Справа №1-105/07
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

05 листопада
2007 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у

складі:

головуючої -
судді Гудим О.М.

при секретарі -
Чайковській В.В.

з участю
прокурора -
Шило С.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області кримінальну справу по
звинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Васильківка Васильківського
району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, що має середню
спеціальну освіту, не одруженого, не військовозобов'язаного, що мешкає без
реєстрації по АДРЕСА_1, не працюючого, раніше судимого:

1)
04.01.1995 р.
Царичанським райсудом за ст. 114 КК України до виправних робіт на 1 рік, з
утриманням 10% в дохід держави;

2)
27.06.1997 року Царичанським райсудом за ст. 140 ч.2 КК
України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,
звільненого 24 липня 1998 року, згідно постанови Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 23.07.1998 року на підставі ст. 52 КК України
умовно-достроково на 8 місяців 4 дні;

3)
11.10.1999 року Царичанським райсудом за ст. 81 ч.3 КК
України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 45
КК України, умовно з іспитовим строком 3 роки, зі сплатою штрафу у сумі 680
грн.;

4)
12.01.2004 року Царичанським райсудом за ст. 164 ч.1 КК
України до обмеження волі на строк 1 рік. За постановою Царичанського райсуду від 23.07.2004
року направленого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для
засуджених до позбавлення волі. Звільненого умовно-достроково на 3 місяці 12
днів, згідно постанови Комсомольського міського суду Полтавської області від
27.04.2005 року

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення
Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.1991 року, ОСОБА_1зобов'язаний
сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не
менше 20 рублів (на даний час - не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів
(прибутку) громадян), на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, на
користь матері ОСОБА_3, починаючи з 27 лютого 1991 року.

ОСОБА_1був засуджений 12.01.2004 року Царичанським районним
судом за ст. 164 ч.1 КК України до 1-го року обмеження

2

волі і звільнений з Комсомольської виправної колонії №
136 постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.04.2005
року умовно-достроково на 3 місяці 12 днів. З моменту звільнення ОСОБА_1.
продовжував умисно ухилятися від сплати аліментів, а саме офіційно ніде не
працював, на обліку в Царичанському районному центрі зайнятості населення як
безробітний не перебував, працевлаштовуватись вперто не бажав, на неодноразові
виклики державного виконавця Царичанського РУЮ не з'являвся і не повідомляв про
зміну місця проживання, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина ні в
якому вигляді не надавав. Згідно довідки Царичанського РУЮ заборгованість ОСОБА_1. по сплаті аліментів
з 27.04.2005 року по 18.09.2007 року становить 3880 грн. 43 коп.

Постраждала
ОСОБА_3., працівники міліції та Царичанського РУЮ неодноразово попереджали ОСОБА_1. про необхідність
сплати аліментів і погашення заборгованості, про кримінальну відповідальність
за злісне ухилення від сплати аліментів, однак ОСОБА_1. жодного разу не виявив бажання фінансово допомогти сину .

В результаті
своїх умисних, злісних дій по тривалому ухиленню від виконання рішення суду про
сплату аліментів, ОСОБА_1.
за період з 27.04.2005 року по 18.09.2007 року мав заборгованість у розмірі
3880 грн. 43 коп., а загальний розмір заборгованості по аліментам за весь
період часу, тобто з 2002 року по 18.09.2007 року, таким чином, становить 6982
грн. 11 коп.

Підсудний ОСОБА_1 вину свою визнав
повністю, пояснивши, що дійсно він знає про те, що з 1991 року зобов'язаний
Царичанським районним судом до сплати аліментів на утримання свого
неповнолітнього сина, на користь ОСОБА_3. Він сплачував аліменти, поки офіційно
працював і аліменти вираховувались з його заробітної плати, але нерегулярно, а
з 2002 року він до даного часу офіційно ніде не працює і з того часу не сплатив
аліментів жодного разу. Крім того, дійсно у 2004 році він притягувався до
кримінальної відповідальності по факту злісного ухилення від сплати аліментів
на утримання сина, в зв'язку з чим був засуджений Царичанським районним судом
до обмеження волі на строк 1 рік, але був звільнений умовно-достроково. І знову
ж таки з часу засудження і по теперішній час не надавав ніякої майнової
допомоги ні в якому вигляді на утримання свого сина через те, що не може знайти
роботу, і хоча він має деякі доходи і змогу працювати, в нього не має коштів
для сплати аліментів. В скоєному щиросердно розкаюється, сплачувати аліменти і
погасити заборгованість не відмовляється, але коли це буде робити і де він
візьме гроші не знає.

Потерпіла
ОСОБА_3 пояснила, що в 1992 році розвелась зі своїм чоловіком ОСОБА_1., з яким у них
мається спільний син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а ще в 1991 році Царичанський
районний суд зобов'язав її чоловіка ОСОБА_1.
сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2, на її користь. Але ОСОБА_1.
злісно ухиляється від виконання рішення суду. З 2002 року і по даний час
жодного разу не сплатив аліментів і не надавав ніякої матеріальної допомоги на
утримання сина. Знає, що ОСОБА_1. працездатний і має змогу працювати і
сплачувати аліменти. Прохає примусити його виконувати рішення суду, погасити
заборгованість і регулярно сплачувати аліменти.

Вина ОСОБА_1. доказана також матеріалами справи:

·
рапортом працівника міліції про скоєння злочину (а.с. 7);

·
протоколом усної заяви про злочин та заявою (а.с.9-10);

·
поясненнями (а.с. 11,13);

·
поясненням і зобов'язанням ОСОБА_1. (а.с. 12,14);

виконавчим
листом, довідкою-розрахунком (а.с. 19-21);

3

·
викликом та попередженням, довідкою ДВС (а.с.22, 24, 25);

·
копією свідоцтва про народження ОСОБА_2. і довідкою про
склад його сім'ї (а.с.26,27).

Заслухавши
пояснення підсудного, потерпілої, вивчивши всі інші зібрані по справі докази,
даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина
підсудного у пред'явленому йому звинуваченні доведена повністю, його дії вірно
кваліфіковані по ч.2 ст.164 КК України, як він дійсно, будучи особою раніше
судимою за такий самий злочин, передбачений ч.1 ст.164 КК України, злісно
ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого
неповнолітнього сина (аліментів), а тому він повинен нести кримінальну
відповідальність за ч.2 ст. 164 КК України.

При призначенні
міри покарання підсудному ОСОБА_1суд
приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, раніше судимий
за скоєння аналогічного злочину, відсутність компрометуючих матеріалів за
місцем проживання, визнання своєї вини та каяття та вважає, що виправлення та
перевиховання підсудного можливе без відбування ним призначуваного покарання,
тобто суд вважає за доцільне застосувати ст.ст.75, 76 КК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 164 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у
виді обмеження волі на строк 3 роки.

Відповідно до
ст. 75 КК України від призначуваного покарання ОСОБА_1 звільнити з випробуванням, із встановленням іспитового
строку 2 роки.

Згідно ст.76 КК
України покласти на ОСОБА_1. обов'язки
протягом іспитового строку повідомляти органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання, роботи та періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
до набрання вироком чинності залишити ОСОБА_1.
попередній - підписку про невиїзд.

Вирок може бути
оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 днів з
подачею апеляції через районний суд.