АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/9309/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11сс/790/829/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8
(в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року клопотання ст. слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківські області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.
Як вказано в ухвалі слідчого судді, 25 травня 2015 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором прокуратури Київського району м. Харкова ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .
У клопотанні слідчий вказує, що 05 березня 2015 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , 1986 р.н., перебуваючи в 1-му під`їзді буд. №15 по вул. Блюхера в м. Харкові, маючи умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом застосування фізичного насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, особи, - штовхнув потерпілу ОСОБА_11 в область грудей, в результаті чого остання впала на сходи під`їзду, та шляхом ривку з руки, відкрито заволодів мобільним телефоном «Sony Xperia C2305 White», вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи №1314 від 07.04.2015 року 3035 гривень.
Після цього, ОСОБА_8 , заволодівши викраденим майном, з місця вчинення злочину втік, обернувши викрадене на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
На думку слідчого своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
06.03.2015 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0001125, розпочато досудове розслідування.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого.
Захисник просить в задоволенні клопотання слідчого відмовити, оскільки вважає його необґрунтованим.
Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні свою винність у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та просить відмовити не позбавляти його волі, так як не має наміру ухилятися від явки до слідчого та суду. Також пояснив суду, що 01.04.2015 р. він був незаконно затриманий працівниками Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, які застосовували до нього фізичне та психологічне насильство з метою отримання грошей та зізнання у вчиненні злочинів, які він не скоював.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні слідчого відділу Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001125 відомості про яке 06.03.2015 р. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 затриманий не був.
23 квітня 2015 о 15 годині 27 хвилин гр. ОСОБА_8 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України (в редакції від 13.04.2012) було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
23 квітня 2015 гр. ОСОБА_8 був допитаний в якості підозрюваного та не визнав свою причетність до інкримінованого йому діяння.
Однак, надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4.2 ст. 186 КК України.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0001125, а саме:
фактом надходження 05.03.2015 до чергової частини Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлення від ОСОБА_11 про те, що невстановлена особа вчинила відносно неї злочин;
допитом ОСОБА_11 у якості потерпілої від 20.03.2015, під час якого остання повідомила, що 05.03.2015 приблизно о 20.40 невстановлена особа, знаходячись в під`їзді №1 по вул. Блюхера, 15 м. Харкова застосувавши фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме штовхнув її в груди, в результаті чого остання впала на сходи та шляхом ривку, з руки, відкрито заволоділа мобільним телефоном «Sony Хрегіа С С2305 White», після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникла;
пред`явленням потерпілій ОСОБА_11 особи для впізнання від 02.04.2015, під час якого вона впізнала ОСОБА_8 як особу, що вчинила відносно неї злочин; довідкою з ломбарду «Скарбниця», в якій вказано, що викрадений мобільний телефон Sony Хрегіа С С2305 White» був закладений гр. ОСОБА_8 ;
допитом ОСОБА_12 у якості свідка від 21.05.2015, під час якого останній повідомив, що 05.03.2015, приблизно о 20.40 годині, він разом з ОСОБА_8 знаходився поблизу будинку №15 по вул. Блюхера в м. Харкові, де побачив раніш невідому жінку, яка заходила до 1-го під`їзду, розмовляючи по мобільному телефону.
Вслід за нею до під`їзду зайшов ОСОБА_8 , а через декілька секунд вибіг з під`їзду, при цьому він чув крик жінки. Через деякий час він знов зустрівся з ОСОБА_8 , який в руці тримав мобільний телефон в корпусі білого кольору, який спочатку вимкнув, а потім заклав в ломбард.
Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України - можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Існування вказаних ризиків, окрім тяжкості скоєного кримінального правопорушення,підтверджується даними про особу ОСОБА_8 , який не працює, за місцем реєстрації не проживає, зник з місця вчинення злочину, був раніше неодноразово судимий за корисливі, в тому числі тяжкі злочини, через що відбував покарання у місцях позбавлення волі. В даний час знову підозрюється у скоєнні тяжкого корисливого злочину під час проходження іспитового строку за вироком Балаклійським районним судом Харківської області від 22.07.2013 року, що свідчить про його схильність до скоєння корисливих злочинів. Крім того, необхідно врахувати, що в даний час ОСОБА_8 також притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, так як 17.01.2015 обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 за цими статтями направлено до Балаклійського районного суду Харківської області.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Одняте, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого підозрюється, дані про особу ОСОБА_8 , який не має стійких соціальних зв`язків, застосування більш м`яких запобіжних заходів, є неможливим, а тому обирає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.
Щодо заяви підозрюваного ОСОБА_8 стосовно його незаконного затримання, то на виконання вимог ст. 206 КПК України, суд вважає необхідним доручити прокуратурі Київського району м. Харкова дослідити факти, викладені в його усній заяві, про незаконне затримання підозрюваного 01.04.2015 р. та утримання у приміщенні Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, а також застосування з боку працівників цього райвідділу до ОСОБА_8 фізичного та психологічного насильства.
Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати , та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити частково та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, вказує що вона не відповідає вимогам положень КПК України, міжнародного права а наявність ризиків прокурором не доведена.
Крім того, не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Не погодившись з таким ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається що він просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, вказує що вона не відповідає вимогам положень КПК України, міжнародного права а наявність обґрунтованості підозри та ризиків прокурором не доведена.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та захисника, що просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти їїх задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судова колегія зазначає що апеляційні вимоги захисника мають бути пов`язані з правовою позицією підзахисного що висловлена ним в апеляційній скарзі, між тим апеляційні вимоги ОСОБА_8 суттєво відрізняються від апеляційних вимог захисника.
При розгляді клопотання слідчого слідчий суддя дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо взяття під варту ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, оцінено сукупність обставин, а саме: обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та характер кримінального правопорушення. Слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином задовольняючи клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Що стосується доводів апеляції захисника про те, що висновки на які послався в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя містять суттєві протиріччя, та на фактичні обставини справи, то вони є необгрунтованими, оскільки ст. 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо недостатності обґрунтування підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення колегія суддів вважає передчасними.
Документальне підтвердження щодо наявності у ОСОБА_8 дружини та дитини в судових матеріалах відсутнє.
Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів, як і правильність кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Крім того, слідчим суддею виконано вимоги ст.206 КПК України.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції захисника колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.392,404,405,407,418,419,422,423 КПК України, колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року щодо обрання у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: