1-кп/381/193/14
381/3734/14-к
УХВАЛА
24 грудня 2014 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000870 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастова Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 296 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, проживаючої по АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 309 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ
Ухвалою суду від 29.10.2014 ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою до 27.12.2014 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершеним до його спливу.

24.12.2014 прокурор у судовому засіданні просила обраний щодо ОСОБА_3 запобіжний захід продовжити, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, впливу на свідків та можливого вчинення нового злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти продовження строку тримання під вартою заперечував, зазначивши, що доводи прокурора є безпідставними.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового процесу, суд зазначає наступне.

На даний час провадження у справі не закінчено. Обвинувачений ОСОБА_3 , є судимим за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2012 року за ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік, однак, не зважаючи на це, є таким що підозрюється у вчиненні у період встановленого йому іспитового терміну злочинів - тяжкого та середньої тяжкості, за які передбачено покарання понад три роки позбавлення волі. Потерплі вказали безпосередньо на нього як на особу, що допустила вчинення неправомірних дій відносно них.

При цьому, суд звертає увагу, що доводи прокурора про наявність ризиків впливу обвинуваченим на свідків, переховування його від суду та можливості вчинення нового є непереконливими та не підтверджуються жодними належними доказами.

Однак, не зважаючи на це обвинувачений ОСОБА_3 має невідбуте покарання та обвинувачується у вчиненні нових злочинів у період іспитового строку. Тому, в разі прийняття судом обвинувального вироку, згідно з положеннями п. 26 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 такому обвинуваченому належить призначати покарання виключно у виді позбавлення волі. Тому, враховуючи зібрані по справі докази, особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , тяжкість покарання, що йому загрожує, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк перебування під вартою. Підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст.177, 331, 336, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою вважати продовженим до двох місяців, а саме до 24 лютого 2015 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1