Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/184/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2014 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
в апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просить скасувати вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2014 року, а кримінальне провадження закрити.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначив, що вирок місцевого суду постановлений з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно вироку Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2014 року, суд визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначив йому покарання за даною статтею у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ухвалив звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду зобов`язання.
За змістом вироку 22 грудня 2013 року, перебуваючи на полюванні в Макарівському районі Київської області, в лісовому масиві мисливсько-рибальського товариства «Ярик», в денний час знайшов за невстановлених в ході розслідування обставин, мисливські патрони калібру .22 Lг (5,6 мм.), призначені для стрільби з мисливської нарізної вогнепальної зброї в кількості 224 шт., умисно забрав із собою до власного домоволодіння в АДРЕСА_1 , тобто незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 незаконно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, зберігав вказані боєприпаси калібром .22 Lг (5,6 мм.) в кількості 224 штук за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу на відповідну нарізну вогнепальну зброю калібром 5,6 мм. до 14 січня 2014 року. 14.01.2014 року близько 07 години в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього за зазначеною вище адресою працівниками міліції виявлено та вилучено вказані боєприпаси.
Відповідно до вироку місцевий суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, як умисні дії, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіркою доводів апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого щодо допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства. Суд дав оцінку усім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів, а тому посилання захисника на істотні порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції є безпідставними.
Суд першої інстанції у вироку детально навів спростування доводів обвинуваченого та його захисника щодо обставин кримінального провадження, визнавши недопустимими та такими, що спростовуються дослідженими доказами і розцінив їх як бажання уникнути відповідальності. Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду і вважає їх правильними.
Враховуючи наведене, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, як умисні дії, які виразились у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, є правильною і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.
Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення досудовим слідством встановлено, що вбачається з обвинувального акта та матеріалів провадження, а тому апеляційну скаргу захисника, з урахуванням наведених вище підстав, апеляційний суд визнає необґрунтованою.
При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги всі встановлені в сукупності обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, при перегляді вироку апеляційним судом, що стали б підставою для скасування вироку суду з мотивів, вказаних апелянтом, колегія суддів не знаходить.
З урахуванням викладеного, переглянувши вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника з наведених у ній підстав задоволенню не підлягають, а тому вирок необхідно залишити без змін, як законний та обґрунтований.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом Житомирської області.
Судді: