Справа № 1-556/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 20
грудня 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М.,

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.,

прокурора Кузіна
Є.В.,

захисника-адвоката
ОСОБА_1.,

представників цивільного позивача ОСОБА_2. та адвоката ОСОБА_3.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який народився в м.Вінниця,
проживає в АДРЕСА_1, громадянин України, одружений, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, з вищою освітою, працює начальником відділу маркетингу в
корпорації «Еколан», несудимий,

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2, 191 ч.ч.1,3 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний
ОСОБА_4., обіймаючи
посаду голови правління ВАТ «Луцький авторемонтний завод» (надалі Луцький АРЗ)
і будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч
інтересам служби, діючи в інтересах підприємця ОСОБА_5. , дав незаконну усну
вказівку іспектору по кадрах Луцького АРЗ ОСОБА_8. підготувати накази № 18 від
02 квітня 2003 року, № 61 від 01 серпня 2003 року та № 71 від 30 вересня 2003
року, акт про результати інвентаризації від 30.09.2003 року та акт на списання
товарно-матеріальних цінностей від 30.09.2003 року, які містили завідомо
неправдиві відомості про те, що було розпочато будівництво складського
приміщення на території заводу, проведено інвентаризацію основних засобів та
оприбутковано на баланс Луцького АРЗ металоконструкції в кількості 131 штука на
загальну суму 18248грн.04 коп., в тому числі і металоконструкції опори(колони)
в кількості 64 штуки вартістю 9148грн.59коп. Частину цих металоконструкцій, а
також пиломатеріал хвойний в кількості 10 м.куб. вартістю 2692 грн. та
сталь(арматура), а всого на загальну суму 12851 грн. 41 коп. було списано на
будівництво незавершеного об'єкту. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4. склав
довідку №345 від 10 жовтня 2003 року, в яку вніс завідомо неправдиві відомості
про те, що на баланс Луцького АРЗ поставлено у складі незавершеного будівництва
складське приміщення вартістю 12851 грн. 41коп., яку 17.10.2003 року подав у
Волинське бюро технічної інвентаризації (надалі Волинське БТІ) з метою
отримання довідки про ступінь готовності об'єкту незавершеного будівництва -
фундаменту під каркас будівлі (надалі об'єкт). Отримавши довідку Волинського
БТІ № 03192 про те, що ступінь готовності об'єкта становить 35%, ОСОБА_4. 17
жовтня 2003 року продав його підприємцю ОСОБА_5. згідно договору купівлі
продажу незавершеного будівництвом нежитлового приміщення(посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6) за 12851грн. 41коп. В цей ж день ОСОБА_4. продав підприємцю
ОСОБА_5. металеві конструкції в кількості 64 штуки за 10978 грн. 31 коп., які
були оприбутковані на Луцькому АРЗ, однак не були списані на будівництво
об'єкту. Враховуючи, що фактична вартість проданого ОСОБА_4. підприємцю
ОСОБА_5. об'єкту становить 155596грн., а

вартість
проданих підприємцю ОСОБА_5. 64 металоконструкцій становить 55550 грн. 79 коп.,
діями підсудного були заподіяні збитки Луцькому АРЗ на загальну суму 211146
грн. 79 коп., що є тяжкими наслідками.

Окрім того, підсудний ОСОБА_4.,
обіймаючи посаду голови правління Луцького АРЗ і будучи службовою особою,
зловживаючи своїм службовим становищем, платіжним дорученням № 39 від 08 серпня
2003 року на підставі рахунку без номера перерахував кошти в сумі 2692 грн.
підприємцю ОСОБА_7 за пиломатеріали хвойні в кількості 10 м.куб. Після чого дав
вказівку бухгалтеру Луцького АРЗ Макаруку І.В. видати довіреність на одержання
пиломатеріалів і, отримавши довіреність серії ЯЕЮ № 572088 на одержання
пиломатеріалів, на Луцький АРЗ вказані матеріальні цінності не доставив, а
розтратив, спричинивши підприємству матеріальні збитки на суму 2692 грн.

