Справа № 11-216 2007р. Головуючий у 1-й інстанції - Моїсеєнко О.М.
Категорія - ст.296 ч.2 КК Доповідач - Крамаренко В.І.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року березня 20 дня
колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської
області в складі:

головуючого - Безверхого О.М.,

суддів - Крамаренка В.І., Моїсеєнко Т.М.,

з участю

прокурора -
Друченко Т.В.,

захисника -
ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Сумського
районного суду Сумської області від 25
грудня 2006р.

яким ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, українець, уродженець с.Кримське Луганської області, заре­єстрований
в с.Верхосулка, а мешкає в с.Н.Сиро-ватка Сумського району, раніше не
засуджувався,

засуджений
за ст.296 ч.2 КК України до 1
року 6 місяців
позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком
суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 23 вересня 2005 року близько 11 годин дня за
попередньою змовою, з особою матеріали відносно якої виділені в окреме
провадження, знаходячись на території ЗОШ в с.Н.Сироватка Сумського району з
мотивів явної неповаги до викладацького колективу, учнів школи відшукуючи своїх
знайомих заглядаючи в класні кімнати, на науваження вчителів не реагували. Під
час перерви, знаходячись на території школи, продовжуючи свої хуліганські дії
стали переслідувати неповнолітнього ОСОБА_3, з метою заподіяння йому тілесних
ушкоджень, а припинили свої дії лише через 10 хвилин після того, як потерпілий
втік від них.

В поданій
апеляції засуджений ОСОБА_2 прохає вирок суду скасувати як незаконний і
застосувати до нього адміністративне стягнення, у

зв"язку з тим, що ніяких хуліганських дій він з
братом не вчиняв, а лише захищав брата. Ніхто з свідків, а також потерпілий
конкретно не вказали що було скоєне хуліганство. Разом з тим призначаючи
покарання суд не в повній мірі врахував пом"якшуючи обставини, а тому він
прохає обрати покарання не пов"язане з позбавленням волі.

Заслухавши
доповідь судді, засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, думку
прокурора Друченка Т.В., яка вважала вирок суду законним і обгрунтованим, а
апеляцію засудженого такою що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає
задоволенню частково.

Викладені у
вироку висновки суду щодо доведеності вини засудженого у вчиненні злочину за
вказаних обставин підтверджені зібраними у справі та перевіреними в суді
доказами.

Колегія суддів
не може погодитись з доводами засудженого, що він не вчиняв злочину за який
його засуджено.

Так, допитана в
судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 вказала, що дійсно
ОСОБА_2 та його брат бігали по подвір"ю школи за учнями, а також за
ОСОБА_3. Діти були збуджені, не змогли заспокоїтись, було зірвано навчальний
процес.

Аналогічні
пояснення в судовому засіданні дали і допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Потерпілий
ОСОБА_3 допитаний під час досудового слідства і пояснення якого були перевірені
судом першої інстанції, вказав, що дійсно один з братів, які прийшли до школи
розмовляв з ним грубо, брутально лаявся, а потім погрожуючи життю та
здоров"ю разом з братом переслідували його.

Крім цього
винність підсудного у вчиненні злочину підтверджується іншими дослідженими в
судовому засіданні доказами, а саме протоколами очних ставок між ОСОБА_2 та
свідками ОСОБА_5 (а.с.93-95), ОСОБА_4 (а.с.96-97).

Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано розцінив пояснення засудженого
ОСОБА_2 щодо непричетності до вчинення хуліганства, як обраний ним спосіб
захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене, так як вони повністю
спростовуються зібраними по справі та перевіреними в суді доказами.

Таким чином, знаходячи
висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2
в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою
зухвалістю правильним, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_2
вірно кваліфіковані за ст. 296
ч.2 КК України.

Разом з тим,
призначаючи засудженому міру покарання, суд у вироку вказав, але не в повній
мірі врахував обставини, що суттєво пом"якшують покарання.

Так, ОСОБА_2
скоїв злочин середньої тяжкості, раніше не засуджувався, характеризується в
основному позитивно, вчинив злочин у неповнолітньому віці, його участь у
вчиненому незначна.

Всі ці обставини
дають підстави колегії суддів зробити висновок, що вирок суду в частині
призначення покарання засудженому ОСОБА_2 є занадто суворим, а тому має бути
зміненим і вважає за необхідне застосувавши вимоги ст.69 КК України призначити
покарання за ст.296 ч.2 КК України перейшовши до більш м"якого покарання у
вигляді арешту.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 362,
365, 366, 377 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 - задоволити частково.

Вирок Сумського
районного суду Сумської області від 25
грудня 2006 року
відносно ОСОБА_2 - змінити.

Пом"якшити призначене ОСОБА_2
покарання і призначити йому:

- за ст.296 ч.2 КК
України, з застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту строком п"ять місяців.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_2 змінити, звільнити з під варти негайно.

В іншій частині
вирок суду залишити без зміни.