Справа № 404/8452/14-к
Номер провадження 1-кп/404/34/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження №0000272 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.02.2013 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст.70, 72 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 05.09.2013 року вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.02.2013 року змінено в частині призначення покарання, та засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 04.04.2014 року на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 27.03.2014 року умовно-достроково на 5 місяців 4 дні;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ :

27.05.2014 року ОСОБА_4 , знаходячись в місті Кіравограді в особистих справах, в 00.10 год., прийшов на залізничний вокзал ст. Кіровоград Одеської залізниці, який розташований на території Кіровського району м. Кіровоград з метою доїхати до міста Помічна. Знаходячись в приміщенні залізничного вокзалу, ОСОБА_4 вийшов на перон і направився в бік туалету, де йому на зустріч йшов ОСОБА_7 , тримаючи в руці мобільний телефон «LG GS106». ОСОБА_4 вирішив відкрито заволодіти телефоном ОСОБА_7 .

Здійснюючи свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, не застосовуючи фізичної сили, наблизився до потерпілого ОСОБА_7 і повторно відкрито викрав мобільний телефон «LG GS106», який відповідно до висновку експерта №481 від 06.06.2014 складає 123 грн. 33 коп. з двома сім - картками мобільних операторів «Київстар» та «МТС», вихопивши його з рук потерпілого ОСОБА_7 , чим завдав матеріального збитку на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Але в цей же день, близько 02.30 год., біля будівлі залізничного вокзалу ст. Кіровоград, зі сторони привокзальної площі, ОСОБА_4 був виявлений працівниками міліції, у якого в ході огляду місця події в шкарпетці одягнену на ліву ногу був виявлений та вилучений мобільний телефон «LG GS106», що належить потерпілому ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково та показав, що 27.05.2014 року перебував на залізничному вокзалі ст. Кіровоград Одеської залізниці разом зі своїми товаришем ОСОБА_8 . Навпроти них в залі очікування на сидінні спав потерпілий ОСОБА_7 . Побачивши, що той спить, він підсів поряд до потерпілого ОСОБА_7 та побачивши, що за ним ніхто не спостерігає, витяг з кишені ОСОБА_7 мобільний телефон «LG GS106». Після чого, вийшов із-зали очікування вокзалу залізниці, та через деякий проміжок часу був затриманий нарядом міліції, які під час огляду місця події виявили та вилучили з його лівої шкарпетки викрадений мобільний телефон.

При цьому, вказав суду, що стороною обвинувачення у висунутому обвинуваченні необґрунтовано кваліфіковано його дії за ч.2 ст.186 КК, як вчинення ним саме відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , оскільки він таємно викрав належне потерпілому майно, тоді коли останній спав.

Повністю визнає кількість та вартість викраденого майна, обіцяє виправитись.

Однак, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю підтверджується зібраними в провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, такими як:

- показаннями допитаного у судовому засіданні у якості потерпілого ОСОБА_7 з яких вбачається, що 26 травня 2014 року він вирішив заночувати на вокзалі, після 24 години він направився в туалет, який розташований в кінці перону залізничного вокзалу м. Кіровоград. Виходячи з туалету він тримав у руках мобільний телефон марки «LG», ввімкнувши на телефоні радіо, побачив як йому на зустріч йшов молодий чоловік, який наблизившись до нього, вихопив з рук належний йому мобільний телефон і втік по сходах спустившись вниз. Після чого, він почав кричати, щоб той повернув йому телефон та побачив, як обвинувачений побіг вздовж вокзалу. Потім він піднявся по сходах і побачив з торцевої частини будівлі вокзалу наряд міліції, яким повідомив про даний факт, описавши прикмети особи, а також те, що бачив грабіжника нещодавно всередині вокзалу ще з одним хлопцем. Через деякий час поки складали документи, доставили ОСОБА_4 , в особі якого він впізнав свого грабіжника. Після чого, в приміщенні ч/ч міліції в присутності слідчого та понятих, в ході проведення огляду місця події піднявши штанину ОСОБА_4 , в шкарпетці, яка була одягнена на його ліву ногу, виявлено належний йому мобільний телефон «LG», однак без 2-х сім карток мобільних операторів «МТС» та «Київстар». При цьому, тілесних ушкоджень йому не завдавалось, телефон обвинувачений ОСОБА_4 вихопив з рук не торкаючись його.

