Справа № 131/2184/14-к

В И Р О К
іменем України

"30" червня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 19.06.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голики, Іллінецького району, Вінницької області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта неповна-середня, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року, на відстійниках цукрового заводу, що біля м. Іллінці, Вінницької області, ОСОБА_3 , знайшов декілька дикоростучих рослин коноплі, з яких зірвав листя та суцвіття і тим самим незаконно придбав, після чого помістив їх в поліетиленовий пакет та переніс до свого домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_1 , де поклавши на горище висушив після чого руками подрібнив і тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, який в подальшому зберігав на горищі житлового будинку в якому проживає. Даний наркотичний засіб ОСОБА_3 зберігав частково з метою подальшого збуту, а частково для власного вживання шляхом куріння.

Так, ОСОБА_3 30.01.2012 року, в м. Іллінці, Вінницької області, взявши з горища житлового будинку в якому проживає, та який розташований за адресою АДРЕСА_1 , частину наркотичного засобу, який незаконно зберігав і з ним прийшов до квартири ОСОБА_6 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де зустрівся з своїм знайомим ОСОБА_7 , жителем АДРЕСА_3 , з яким попередньо домовився про зустріч з метою продажу йому наркотичних засобів. Перебуваючи в даному приміщенні ОСОБА_3 продав і тим самим незаконно збув, за кошти в сумі 50 гривень подрібнені рослини коноплі ОСОБА_7 , та які згідно висновку експерта № 144 від 22.02.2012 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою 5,51 г. у перерахунку на висушену речовину.

Крім цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, 02.02.2012 року, в м. Іллінці, Вінницької області, взявши з горища житлового будинку в якому проживає, та який розташований за адресою АДРЕСА_1 , частину наркотичного засобу, який незаконно зберігав і з ним прийшов до квартири ОСОБА_6 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де зустрівся з своїм знайомим ОСОБА_7 , жителем АДРЕСА_3 , з яким попередньо домовився про зустріч з метою продажу йому наркотичних засобів. Перебуваючи в даному приміщенні ОСОБА_3 продав і тим самим незаконно збув, за кошти в сумі 500 гривень подрібнені рослини коноплі ОСОБА_7 , які згідно висновку експерта № 126 від 6.02.2012, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою 28,55 г. у перерахунку на висушену речовину.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, зберігання та збут наркотичних засобів, за кваліфікуючою ознакою, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Крім цього, ОСОБА_3 , незаконно придбавши в жовтні 2011 року, на відстійниках, що біля м. Іллінці Вінницької області, листя та суцвіття з рослин коноплі, помістив їх в поліетиленовий пакет, та переніс до свого домогосподарства, яке розташоване в АДРЕСА_1 , де поклавши на горище висушив, та руками подрібнив і тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, який в подальшому незаконно зберігав на горищі житлового будинку в якому проживає.

Після цього, 30.01.2012 року, та 01.02.2012 року, частину вказаної коноплі ОСОБА_3 незаконно збув ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_3 , а частину коноплі яка залишилась мав намір в подальшому використати для власних потреб, а саме вжити шляхом куріння, так як час від часу вживає коноплю для власного задоволення.

02.02.2012 року , ОСОБА_3 взявши решту коноплі, яка в нього залишилась та знаходилась в паперовому згортку поклав її в лівий рукав куртки і пішов в напрямку пляжу, що біля річки «Сіб», з метою там вжити вказаний наркотичний засіб шляхом куріння, однак рухаючись по вул. Кірова, що в м. Іллінці, Вінницької області, був зупинений працівниками Іллінецького РВ УМВС і під час проведення поверхневого огляду одягу ОСОБА_3 в нього було виявлено та вилучено подрібнені рослини коноплі, які згідно висновку експерта № 174 від 28.02.2012 року, являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою 17,17 г. у перерахунку на висушену речовину, який він зберігав для власних потреб, без мети збуту.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

30 червня 2015 року під час судового розгляду, між прокурором прокуратури Іллінецького району ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 , а саме:

- за ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі ст. 69 КК України нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 визначити за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 у присутності його захисника ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав на те, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, тому просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену між ними в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані за ч.2 ст.307 та ч.1 ст.309 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 , послався на дотримання вимог і правил як КПК та КК України при укладенні угоди про визнання винуватості, а тому також просив суд затвердити угоду укладену між його підзахисним ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 .

Судом з`ясовано, що, у відповідності до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України - середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Іллінецького району ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК України та КК України, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

З огляду на наведене та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд вважає, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , а саме: незаконне придбання, виготовлення, зберігання та збут наркотичних засобів, за кваліфікуючою ознакою, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби та незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, а отже його дії вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.307 КК України та відповідно ч.1 ст.309 КК України, а тому суд вважає, що ОСОБА_3 належить призначити узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до правил ст.100, 124 КПК України.

Також судом встановлено, що в ході судового розгляду обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 червня 2015 року між прокурором прокуратури Іллінецького району ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 19.06.2014 року.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.06.2015 року покарання, на підставі ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30.06.2015 року покарання у виді 2(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5(п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази: подрібнені рослини коноплі, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом загальною масою 17,17 г. у перерахунку на висушену речовину - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення дослідження наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 1125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень 12 коп.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Після проголошення вироку його копію негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1