Дата документу 05.01.2012 Справа № 1622/308/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2012 року Октябрський
районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді
Савченко Л.І.

при секретарі -Милостюк
А.С.

за участю прокурора - Снісаренка Г.О.

захисника -адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду у м.Полтава
подання слідчого в ОВС слідчого
відділу прокуратури Полтавської
області молодшого радника юстиції
Буряка А.М. про обрання запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Комсомольськ Полтавської
області, мешканця Полтавської області,
АДРЕСА_1, зареєстрованого в Полтавській
області, АДРЕСА_2, українця, громадянина
України, освіта вища, одруженого, має на
утриманні двох неповнолітніх дітей,
приватного підприємця, раніше не
судимого,

який притягується до кримінальної
відповідальності за вчинення злочинів,
передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 369,
ч.1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий в ОВС слідчого відділу
прокуратури Полтавської області
молодший радник юстиції Буряк А.М.
звернувся до суду з поданням,
підтриманим заступником прокурора
Полтавської області Годуєвим О.О., про
обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_3
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту, посилаючись на те, що
прокуратурою Полтавської області
розслідується кримінальна справа
відносно ОСОБА_3 за ознаками злочинів,
передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 369,
ч.1 ст. 190 КК України, в ході досудового
слідства по якій встановлено, що в
жовтні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були
затримані в річковому порту
м.Кременчука співробітниками
лінійного відділу міліції за незаконне
виловлювання риби. Відносно ОСОБА_4
порушено кримінальну справу, яку
направлено до Кременчуцького
районного суду Полтавської області з
обвинувальним висновком. В ході
розмови з ОСОБА_4 начальник лінійного
відділу міліції у річковому порту
м.Кременчука ОСОБА_6 повідомив, що
позитивно вирішити питання по вказаній
кримінальній справі допоможе ОСОБА_3
Останній в ході розмови з ОСОБА_4
повідомив, що він та ОСОБА_6 допоможуть
позитивно вирішити справу, домовившись
із суддею, який буде розглядати його
справу, за що необхідно дати гроші у
сумі 3 500 доларів США ОСОБА_6 та судді. Не
маючи іншого вибору, ОСОБА_4 погодився
на вимоги ОСОБА_3, під час їхньої
зустрічі передав останньому 12 грудня
2011 року гроші у сумі 3 500 доларів США в
якості хабара нібито для подальшої їх
передачі ОСОБА_6 та судді
Кременчуцького районного суду
Полтавської області.

Після незаконного отримання грошових
коштів ОСОБА_3 був затриманий на місці
правоохоронними органами 12 грудня 2011
року в порядку ст. 115 КПК України за
підозрою у вчиненні злочину.

12 грудня 2011 року відносно ОСОБА_3
порушено кримінальну справу за
ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.
27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 369, ч.1 ст. 190 КК України.

20 грудня 2011 року ОСОБА_3 притягнуто в
якості обвинуваченого та пред»явлено
обвинувачення за вчинення злочинів,
передбачених ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 369,
ч.1 ст. 190 КК України.

З подання слідує, що ОСОБА_3
обвинувачується у скоєнні тяжкого
злочину, за який передбачено покарання
у вигляді позбавлення волі від 4 до 8
років, до даного часу проведено лише
першочергові слідчі дії, може
продовжити злочинну діяльність,
намагатиметься перешкодити
встановленню істини у справі, впливати
на потерпілого та свідків, ухилитися
від явки до слідчого та суду.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину не
визнав, пояснив, що від дачі показів в
ході досудового слідства відмовився,
оскільки перебував в шоковому стані,
злякався, так як був затриманим перший
раз, однак зараз розібравшись з
пред»явленим обвинуваченням, має намір
визнати частково свою вину та дати
свідчення по справі. Прохав у
задоволенні подання відмовити,
оскільки ухилятися від слідства наміру
не має.