Допитаний з приводу пред'явленого обвинувачення підсудний
ОСОБА_4. вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав та показав, що
дійсно обіймав посаду голови правління Луцького АРЗ, видав накази про початок
будівництва об'єкту, про проведення інвентаризації основних засобів, яким також
і створена робоча комісія, затвердив акт про результати інвентаризації, яким
було оприбутковано на баланс металоконструкції, затвердив акт на списання
товарно-матеріальних цінностей на будівництво об'єкту та підписав наказ про
включення до об'єкту акту на списання матеріальних цінностей. Всі документи
підписував у зв'язку з виробничою необхідністю і відсутністю на Луцькому АРЗ
належного бухгалтерського обліку, а акти затверджував після підписання їх
членами комісії і в час, яким датовані документи. Підписав також і довідку про
вартість об'єту, яка була підготовлена бухгалтерією, а в подальшому подана ним
у Волинське БТІ. Необхідність продати об'єкти і металоконструкції виникла у
зв'язку з наявністю на Луцькому АРЗ заборгованості по заробітній платі, яку він
мав намір погасити. Гроші від продажу надійшли від підприємця ОСОБА_5. на
рахунок Луцького АРЗ в повному об'ємі і були використані на виплату
заборгованості по заробітній платі та на інші потреби підприємства. Що
стосується розтрати пиломатеріалів, то повідомив, що доручення на їх отримання
він не отримував, про що свідчить відсутність відповідного підпису, а тому і не
міг отримати майно та розтратити його. Ствердив, що будь-якого іншого майна,
ввіреного йому, зокрема калькулятора, вентилятора та барсетки, він не привласнював.
Все майно, яке знаходилось в службовому кабінеті, було здано після його
звільнення згідно акту.

Зважаючи на невизнання підсудним своєї вини, винуватість
ОСОБА_4. доводиться дослідженими в ході судового слідства доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, об'єкт розташований на на
землі, право постійного користування якою належить Луцькому АРЗ (а.с.207-210
т.1).

Робочий проект будівництва об'єкту виконаний на замовлення Луцького АРЗ
(а.с.212-236 т.1).

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 0306 (
а.с.57-64 т.2) від 30.01.2006 року, на момент її проведення були наявні 25
монолітних стовпчиків фундаментів та металеві конструкції в кількості 64 штуки.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1334
від 17.05.2006 року (а.с. 115-120 т.2) констатовано, що вартість об'єкта станом
на 17.10.2003 року становить 155596 грн., а вартість 64 металоконструкцій, які
є складовою частиною об'єкта, складає 55550 грн. 79 коп. Висновок науково
обгрунтований, узгоджується з іншими матеріалами кримінальної справи, тому
піддавати його сумніву суд підстав не має. Окрім того, сторона захисту під час
досудового слідства не висловлювала сумніву щодо наявності металоконструкцій
під час проведення експертизи (а.с.122 т.2).

З урахуванням
наведеного суд приходить до висновку, що об'єкт і металоконструкції в кількості
64 штуки станом на 17.10.2003 року належали Луцькому АРЗ, а загальна вартість
вказаного майна складала 211146 грн. 79 коп.

Об'єкт і металоконструкції в кількості 64 штуки, які належали Луцькому АРЗ,
були продані ОСОБА_4. підприємцю ОСОБА_5., що підтверджується відповідними
договорами та іншими документами (а.с.134-140,144-145 т.2).

Той факт, що накази та акти які стосуються об'єкту (а.с.61-65),
підписувались і затверджувався ОСОБА_4. не заперечується і самим підсудним.

Книга обліку наказів (а.с.173-175 т.1) щодо реєстрації наказів № 18 від
02.04.2003 року про початок будівництва об'єкту, № 61 від 01.08.2003 року про
проведення інвентаризації, № 71 від 30 вересня 2003 року про упорядкування
обліку матеріальних цінностей містить виправлення, що підтверджує показання
ОСОБА_8., про те, що
дані накази були підготовлені нею в жовтнні 2007 року на виконання вказівки
підсудного, саме вона доводила накази до відому членам комісії, вказаним в
наказах. Окрім того, свідок показала, яким чином вона робила виправлення у
книзі обліку наказів, (а.с.115-117 т.1).

Показаннями свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11.,
ОСОБА_12.

