Справа № 371/1366/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/369/14 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 05.09.2014

УХВАЛА
Іменем України
04 вересня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_3
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції під час трансляції з Київського слідчого ізолятора УДПСУ в м. Києві та Київській області
секретаря судових засідань ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 05 серпня 2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олександрівка, Миронівського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 05 серпня 2014 року задоволено клопотання слідчого СВ Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області та застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, строк дії ухвали до 19 години 00 хвилин, 30 вересня 2014 року. Також при постановленні ухвали слідчим суддею визначено заставу в межах 30 розмірів мінімальної заробітної плати з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя, переконавшись у наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, дослідив матеріали, що характеризують особу підозрюваного та дійшов висновку про те, що докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме здійснення спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків, при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаних ризиків визнав недостатнім.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею було недостатньо з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання про обрання запобіжного заходу, що в подальшому призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановлення слідчим суддею незаконної ухвали. Зокрема, апелянт стверджує, що слідчий суддя не звернув уваги на обставини, які свідчать про застосоване до нього фізичне насильство працівниками міліції, а саме наявність чітко вираженого синця під правим оком та інших тілесних ушкоджень в області голови та тіла у ОСОБА_7 . Також, підозрюваний ОСОБА_7 посилається на порушення органом досудового слідства його права на захист, оскільки відомості про злочин, у вчиненні якого він підозрюється внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2014 року, а захисника йому призначено 03 серпня 2014 року 0 18 годині 30 хвилин. В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 вказує, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не дав належної правової оцінки щодо безпідставного його утримання в Миронівському райвідділі в період з 23 години, 01 серпня 2014 року до 19 години, 02 серпня 2014 року. Також, підозрюваний ОСОБА_7 посилається на порушення порядку розгляду клопотання слідчим суддею, зокрема проведення розгляду за відсутності потерпілої та не дослідження матеріалів провадження. Свою вимогу щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_7 обґрунтовує непричетністю до вчинення інкримінованого йому злочину, відсутністю встановлених слідчим суддею ризиків, а також наявністю у нього родини, малолітньої дитини та місця роботи.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим порушує питання про його поновлення. На обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_7 зазначає, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді від 05 серпня 2014 року була подана ним 08 серпня 2014 року працівникам ізолятору тимчасового тримання, який знаходиться при Миронівському РВ ГУМВС України в Київській області та після того жодних відомостей про рух своєї скарги він не отримував та не знає, де вона знаходиться.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 , який просив поновити строк апеляційного оскарження та підтримав подану ним апеляційну скаргу, доводи прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляції та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає правильним поновити підозрюваному ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 05 серпня 2014 року з метою недопущення порушення права підозрюваного на оскарження судового рішення, та залишити апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, в провадженні слідчого відділу Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 01.08.14.
02 серпня 2014 року о 19 годині 00 хвилини ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні даного злочину.
03 серпня 2014 року, о 18 годині 37 хвилин, ОСОБА_7 в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_9 (грабіж), вчиненому повторно.
Слідчий СВ Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області, за погодженням із старшим прокурором прокуратури Миронівського району Київської області звернувся до Миронівського районного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 покладається необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.
05 серпня 2014 року ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З журналу судового засідання вбачається, що доводи, наведені в клопотанні слідчого належним чином перевірялись судом при його розгляді. При цьому, надав пояснення підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка захисника, прокурора, слідчого, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті, на які посилається в апеляційній скарзі підозрюваний, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
Слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності достатніх доказів для підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в період іспитового строку, призначеного вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 05 листопада 2013 року, раніше неодноразово судимий, також підозрюється у вчиненні злочину проти власності на території іншої області, не працює, не одружений, місце проживання якого зареєстроване на території іншої області, за місцем реєстрації не проживає, може незаконно впливати на потерпілу, на що вказувала остання у наданих показаннях, а тому колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.
Слідчим суддею обґрунтовано визначений розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи підозрюваного щодо відсутності потерпілої під час розгляду клопотання слідчого не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до ч.1 ст.193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного та його захисника. Слідчий суддя належним чином дослідив клопотання та додані до нього копії документів, а також матеріали кримінального провадження №0000392, а тому доводи підозрюваного з приводу не дослідження вказаних матеріалів є необґрунтованими.
Також колегія суддів не вбачає у діях органу досудового слідства порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист, оскільки адвокат для здійснення захисту за призначенням був призначений ОСОБА_7 перед повідомленням останньому про підозру у вчиненні злочину, при цьому підстави для обов`язкової участі захисника в даному кримінальному провадженні відсутні.
Як вбачається з журналу судового засідання, під час розгляду клопотання слідчого підозрюваний та захисник надавали пояснення та висловлювали свою думку щодо поданого клопотання, при цьому про застосування фізичного насильства до підозрюваного ОСОБА_7 сторона захисту не зазначала, зауважень щодо журналу судового засідання на подавала, а тому доводи підозрюваного щодо застосування до нього фізичного насильства працівниками міліції колегія суддів вважає сумнівними.
Суд першої інстанції у відповідності з вимогами статей 177, 178, 183, 194 КПК України, врахувавши тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, конкретні обставини кримінального провадження, дійшов правильного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому його доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення апеляції підозрюваного не вбачається.
Керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Поновити підозрюваному ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 05 серпня 2014 року, постановленої відносно ОСОБА_7 .
Ухвалу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 05 серпня 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Миронівського РВ ГУМВС України в Київській області та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ _____________
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5