Допитавши обвинуваченого,
заслухавши пояснення слідчого, який
просить задовольнити подання про
обрання запобіжного заходу, думку
прокурора, який підтримав подання з
мотивів наведених слідчим, та
захисника, який вважає, що належна
поведінка обвинуваченого може бути
забезпечена обранням щодо нього іншого
більш м'якого запобіжного заходу, а
саме підпискою про невиїзд, дослідивши
матеріали надані слідчим та матеріали
кримінальної справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 148 КПК України
запобіжні заходи застосовуються за
наявності достатніх підстав вважати,
що підозрюваний, обвинувачений,
підсудний, засуджений буде намагатися
ухилитися від слідства і суду або від
виконання процесуальних рішень,
перешкоджати встановленню істини у
справі або продовжувати злочинну
діяльність.

При вирішенні питання про
застосування запобіжного заходу
враховуються тяжкість злочину, у
вчиненні якого підозрюється,
обвинувачується особа, її вік, стан
здоров»я, сімейний і матеріальний стан,
вид діяльності, місце проживання та
інші обставини, що її характеризують,
що встановлено ст. 150 КПК України..

З п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про
практику застосування судами
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту та продовження строків
тримання під вартою на стадіях
дізнання і досудового
слідства»вбачається, що взяття під
варту є найбільш суворим запобіжним
заходом, у зв»язку з чим він обирається
лише за наявності підстав вважати, що
інші (менш суворі) запобіжні заходи,
передбачені ст. 149 КПК України, можуть
не забезпечити виконання
підозрюваним, обвинуваченим
процесуальних обов»язків, що
випливають із ч.2 ст. 148 КПК, і його
належної поведінки.

Судом при розгляді подання
встановлено, що ОСОБА_3 раніше не
судимий, до кримінальної
відповідальності притягується вперше,
одружений, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, працює, має
постійне місце проживання, за яким
характеризується позитивно.

Виняткових випадків, які б давали
підстави стверджувати, що інші
запобіжні заходи не забезпечать
належної поведінки обвинуваченого,
слідчим в поданні не наведено. В
матеріалах справи відсутні дані, з яких
можна було б зробити висновок, що
обвинувачений буде переховуватися від
слідства та суду, продовжувати
злочинну діяльність, а також
перешкоджати встановленню істини по
справі. В ході розгляду подання слідчим
не було надано переконливих доводів
здійснення цього наміру обвинуваченим,
тому суд вважає вказані доводи лише
припущеннями не підтвердженими
жодними доказами. Так, слідчий у
судовому засіданні підтвердив, що на
всі виклики для проведення слідчих дій
ОСОБА_3 з»являвся, свідок ОСОБА_6 на
даний час допитується іншим слідчим
слідчо-оперативної групи прокуратури
Полтавської області, інші свідки по
справі вже допитані, скарг від
потерпілого та свідків про чинення на
них тиску з боку обвинуваченого не
надходило, докази щодо причетності
ОСОБА_3 до скоєння інших злочинів
відсутні.

Суд не розцінює відмову від дачі
показів обвинуваченим як намір
перешкодити встановленню істини у
справі, оскільки це є Конституційним
правом особи, передбаченим ст. 63
Конституції України, яким він
скористався, та враховує дані ним
покази у судовому засіданні про
можливе визнання ним своєї вини у
вчиненні злочину та дачі показів в
подальшому. Крім того, обвинувачений
мав право скористатися передбаченим
ст.59 Конституції України правом на
правову допомогу та узгодити свою
позицію із захисником і вже після цього
давати свідчення, яке ОСОБА_3 і
використав.

Таким чином, з урахуванням
обставин вчинення злочину та його
тяжкості, суд приходить до висновку, що
перебуваючи на волі, обвинувачений
ОСОБА_3 не перешкоджатиме встановленню
істини по справі, не ухилятиметься від
виконання покладених на нього
процесуальних обов»язків та не
займатиметься злочинною діяльністю, а
тому підстави для обрання щодо нього
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту відсутні.

Керуючись ст.ст. 148, 155, 165-1 та
165-2 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В обранні щодо обвинуваченого
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту -
відмовити.

На постанову суду прокурором,
підозрюваним, його захисником може
бути подана апеляція до апеляційного
суду Полтавської області протягом
трьох діб з дня її винесення.

Суддя
Л.І.
Савченко