підтверджується той факт, що акти про результати
інвентаризації та списання товарно-

матеріальних цінностей від 30 вересня 2003 року ними
підписувались в жовтні 2003 року за

вказівкою голови правління ОСОБА_4. Інвентаризація на
Луцькому АРЗ не

проводилась, (а.с.89, 98-99, 90-91, 94-96 т.1). До того ж
свідок ОСОБА_13. ствердила,
що

акту про результати інвентаризації взагалі не
підписувала, а свідок ОСОБА_14.

повідомила, що
акту на списання товарно-матеріальних цінностей також не підписувала, зважаючи
на те, що їх для підписання викликали на роботу у вихідний день в жовтні 2003
року, (а.с.82-83, 84-85 т.1).

Окрім того, показаннями названих вище свідків підтверджується той факт, що
за час, коли головою правління Луцького АРЗ був ОСОБА_4., будь-яких
будівельних робіт щодо об'єкту не проводилось.

З довідки про балансову вартість об'єкту (а.с.203 т.1)
вбачається, що вона підписана лише ОСОБА_4.,
а працівники бухгалтерії Луцького АРЗ, зокрема ОСОБА_13., ОСОБА_12. та
економіст ОСОБА_9 заперечили версію підсудного про те, що дану довідку
підготувала бухгалтерська служба.

Разом з тим, з матеріалів, вилучених з Волинського БТІ (а.с.202-210 т.1),
вбачається, що на заяву з проханням виготовити довідку про ступінь готовності
об'єкта за підписом ОСОБА_4. накладена резолюція аж 18.10.2003 року, тоді як
сама довідка датована 17.10.2003 року. Як показала ОСОБА_15. - працівник
Волинського БТІ, до неї з проханням в найкоротший термін виготовити довідку про
ступінь готовності об'єкта звернувся юрист БТІ ОСОБА_16., який в свою чергу
повідомив суду, що з проханням пришвидшити виконання довідки до нього підходив
ОСОБА_4.

Той факт, що ОСОБА_4. обіймав посаду голови правління і був службовою
особою Луцького АРЗ підтверджується наказом від 21 квітня 2003 року (а.с 46 т.
1), іншими матеріалами справи, (а.с. 28-45 т.1).

Що стосується привласнення лісоматеріалів, то у відповідності до платіжного
доручення № 36 від 08 серпня 2003 року, яке підписане ОСОБА_4. (а.с.67 т.1),
підприємцю ОСОБА_7 перераховано гроші в сумі 2692 грн. за пиломатеріали.

Свідок ОСОБА_12. як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні
послідовно стверджував, що довіреність серії ЯЮЄ № 572088 на отримання
пиломатеріалів від підприємця ОСОБА_7. на ім'я ОСОБА_4. виписував саме він, по
вказівці підсудного. Дану довіреність він особисто передав ОСОБА_4., однак той
відмовився ставити свій підпис в книзі обліку довіреностей (а.с.161 т.1),
мотивуючи це тим, що розпишеться пізніше.

З
досліджених в судовому засіданні показань підприємця ОСОБА_7. (а.с.105-106 т.1)
вбачається, що зі слів ОСОБА_17, який помер (а.с.107 т.1), йому відомо, що пиломатеріали
хвойні в кількості 10 м.куб. на суму 2692 грн. було відпущено ОСОБА_4. згідно
накладної № 143 від 18 вересня 2003 року (а.с.370 т.1). Оскільки ОСОБА_4. не
взяв довіреність, однак пам'ятав її
номер і серію, то зі

слів останнього
була зроблена відповідна відмітка в накладній. Показання свідка узгоджуються з
іншими матеріалами кримінальної справи (а.с.327-331, 368 т.1).

В суді встановлено, що вказані пиломатеріали на Луцький АРЗ не надходили і
не оприбутковувались по бухгалтерських обліках.

Окрім того, у відповідності до акту на списання
товарно-матеріальних цінностей на будівництво об'єкту (а.с.65 т.1) списано
також і пиломатеріал хвойний в тій ж кількості і тією ж вартістю, що був
відпущений підприємцем ОСОБА_7. (а.с. 370).

