ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_11,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 16 квітня 2015 року касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, судимого вироком Київського

районного суду м. Харкова від 28 лютого 2011 року за

ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1

ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення

волі на строк два роки шість місяців, звільнений

умовно-достроково 27 лютого 2012 року на

невідбутий строк сім місяців шістнадцять днів,

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_12,

встановив:

У касаційній скарзі прокурора викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним про їх особу внаслідок м'якості. Крім того, вказав на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, оскільки суд при залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення не зазначив в ухвалі підстави, з яких визнав скаргу необґрунтованою.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 1 квітня 2014 року засуджено:

- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк дев'ять років з конфіскацією всього особисто належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього належного йому майна.

- ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк дев'ять років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією всього належного йому майна.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 липня 2014 року вирок суду щодо засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_5 залишено без зміни, а апеляційні скарги прокурора, засуджених та їх захисників - без задоволення.

За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнано винуватими у тому, що вони 7 червня 2013 року, приблизно о 23-ій год., прибули до будинку АДРЕСА_1, де реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, відігнули металеві грати та через вікно проникли до вказаного будинку, в якому стали шукати цінне майно та побачивши раніш незнайомого власника житла ОСОБА_7, 1924 року народження, вчинили на нього розбійний напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я особи, яка зазнала нападу.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 умисно нанесли разом руками та ногами потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження по голові, тулубу, кінцівкам не менше 22 ударів. Згідно висновку експерта № 999/151-Е від 16 липня 2013 року ОСОБА_7 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в лікарні від сумісної тупої травми тіла з численними переломами ребер та ушкодженням внутрішніх органів.

Після вчиненого розбійного нападу, продовжуючи злочинні дії спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 незаконно заволоділи майном, що належало потерпілому ОСОБА_7, з викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 1 980,35 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, в касаційній скарзі не оспорюються, як і кваліфікація дій за вказаними правопорушеннями.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_5, попередження вчинення ними нових злочинів.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_6. ОСОБА_5 повною мірою враховано тяжкість вчинених злочинів, що є тяжким та особливо тяжким. Враховані судом дані про особу засудженого ОСОБА_6, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину не визнав, не розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно, обставин, які пом'якшують покарання, не встановлено. Враховані дані про особу засудженого ОСОБА_5, який раніше судимий, вину не визнав, не розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, обставинами, які пом'якшують покарання, встановлено наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей, має захворювання на туберкульоз.

Обставиною, яка обтяжує покарання засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_5, є, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання засудженим внаслідок м'якості всебічно розглянуті апеляційним судом, який відмовив у їх задоволенні з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення

Враховуючи, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

ухвалив:

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 липня 2014 року щодо засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10