- показаннями допитаного у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 відповідно до яких 26.05.2014 року він разом зі своїм товаришем з м. Помічна ОСОБА_4 приїхали до Кіровограда. З автовокзалу м. Кіровограда вони приїхали на залізничний вокзал ст. Кіровоград, щоб поїздом виїхати до Помічної. По прибуттю на залізний вокзал в кімнаті відпочинку сиділо 4-5 чоловік, можливо там був потерпілий, але він його не знає. Чи були біля потерпілого речі також не пам`ятає, бо не звернув на те уваги. У ОСОБА_4 була барсетка, більше ніяких речей чи сумок у нього з собою не було. Він присівши на сидіння в залі очікування біля вікна заснув, а ОСОБА_4 пішов курити. Прокинувшись ОСОБА_4 поряд з ним не було. Потім він пішов до каси купив квиток на поїзд до Помічної, та біля 02.30 год. він сів на потяг та поїхав до Помічної, оскільки вдома хвора донька та дружина часто йому телефонувала з цього приводу. Вже в потязі йому зателефонували з міліції і попросили передати документи ОСОБА_4 , які пізніше передав до ст. Помічна робітникам міліції. Чому вказані документи ОСОБА_9 були саме в нього, точно пояснити суду не зміг.

- з показань допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 вбачається, що він був присутній в якості понятого при проведенні огляду місця події 27.05.2014 року. Його запросив прапорщик міліції на ЖД вокзал Кіровограда. Він зайшовши у відділення міліції, побачив прапорщика і ОСОБА_4 . Потім йому показали мобільний телефон, проте марку якого не запам`ятав. Даний телефон лежав на столі, після чого, ОСОБА_4 зазначив, що вказаний телефон він викрав.

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.05.2014 року о 02.00 год., згідно якого 27.05.2014 року о 01.30 год., ОСОБА_7 знаходився на залізничному вокзалі ст. Кіровоград. Вийшов з залізничного вокзалу в бік туалету. Після чого, вийшовши з приміщення туалету попрямував в бік виходу залізничного вокзалу. В цей час йому на зустріч йшов молодий чоловік, який був одягнутий в світлу спортивну куртку з капюшоном, якого він не знає. Після чого, зрівнявшись з ним, невідомий чоловік вихопив його мобільний телефон марки «LG» з рук та побіг по сходах, які знаходяться в стороні біля туалету в напрямку міста у невідомому напрямку. Вище викладене підтверджується відміткою та підписом заявника ОСОБА_7 (т.1 а.п. 8-9)

- протоколом огляду місця події від 27.05.2014 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого встановлено місце огляду чергову частину міліції ЛВ ст. Кіровоград, де на лавці з правого боку сидить чоловік, який представився ОСОБА_7 , та показав на чоловіка, який заволодів належним йому мобільним телефоном «LG», чорного кольору, придбаний ним місяць тому. Вказаний молодий чоловік представився, як ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та показав, що дійсно заволодів мобільним телефоном марки «LG GS106» у чоловіка, який сидів навпроти нього на пероні залізничного вокзалу, витягнувши його з рук ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_4 показав, як сховав телефон в шкарпетку одягнену на ліву ногу. Потім підняв ліву халошу штанів в які був одягнутий та показав, що в його шкарпетці знаходиться мобільний телефон «LG» у чорному корпусі, та дві сім карти «МТС» і «Київстар» (т.1 а.п.10-13);

- протоколом огляду предмету від 27.05.2014 року, мобільного телефону «LG GS106», ІМЕІ НОМЕР_1 та двох сім карт, які долучені до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів та повернуті під розписку власникові (т.1 а.п.20, 23);

- висновком експерта №481 від 06.06.2014 року, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу представленого на експертне дослідження мобільного телефону «LG GS106», ІМЕІ: НОМЕР_1 в чорному корпусі, власником якого є потерпілий ОСОБА_7 , та який був вилучений у ОСОБА_4 , станом цін на 27.05.2014 року може складати 123 грн. 33 коп. Визначення вартості сім карток виходить за межі компетенції експерта з проведення товарознавчих експертиз (промислових товарів народного споживання) (т.1 а.п.27-32);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.10.2014 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка вчинила злочин щодо нього (т.1 а.п.153-154);

Аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні та перевірені докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а його доводи про те, що правова кваліфікація його протиправного діяння за ч.2 ст.186 КК України є невірною, оскільки він таємно заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 коли той спав та не спостерігав за обстановкою довкола нього, суд оцінює критично, оскільки згідно з показів потерпілого ОСОБА_7 вбачається те, що він виходячи з туалету тримав у руках телефон «LG», ввімкнувши на телефоні радіо, побачив як йому на зустріч йшов молодий чоловік, який наблизившись до нього, вихопив з рук належний йому мобільний телефон і втік по сходах спустившись вниз. Після чого, він почав кричати, щоб той повернув йому телефон та побачив, як обвинувачений ОСОБА_4 побіг вздовж вокзалу. Потім він піднявся по сходах і побачив з торцевої частини будівлі вокзалу наряд міліції, яким повідомив про даний факт, описавши прикмети особи, а також те, що бачив грабіжника нещодавно всередині вокзалу ще з одним хлопцем. Через деякий час поки складали документи, було доставлено ОСОБА_4 , в особі якого він впізнав свого грабіжника, є послідовними, стабільними і не викликають недовіри у суду. Тому, суд не вбачає підстав ставити під сумнів показання потерпілого, який претензій до ОСОБА_4 не має (т.1 а.п.24), та не намагається його оговорити, чи будь-яким чином вплинути на його покарання.

Більше того, показання потерпілого повністю узгоджуються із іншими, дослідженими у провадженні доказами, які викладено раніше, та показаннями свідка ОСОБА_8 , а також свідка ОСОБА_10 , який був присутній при проведенні огляду місця події в якості понятого та у своїх поясненнях суду підтвердив обставини, викладені у протоколі огляду місця події від 27.05.2014 року, а тому підстав ставити під сумнів показання свідків судом також не встановлено, як і будь-яку їхню пряму чи опосередковану зацікавленість в ході розгляду даної справи судом також не встановлено, оскільки у своїй сукупності вони узгоджуються один з одним та іншими доказами в кримінальному провадженні.

При цьому, свої покази потерпілий ОСОБА_7 підтвердив також при проведенні особи для впізнання, де ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 (за характерними йому ознаками, такими як: cмугляве обличчя, середній зріст та тіло будова, карі очі, чорне волосся) як особу, яка вчинила злочин щодо нього (т.1 а.п.153-154).

За вказаних обставин суд вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_4 неправдивими, такими, що не ґрунтуються на викладених вище доказах в провадженні, які досліджені у судовому засіданні, які є об`єктивними, допустимими, належними, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у суду.

Окрім того, згідно із роз`ясненнями, наданими судам у п.п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

З аналогічних підстав, суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 був на 2 (дві) сім-картки судом підтверджень не знайшло, оскільки згідно з протоколом огляду предмету від 27.05.2014 року мобільний телефон «LG GS106», містить 1 сім-карту мобільного оператору «МТС», а 2 сім картку мобільного оператору «Київстар», згідно з протоколом огляду місця події від 27.05.2014 року була ним викинута (т.1 а.п.10-11, 20). Також, згідно з протоколом огляду предмету та проведеної судово товарознавчої експертизи №481 від 06.06.2014 року, вказаний телефон був на 1 сім карту, однак потерпілий користувався 2-ма сім картками вказаних вище операторів мобільного зв`язку, тому посилання обвинуваченого в цій частині повністю спростовуються матеріалами даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в кримінальному провадженні та перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисний закінчений корисливий злочин, віднесений до категорії тяжких, викрадене повернуто потерпілому, будь-яких майнових претензій потерпілий до обвинуваченого не має та цивільний позов не заявлено.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання (де проживав без реєстрації) та навчання характеризується посередньо (т.1 а.п.83-84), проте за останнім місцем відбуття покарання (Божковська виправна колонія УДПтС України в Полтавській області «№16») характеризувався виключно позитивно (т.1 а.п.88), офіційно не працював та не одружений, на обліках в лікарнях не перебуває, осудний, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.

Разом з тим, згідно акту судово психіатричної експертизи №454 від 09.09.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення виявляв і в даний час виявляє ознаки легкої розумової відсталості, про що свідчать дані анамнезу: навчався в Пантаївській школі-інтернат і дані проведеного обстеження, які виявили: інтелект знижений, мислення по конкретному типу. Не завжди розуміє переносний зміст прислів`їв і приказок, проте ступінь розумового недорозвинення така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати дії та керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_4 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.116-117).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Із врахуванням обставин кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_4 , оскільки його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з тим, що він раніше судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення від покарання, а тому він представляє суспільну небезпеку для оточуючих та підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Враховуючи ту обставину, що злочин вчинено під час умовно-дострокового звільнення від покарання у виді позбавлення волі на 5 місяців 4 днів, згідно з ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.03.2014 року, призначеного за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.02.2013 року, покарання ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст.81 КК України слід призначати із застосуванням ст.71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2013 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 на період апеляційного оскарження вироку суду залишити попередню тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07 серпня 2014 року 18 год. 05 хв.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судово - товарознавчої експертизи №481 від 06.06.2014 року у розмірі 196 грн. 56 коп.

Речовий доказ мобільний телефон «LG GS106», ІМЕІ НОМЕР_2 в чорному корпусі, залишити ОСОБА_7 .

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а обвинуваченому, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1