Враховуючи ту обставину, що накази №18 від 02.04.2003 року про початок
будівництва об'єкту, № 61 від 01.08.2003 року про проведення інвентаризації, №
71 від 30 вересня 2003 року про упорядкування обліку матеріальних цінностей та
акти про результати інвентаризації і на списання товарно-матеріальних цінностей
від 30 вересня 2003 року, які не підписані всіма членами комісії, містять
завідомо неправдиві дані, в тому числі про будівництво та списання на
будівництво об'єкту товарно-матеріальних цінностей, фактично складені і видані
в жовтні 2003 року, а довідка № 345 від 10 жовтня 2003 року також складена і
видана підсудним, який є службовою особою, та містить неправдиві відомості щодо
вартості об'єкта, внаслідок складання і видачі цих документів Луцькому АРЗ були
заподіяні збитки на суму 211146 грн. 79 коп., що є тяжкими наслідками, суд
приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4. у внесенні службовою особою до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей, складанні і видачі завідомо неправдивих
документів, що спричинило тяжкі наслідки, і кваліфікує дії підсудного за ч. 2
ст. 366 КК України.

Оскільки підсудний є службовою особою, вчинив службове
підроблення, зокрема і списав на будівництво об'єкта, який не будувався,
отримані ним хвойні пиломатеріали від підприємця ОСОБА_7., які фактично на
Луцький АРЗ не надходили, продав майно підприємства підприємцю ОСОБА_5. за
суму, що орієнтовно в 10 разів перевищує його вартість, і яка складається щодо
незавершеного будівництва виключно із списаних на будівництво обєкту, яке
непроводилась, матеріалів, і при тому, що всі документи стосовно продажу були
виготовлені в короткий проміжок часу і вже після того, як на Луцький АРЗ
надійшов факс про звільнення ОСОБА_4., а 20 жовтня 2003 року він сам подав
заяву про звільнення (а.с. 54), суд приходить до висновку, що підсдуний,
зловживаючи своїми службовим становищем, умисно, діючи в інтересах третіх осіб,
всупереч інтересам служби, спричинив Луцькому АРЗ тяжкі наслідки, тому
кваліфікує дії ОСОБА_4. за ст. 364 ч. 2 КК України.

З урахуванням наявності довідки ТзОВ «Агро-Союз-Луцьк» про те, що
металоконструкції на балансі підприємства не значаться (а.с.167 т.2), а також
тієї обставини, що жоден з допитаних в суді свідків не підтвердив належність
металоконструкцій ТзОВ «Агро-Союз-Луцьк», не підтверджується факт належності
64-х металоконструкцій ТзОВ «Агро-Союз-Луцьк» дослідженими протоколами допитів
свідків, зокрема і заступника головного бухгалтера ТзОВ «Агро-Союз-Луцьк»
ОСОБА_18. (а.с.208 т.2), суд виключає з обвинувачення ОСОБА_4. по епізоду
службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, та по епізоду зловживання
службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, заподіяння збитків ТзОВ
«Агро-Союз-Луцьк» на суму 10978грн.31коп.

З
урахуванням тих обставин, що ОСОБА_4. перерахував кошти за пиломатеріали, дав
вказівку підготувати і отримав доручення на отримання матеріальних цінностей,
номер і серія якої співпадає з тими, що зазначені в накладній на отримання 10
м.куб. хвойних пиломатеріалів від підприємця ОСОБА_7., в подальшому під час
вчинення службового підроблення і зловживання службовим становищем підсудний
списав пиломатеріали у тій ж кількості та на ту ж суму на будівництво об'єкта,
яке не проводилось, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4. розтратив
чуже майно, зловживаючи своїм службовим становищем, тому перекваліфіковує дії
підсудного з ч. З ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки не
вбачає кваліфікуючу ознаку повторності.

Такий висновок
суд робить з наступних міркувань.

Органами досудового слідства ОСОБА_4. обвинувачується у привласненні майна
Луцького АРЗ, зокрема калькулятора, барсетки та вентилятора на загальну суму
376 грн. 50 коп., яке йому було ввірене.

