У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна
Ю.М.,

суддів

Паневіна В.О. і
Школярова В.Ф.

за участю прокурора Сорокіної
О.А.

розглянула в судовому засіданні 5 червня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора м. Севастополя та касаційною
скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 на ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Севастополя від 11 квітня
2006 року щодо ОСОБА_2

Вироком Гагарінського районного суду м. Севастополя від 6
лютого 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин Азербайджану, несудимий,

засуджений за ч. 2 ст. 153 КК України на шість років шість місяців
позбавлення волі.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_2 на користь представника потерпілого ОСОБА_1 25.000 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Севастополя від 11
квітня 2006 року вирок щодо ОСОБА_2 змінено і пом'якшено покарання до чотирьох
років шести місяців позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_2
визнано винуватим і засуджено за те, що 27 квітня 2003 року приблизно о 18-ій
год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в
північно-західній частині парку “Перемога” м. Севастополя Автономної Республіки
Крим, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом з неповнолітнім
ОСОБА_3 із застосуванням при цьому до потерпілого фізичного насильства.

У касаційному поданні
прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_2 скасувати у зв'язку з
безпідставним пом'якшенням покарання, а справу направити на новий апеляційний
розгляд. Вважає, що цим судом не наведено переконливих мотивів для пом'якшення
ОСОБА_2 покарання та недостатньо враховано конкретні обставини справи, а саме:
вчинення ним злочину щодо неповнолітньої
особи, невизнання вини.

Таке ж прохання міститься і в
касаційній скарзі представника потерпілого ОСОБА_1, який на його обгрунтування
наводить аналогічні доводи.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора на підтримання касаційних подання і скарги, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання і касаційна скарга
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України
при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє
для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як видно з матеріалів справи,
апеляційний суд змінив вирок місцевого суду та пом'якшив засудженому ОСОБА_2 покарання до чотирьох років шести місяців позбавлення
волі.

Таке рішення апеляційний суд умотивував
тим, що ОСОБА_2 страждає туберкульозом легенів (цю обставину визнав
такою, що пом'якшує покарання), вперше притягувався до кримінальної
відповідальності і позитивно характеризувався.

Однак, таке обгрунтування необхідності
пом'якшення призначеного ОСОБА_2 покарання, на думку колегії суддів, є
сумнівним, оскільки суперечить принципу його справедливості.

Пом'якшуючи засудженому покарання, суд
фактично не врахував того, що ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння вчинив
тяжкий злочин, не взяв до уваги його суб'єктивне ставлення до скоєного - він вину в судових засіданнях як у суді
першої, так і апеляційної інстанцій не визнав і не розкаявся, моральну шкоду
потерпілому не відшкодував.

Апеляційний суд при пом'якшенні ОСОБА_2 покарання послався на притягнення його вперше до
кримінальної відповідальності та позитивну характеристику. Проте наведені
обставини були враховані судом першої інстанції як дані, що характеризують особу
винного.

Вказівка апеляційного суду про
захворювання засудженого на туберкульоз об'єктивними даними не підтверджується,
оскільки в матеріалах справи міститься не оригінал, а ксерокопія виписки з
медичної карти ОСОБА_2 за результатами його обстеження в 2004
році, що не може свідчити про достовірність її даних (а.с. 133 т. 2).

Разом з тим, із матеріалів справи
вбачається, що злочин ОСОБА_2 вчинив стосовно малолітнього ОСОБА_3, який не досяг
одинадцятирічного віку та якому внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 була спричинена
психологічна травма та моральні страждання, що потягло за собою неодноразові
звернення за медичною допомогою до Севастопольської міської психіатричної
лікарні (а.с. 278 т. 1). Така обставина залишилась поза увагою апеляційного суду
і не була врахована при прийнятті рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
вважає, що рішення апеляційного суду про пом'якшення ОСОБА_2 покарання не
відповідає вимогам ст. 65 КК України та не грунтується на конкретних обставинах
справи. Визначений апеляційним судом розмір покарання є невідповідним ступеню
тяжкості злочину та несправедливим унаслідок його м'якості, про що обгрунтовано
стверджується в касаційних поданні прокурора і скарзі представника потерпілого.

Відповідно до ст. 372 КПК України невідповідність
призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого є
підставою для скасування ухваленого апеляційним судом щодо ОСОБА_2 судового рішення і направлення справи на новий
апеляційний розгляд.

Суду апеляційної інстанції при новому
розгляді апеляції за умови підтвердження
висновків суду першої інстанції про винуватість засудженого в інкримінованому
цим вироком злочині необхідно визначитись із питанням розміру покарання,
призначеного ОСОБА_2, і прийняти рішення, яке б відповідало вимогам ст. 65 КК
України.

Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора м. Севастополя та
касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду м. Севастополя від 11 квітня 2006 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Судді:

Ю.М. Кармазін В.О. Паневін В.Ф. Школяров