Справа
№ 407/6283/13-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року
місто Антрацит

Антрацитівський міськрайонний суд
Луганської області у складі:

головуючого - судді
Керімова Р.В.,

при секретарі
Степаненко Н.О.,

за участю прокурора
Дурдиєва Р.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Антрацит
кримінальне провадження № 0000070 за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Дубівське м.Антрацит Луганської
області, гр-ки України, з середньою
освітою, яка працює інспектором по
кадрам Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Антрацитівський професійний
ліцей», заміжня, не судима,
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.366 ч.1
КК України, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1, згідно з наказом № 231-к від
01.08.1978 року, перебуває на посаді
інспектора по кадрам Державного
професійно-технічного навчального
закладу «Антрацитівський професійний
ліцей». Згідно п. 3.19 посадової
інструкції інспектора по кадрам,
затвердженої 12.09.2012 року директором
ДПТНЗ «Антрацитівський професійний
ліцей» ОСОБА_2, ОСОБА_1 веде облік і
збереження особистих справ учнів, які
навчаються, видачу їм довідок про
навчання, заповнення трудових книжок
та згідно п. 5.2. посадової інструкції
несе відповідальність за
правопорушення, здійснені в процесі
виконання своєї діяльності, в межах,
визначених чинним адміністративним,
кримінальним і цивільним
законодавством України.

В порушення зазначених вимог ОСОБА_1
вчинила кримінальне правопорушення, а
саме, внесення завідомо неправдивих
відомостей за наступних обставин. До
ДПТНЗ «Антрацитівський професійний
ліцей» звернувся ОСОБА_3 з проханням
видати йому архівну довідку щодо його
навчання у ліцеї для подальшого
надання довідки до Управління
Пенсійного фонду України у м.Антрацит
та Антрацитівському району при
оформленні пенсії з метою
підтвердження запису у трудовій книжці
та страхового стажу. Встановивши
розбіжності між наказом № 25-к від 21.11.1988
року про зарахування учнів з дипломом
про закінчення навчання ОСОБА_3, у
ОСОБА_1, як відповідальної за видачу
архівних довідок, виник злочинний
намір, спрямований на вчинення
службового підроблення, тобто внесення
до архівної довідки на ім'я ОСОБА_3
завідомо неправдивих відомостей, які
повністю не відповідають дійсності.
Приводячи свій злочинний намір у дію,
діючи умисно та протиправно, ОСОБА_1
видала ОСОБА_3 архівну довідку за № 86
від 11.03.2013 року, до якої внесла завідомо
неправдиві відомості щодо вступу на
навчання ОСОБА_3 з 01 вересня 1986 року,
згідно з наказом № 22-к від 1.09.1986 року, що
повністю не відповідає дійсності.

На підставі ч. 1 ст. 473 КПК України до
суду разом із обвинувальним актом
надійшла угода про визнання
винуватості від 28 листопада 2013 року,
укладена між заступником прокурора м.
Антрацит Луганської області Дурдиєвим
Р.В., якому на підставі ст. 37 КПК України
надані повноваження прокурора у даному
кримінальному провадженні, та ОСОБА_1,
яка є обвинуваченою в цьому ж
кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_1
під час досудового розслідування
повністю визнала свою винуватість у
зазначеному діянні і зобов'язалася
беззастережно визнати обвинувачення в
обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно з угодою, сторони погодилися на
призначення покарання ОСОБА_1 за ч. 1
ст.366 КК України у виді штрафу у розмірі
50 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - в сумі 850 грн. з позбавленням
права займатися
організаційно-розпорядчою діяльністю
на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 із запропонованим видом та
мірою покарання згодна.

У підготовчому судовому засіданні
обвинувачена вказала, що вона цілком
розуміє свої права та наслідки
укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст.
474 КПК України, які їй були роз'яснені
судом в ході підготовчого судового
засідання.

Також в підготовчому судовому
засіданні обвинувачена беззастережно
визнала свою вину та надала судові
згоду на призначення узгодженого
покарання, надала пояснення, в яких
повністю підтвердила обставини,
викладені у пред'явленому їй
обвинуваченні.

На підставі пояснень обвинуваченої,
суд встановив, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Згідно з вимогами ст. 469 КПК України,
угода про визнання винуватості між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 472 КПК України, в угоді
про визнання винуватості зазначаються
її сторони, формулювання підозри чи
обвинувачення та його правова
кваліфікація з зазначенням статті
(частини статті) закону України про
кримінальну відповідальність, істотні
для відповідного кримінального
провадження обставини, беззастережне
визнання підозрюваним чи
обвинуваченим своєї винуватості у
вчиненні кримінального
правопорушення, обов'язки
підозрюваного чи обвинуваченого щодо
співпраці у викритті кримінального
правопорушення, вчиненого іншою особою
(якщо відповідні домовленості мали
місце), узгоджене покарання та згода
підозрюваного, обвинуваченого на його
призначення або на призначення
покарання та звільнення від його
відбування з випробуванням, наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені статтею 473 цього Кодексу,
наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення
та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її
відповідність зазначеним вимогам КПК
України.

Суд, розглядаючи кримінальне
провадження в межах пред'явленого
обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 366 КК України як внесення
службовою особою до офіційних
документів завідомо неправдивих
відомостей і видача завідомо
неправдивих офіційних документів.

Призначаючи покарання обвинуваченій,
відповідно до ст.65 КК України, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
нею кримінального правопорушення,
особу винної та обставини, які
пом'якшують або обтяжують покарання.

Так, обвинувачена вчинила злочин
невеликої тяжкості.

Як особа обвинувачена за місцем
проживання характеризується
позитивно, працює, за місцем роботи
характеризується також позитивно,
раніше не судима.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
обвинуваченій, відповідно до ст.66 КК
України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченій, не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та
особи обвинуваченої, суд вважає, що
узгоджене ОСОБА_1 покарання у виді
штрафу з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих обов'язків,
цілком відповідає тяжкості, обставинам
вчиненого правопорушення та особі
обвинуваченої.

Узгоджена міра покарання також
відповідає принципам та вимогам,
передбаченим КК України, та за глибоким
переконанням суду, відповідає не
тільки тяжкості вчиненого злочину,
обставинам справи, але й особі
обвинуваченої, є обґрунтованою та буде
відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України,
якщо суд переконається, що угода може
бути затверджена, він ухвалює вирок,
яким затверджує угоду і призначає
узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази
по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 122, 124, 314, 368, 370, 373, 374,
468-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В
:

Затвердити угоду про визнання
винуватості від 28 листопада 2013 року,
укладену між заступником прокурора м.
Антрацит Луганської області Дурдиєвим
Р.В., якому на підставі ст.37 КПК України
надані повноваження прокурора у
кримінальному провадженні № 0000070,
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.366 ч.1 КК України, та
призначити їй покарання у виді штрафу у
розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - в сумі 850 грн.
(вісімсот п'ятдесят грн.) з позбавленням
права займатися
організаційно-розпорядчою діяльністю
на строк 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний
суд Луганської області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного
вироку визначені ч. 2 ст.473 КПК України.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Суддя Антрацитівського

міськрайонного суду
Р. В. Керімов