У відомості за травень 2003 року відсутній підпис ОСОБА_4. про отримання
барсетки (а.с.57 т. 1), а у відомості за червень 2003 року міститься
виправлення щодо кількості та дописка щодо вартості отриманих ОСОБА_4.
вентиляторів (а.с.58 т.1). Окрім того, ніхто із свідків не зміг чітко вказати,
що майно, привласнення якого інкримінується ОСОБА_4., було передано
останьому. Сам же підсудний ствердив, що калькулятор входить в поняття
канцелярського обладнання, яке було передано ним згідно акту від 20 жовтня 2003
року (а.с.55-56 т. 1), і дане твердження не знайшло свого спростування в суді.

За таких обставин суд виправдовує ОСОБА_4. за недоведеністю участі
підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчинених
ОСОБА_4. злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких,
особу підсудного та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що
обтяжують чи пом'якшують покарання підсудного, суд не вбачає.

ОСОБА_4. вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем
проживання.

За таких обставин, враховуючи і стан здоров'я підсудного, суд приходить до
висновку про необхідність призначення ОСОБА_4. мінімального покарання у виді
позбавлення волі, передбаченого ст.364 ч.2 КК, санкція якого є найбільш
суворою, застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш
суворим.

З урахуванням того, що після вчинення злочинів ОСОБА_4., за які той
засуджується, пройшов тривалий час(понад 4 роки), дані про вчинення ним нових
злочинів відсутні, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4. можливе
і без відбування покарання, тому звільняє підсудного від відбування основного
покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, але з огляду на
тяжкість вчинених злочинів встановлює при цьому максимальний іспитовий строк,
передбачений ч. З ст. 75 КК України.

Призначає суд ОСОБА_4. обов'язкове додаткове покарання у виді позбавлення
права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій.

Судові витрати у відповідності до ст. 93 КПК України за проведення
експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_4.
в доход держави.

Речові докази по справі: журнал реєстрації довіреностей (а.с.165 т.1),
книгу обліку наказів по основній діяльності по ВАТ «Луцький авторемонтний
завод» (а.с. 177 т.1) суд залишає у Луцькому АРЗ, решту - в матеріалах
кримінальної справи.

Цивільний позов ВАТ «Луцький авторемонтний завод» (а.с.403 т.1, 428-430
т.2) підлягає до повного задоволення, оскільки в суді встановлено, що фактична
вартість проданого ОСОБА_4. підприємцю ОСОБА_5. об'єкту становить 155596грн.,
вартість проданих підприємцю ОСОБА_5. 64 металоконструкцій становить 55550 грн.
79 коп., вартість розтрачених хвойних пиломатеріалів становить 2692 грн., тобто
були заподіяні збитки Луцькому АРЗ на загальну суму 213838 грн. 79 коп., яка і
підлягає стягненню.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

Виправдати ОСОБА_4 за недоведеністю його участі у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України.

Визнати
винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.2,366 ч.2, 364
ч.2 КК України, і призначити покарання

за ст. 191 ч.2 КК України у виді
позбавлення волі на строк
2(два) роки з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані
з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій
на строк 1 (один) рік;

за ст.366 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк
2(два) роки;

за ст.364 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк
5(п'ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк
3(три) роки.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у виді
позбавлення волі на строк 5(п'ять) років з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки.

Зарахувати ОСОБА_4 в
строк відбуття основного покарання термін його перебування під вартою з
20.07.2005 року по 29.07.2005 року включно.

На підставі ст.ст.75, 76 ч. 1 п. 2,3,4 КК України звільнити ОСОБА_4. від
призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо
він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме: не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
свого проживання і роботи; періодично з'являтись на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи.

Судові витрати за проведення експертизи у справі в сумі 235 (двісті
тридцять п'ять) грн. 55 коп. стягнути з ОСОБА_4. в доход держави.

Речові докази: два журнали залишити у ВАТ «Луцький авторемонтний завод»,
решту в матеріалах кримінальної справи.

Цивільний позов
ВАТ «Луцький авторемонтний завод» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ВАТ «Луцький авторемонтний завод» 213838
(двісті тринадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 79 коп. у відшкодування
завданих матеріальних збитків.

Запобіжний захід ОСОБА_4. до вступу вироку у законну силу
залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Луцький міськрайонний суд.