Ухвала

іменем україни

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8

суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10

при секретарі ОСОБА_11

за участю прокурора ОСОБА_12

засудженого ОСОБА_1 у режимі відеоконференції

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження №0000026 відносно ОСОБА_1 за його касаційною скаргою на вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року.

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винуватим за ч. 3 ст. 286 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 150000 грн. кожному.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.

Апеляційним судом Хмельницької області зазначений вирок місцевого суду в частині призначення покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 286 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 4 квітня 2014 року біля 16 год. 20 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи транспортним засобом «Фольсваген Т-4», д.н. НОМЕР_1, рухаючись із швидкістю понад 100 км/год по автодорозі «Голосків-Лука Барська» в напрямку с. Копачівка, на 8 км + 500 м, поблизу с. Шпичинці Деражнянського району Хмельницької області, в порушення п. п. 1.5, 2.3, 10.1, 11.2, 12.1, 12.6 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги у русі і створив небезпеку для водія автомобіля «ВАЗ-2105», д.н. НОМЕР_3, ОСОБА_4, який рухався в зустрічному напрямку руху в межах своєї смуги руху, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ-2105», д.н. НОМЕР_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «ВАЗ-2105»: ОСОБА_6 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер на місці пригоди, ОСОБА_7 - тяжкі тілесні ушкодження від яких вона померла в кареті швидкої допомоги, ОСОБА_5 - середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я та водію ОСОБА_4 заподіяне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров я.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити призначене йому покарання. При цьому посилається на те, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК і призначив суворе покарання. Зазначає, що він вину визнав повністю і на досудовому слідстві, і в суді, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував матеріальні збитки та буде відшкодовувати моральні, що у нього на утриманні двоє малолітніх дітей. Крім того зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що потерпілий ОСОБА_4 також перебував у стані алкогольного сп'яніння.

У запереченнях на касаційну скаргу потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначають про безпідставність доводів касаційної скарги засудженого та просять залишити вирок апеляційного суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 у режимі відеоконференції, який просив задовольнити його касаційну скаргу та пом'якшити призначене йому покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги засудженого та заперечень потерпілих, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК та призначив йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На вказаний вирок місцевого суду потерпілими ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подані апеляційні скарги, в яких, не оскаржуючи кваліфікацію дій ОСОБА_1, порушувалось питання про скасування вироку місцевого суду в частині призначення покарання і ставилось питання про ухвалення нового вироку відносно ОСОБА_1 з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. При цьому потерпілі посилались на невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості. Крім того у вказаних апеляціях порушувалось питання і щодо перегляду вироку місцевого суду в частині вирішення цивільних позовів.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілих, визнав доводи потерпілих, з наведенням у вироку відповідних мотивів, частково обґрунтованими, скасував вирок місцевого суду в частині призначення покарання і постановив свій вирок, яким ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 286 КК призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Як вбачається з вироку, при призначенні засудженому покарання суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК, врахував: конкретні обставини кримінального провадження; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення засудженим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп'яніння; а також врахував наявність на утриманні ОСОБА_1 двох малолітніх дітей та дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі ближче до максимального розміру.

Призначене ОСОБА_1 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги засудженого щодо суворості призначеного йому покарання є безпідставними, а тому підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_1 апеляційним судом покарання колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом касаційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10