У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Школярова В.Ф., Нікітіна Ю.І.

з участю прокурора

Микитенка О.П.

розглянула в судовому засіданні в
м.Києві “ 19 “ лютого 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Тернопільської
області на вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25
квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

громадянин
України, не судимий,

працюючий водієм
у ТОВ “Маяк”,

засуджений:

- за ст.286 ч.1
КК України на 1 рік 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням
із заробітку по 20% у дохід держави та з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 2 роки;

- за ст.135 ч.3 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 2 роки виправних робіт за місцем роботи з
відрахуванням із заробітку по 20% у дохід держави.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно визначено 2 роки виправних робіт за місцем роботи з
відрахуванням із заробітку по 20% у дохід держави та з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

В апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_1не розглядався.

ОСОБА_1. визнаний винним у тому, що він 26 лютого 2007 року о 15 годині 30
хвилин у с.Кошилівці Заліщицького району порушив правила дорожнього руху, скоїв
наїзд на пішоходів ОСОБА_2. і ОСОБА_3., які рухалися по проїзній частині дороги
в попутному напрямку, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_3. отримала середньої
тяжкості тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_1. не зупинився після наїзду, а
залишив потерпілу без допомоги.

У касаційному поданні прокурор стверджує, що потерпіла не перебувала у
небезпечному для життя стані і не була позбавлена можливості вжити заходів до
самозбереження, наслідки від ДТП не є тяжкими, отже не здобуто доказів
завідомого залишення ОСОБА_1. без допомоги ОСОБА_3.. Також прокурор стверджує,
що призначення засудженому покарання у виді виправних робіт за місцем роботи
водія одночасно із позбавленням його права керувати транспортними засобами
позбавляє можливості виконання вироку у встановленому законом порядку. Прокурор
просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи касаційного подання
у частині, що стосується відсутності складу злочину, передбаченого ст.135 КК
України, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню.

Відповідальність за ст.135 КК України настає у разі завідомого залишення
без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлена
можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо,
зокрема, винний сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан. Тобто
диспозиція ч.1 ст.135 КК України містить декілька умов, необхідних для настання
кримінальної відповідальності за цим Законом, зокрема потерпіла особа має
перебувати в безпорадному та небезпечному для життя стані і бути позбавлена
можливості вжити заходів до самозбереження.

Як установлено судом, дорожньо-транспортна пригода з вини засудженого
ОСОБА_1сталася у денний час у населеному пункті, а очевидці події відразу
надали потерпілій допомогу. Висновок місцевого суду про те, що потерпіла
перебувала в безпорадному та небезпечному для життя стані і була позбавлена
можливості вжити заходів до самозбереження, жодним чином не обґрунтований.

Разом із тим, обов'язок водія у разі причетності його до
дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися
на місці пригоди, вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги
потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо,
звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального
закладу, а також у разі неможливості виконати зазначені дії - відвезти потерпілих до найближчого
лікувального закладу своїм транспортним засобом, визначений у п.2.10 Правил
дорожнього руху України, за порушення яких, за умови заподіяння потерпілому
середньої тяжкості тілесних ушкоджень, настає кримінальна відповідальність за
ч.1 ст.286 КК України, яка передбачає менш суворе покарання, ніж ст.135 КК
України.

Крім цього, для кваліфікації діянь винного за ч.3 ст.135 КК України
необхідно, щоб тяжкі наслідки для потерпілого, до яких відносяться середньої
тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, перебували у причинному зв'язку із
залишенням його в небезпеці. У даному випадку середньої тяжкості тілесні ушкодження
потерпілій ОСОБА_3. заподіяні внаслідок порушення ОСОБА_1. правил безпеки
дорожнього руху, за що він притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1
ст.286 КК України.

Отже, місцевий суд безпідставно визнав ОСОБА_1винним за ч.3 ст.135 КК України,
у зв'язку з чим вирок у цій частині підлягає скасуванню, а справа - закриттю за
відсутністю в діянні складу злочину.

Що стосується тверджень прокурора про відсутність можливості виконання
вироку у встановленому законом порядку внаслідок призначення засудженому
покарання у виді виправних робіт за місцем роботи водія одночасно із
позбавленням його права керувати транспортними засобами, то вони прокурором
документально не підтверджені, а даних про те, що за місцем роботи ОСОБА_1у ТОВ
“Маяк” неможливо виконати обвинувальний вирок щодо нього, у матеріалах
кримінальної справи немає. Тому колегія суддів вважає, що підстави для
скасування вироку в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст.395, 396 КПК України,

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Тернопільської області задовольнити
частково.

Вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2007
року щодо ОСОБА_1у частині засудження його за ч.3 ст.135 КК України скасувати,
а справу в цій частині закрити за відсутністю в діянні ОСОБА_1складу злочину.
Виключити з вироку посилання суду на ст.70 КК України і вважати
ОСОБА_1засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання, визначеного місцевим
судом. У решті вирок залишити без зміни.

судді:

Синявський О.Г. Школяров В.Ф. Нікітін Ю.І.