена.

У зв'язку з тим, що учасники судового розгляду не
оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти
вважаються дослідженими та встановленими в

2

судовому засіданні,
оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у
справі доказами, які не потребують дослідження у ході судового розгляду справи.
При цьому суд переконався у тому, що підсудний правильно розуміє зміст всіх
обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються та
сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає. Підсудному
роз'яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин
справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку.
Усвідомивши це, підсудний настояв на істинності своєї позиції у визнанні вини і
викладених обставинах справи.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у скоєному
підтверджується зібраними по справі доказами, дослідженими судом, зокрема:
поясненнями потерпілої ОСОБА_2 в судовому засіданні, поданням державного
виконавця виконавчої служби у Рівненському районі / а.с.5 /, довідкою Державної
виконавчої служби у Рівненському районі / а.с.16 /, поясненнями ОСОБА_4 - його
матері та ОСОБА_5 - державного виконавця / а.с.17, 20 відповідно /, свідоцтвом
про народження дитини / а.с.24 /, свідоцтвом про розірвання шлюбу / а.с.25 /,
трудовою книжкою підсудного / а.с.23 /.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 злісно
ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /
аліментів /, тому його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд враховує, що
злочин, в якому обвинувачується підсудний, згідно ст.12 КК України є злочином
невеликої тяжкості, він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше
не судимий, є здоровим та працездатним, але не працевлаштованим.

Обставин,
що обтяжують та пом'якшують покарання підсудного, суд не вбачає.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для
застосування відносно підсудного ст.75 КК України з покладенням на нього певних
обов'язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає,
що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного
контролю за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої системи.

На
підставі наведеного та керуючись ст.323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому
ч.1 ст.164 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком
на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Зобов'язати ОСОБА_1 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський районний суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення.