Справа № 1-70
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2007
року Зачепилівський районний суд Харківської області в складі: головуючого -
судді Яценка Є. І., при секретарі -
Гагаріній С. А.,

з участю
прокурора - Комар Р.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Зачепилівського районного суду Харківської
області кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с Вільне
Дніпропетровської

області, українця, громадянина України, освіта середня,

не працюючого, не одруженого, мешканця сел. Мирний

Новомосковського району Дніпропетровської області,

раніше судимого 21.01.2004 року Новомосковським

районним судом Дніпропетровської області за
ст. ст. 185

ч.3, 289 ч.2 КК України до 5 років 1
місяць п/в,

03.07.2007 року постановою Солонянського р/с

Дніпропетровської
області звільненого від відбуття покарання на 1 рік 25 днів у
мовно-достроково, в скоєнні
злочину, передбаченого ст.
162 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи
раніше неодноразово засудженим, останній
раз 21.01.2004 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області
за ст.
ст. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України до 5 років 1 місяць
позбавлення волі, 03.07.2007 року
постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області звільненого
від відбуття покарання на 1 рік 25 днів у мовно-достроково, на шлях виправлення не став, знову скоївши злочин.

Так, 25.06.2007 року ОСОБА_1 прийшовши до
домоволодіння ОСОБА_2, яке розташоване
за адресою: с Пекельне
Зачепилівського району Харківської області,
зайшовши у двір, діючи з прямим
умислом на незаконне проникнення до будинку,
усвідомлюючи, що власника не має
вдома, шляхом вибиття замка на вхідних
дверях будинку за допомогою сокири незаконно проник до нього з метою огляду.
Під час незаконного перебування в будинку,
без відомості господаря, у
ОСОБА_1 виник умисел скоїти крадіжку алюмінієвого бідону ємністю 10 л. та
чугунної плитки.

Будучи
допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 свою вину в скоєнні
злочину визнав повністю та підтвердив,
що скоїв злочин при вищевказаних обставинах.

Приймаючи
до уваги повне визнання ОСОБА_1 своєї вини,
а також те, що він не піддає
сумніву фактичні обставини справи,
викладені в обвинувальному висновку,
правильно розуміє зміст цих обставин,
у суда не виникає
сумніву в добровільності та істинності позиції підсудного, його вина є доведеною, суд, з
урахуванням думки учасників процесу,
вважає, що у подальшому
дослідженні доказів по справі, отриманих
під час досудового слідства, не має
потреби.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати
за ст. 162 ч.1 КК України - незаконне
проникнення до житла, що порушує
недоторканість житла громадян, так як
ОСОБА_1 незаконно, без відома
власника, проник до

будинку ОСОБА_2 в
с. Пекельне
Зачепилівського району Харківської області з метою його оглянути, під час чого виник умисел скоїти крадіжку
алюмінієвого бідону та чугунної плитки.

При призначенні
міри покарання суд враховує невелику тяжкість злочину, особу підсудного ОСОБА_1,
неодноразово судимого,
який в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання
скоїв новий злочин, не працюючого, пом'якшуючі вину обставини - щире
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину; обтяжуючі вину обставини - рецидив злочинів.

Крім того суд
враховує, що ОСОБА_1 був засуджений
21.01.2004 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області
за ст.
ст. 185 ч.3, 289 ч.2 КК України до 5 років 1 місяця
позбавлення волі, 03.07.2007 року
постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області був
звільнений від відбуття покарання на 1 рік 25 днів умовно-достроково, на шлях виправлення не став, 25.09.2007 року скоїв новий злочин, тому суд вважає за необхідне застосувати ст. 71
КК України та до знов призначеного покарання частково приєднати покарання за
попереднім вироком. Згідно ч.4 ст. 71
КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від
покарання призначеного за новий злочин,
а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно
до ст.
72 ч.1 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш
суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх
співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження
волі.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного
ОСОБА_1 можливе лише в місцях позбавлення волі.

Цивільний позов
по справі не заявлено.

Судових витрат
по справі не має.

Долю речових
доказів вирішити в порядку ст. 81 КПК України. На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 323,
324 КПК України, СУД, -

ВИНІС ВИРОК :

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 162 ч.1 КК України і призначити йому
покарання за ст. 162 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження
волі.

У
відповідності до ст. 71 КК України, за правилами
ст. 72 КК України до призначеного
покарання частково приєднати невідбуту частину покарання по вироку
Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2004 року і
остаточно призначити покарання у вигляді Іроку позбавлення волі.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 до набрання вироком чинності змінити з підписки про невиїзд на
тримання під вартою, взявши під варту в
залі суду. Строк відбування покарання відраховувати з 28 вересня 2007 року.

Речові
докази: алюмінієвий десятилітровий бідон та чугунку плитку, які знаходяться під розпискою у ОСОБА_2після
набрання вироком чинності повернути останній,
як законній власниці.

Вирок може бути
оскаржений або внесено подання прокурора протягом 15 діб з моменту його
проголошення в кримінальну палату апеляційного суду Харківської області через
Зачепилівський районний суд, засудженим
ОСОБА_1 в той же строк з моменту отримання копії вироку.