Справа№751/6307/15-к
Провадження №1-кс/751/1107/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м.Чернігів 18 червня 2015 року

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю адвоката ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про забезпечення права на доступ затриманому до якісної медичної допомоги,-

Встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення права на доступ затриманому до якісної медичної допомоги її підзахисному ОСОБА_5 .

В клопотанні зазначено, що під час спілкування з підзахисним ОСОБА_5 останній їй повідомив про те, що він має захворювання «Гепатит С» . Вказана інформація також підтверджується його родичами .

З метою перевірки вказаної інформації про стан здоров`я її підзахисного, вона звернулась із запитом до Чернігівської міської лікарні № 2 за місцем проживання останнього , однак отримала відмову в наданні відомостей. Після цього вона звернулася до старшого слідчого Нежиборець та просила перевірити вказану інформацію та витребувати відомості про стан здоров`я ОСОБА_5

18 травня 2015 року вона звернулася до начальника Чернігівського СІЗО із клопотанням в якому просила в найкоротший термін провести комплексне медичне обстеження стану здоров`я ОСОБА_5 з метою з`ясування наявності захворювання «Гепатит С» та у випадку його підтвердження забезпечити йому належну медичну допомогу , лікування на належному рівні та в необхідному обсязі..

Однак , на її звернення 08.06.2015 року , їй була надана відповідь, в якій зазначено про те , що такі обстеження в СІЗО не проводяться .

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя , здоров`я, честь і гідність , недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» - кожний громадянин України має право на охорону здоров`я що передбачає кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» - Держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом, зокрема, надання всім громадянам гарантованого рівня медичної допомоги у обсязі, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» - Медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення медичного обстеження визначено Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затверджений наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 № 239/5/104, Зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525.

Невжиття відповідних дій зі сторони представників держави, що відповідальні за утримання під вартою ОСОБА_5 , в частині його обстеження відповідними фахівцями та надання належної медичної допомоги свідчить про невиконання вищевказаних законів та може призвести до погіршення стану здоров`я і настання непоправних змін організму підозрюваного ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч. 2 та 3 статті 8, норми Конституції є нормами прямої дії. Гарантується право на звернення до суду для захисту конституційних прав людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України. Стаття 3 Європейської Конвенції про захист прав людини (надалі - Конвенція) передбачає таке: «Ніхто не може бути підданий катуванню чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню".

Відповідно до статті 3 Конвенції, держава повинна забезпечити тримання особи під вартою в умовах, які відповідають принципу поваги до людської гідності, щоб спосіб і метод виконання заходу не завдавали їй душевного страждання чи мук, які б перевищували невідворотній рівень страждання, притаманного триманню під вартою, і щоб з огляду на практичні вимоги ув`язнення її здоров`я і добробут були належним чином забезпечені (див. рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява № 30210/96, §§ 92-94, ECHR 2000-ХІ).

Органи влади зобов`язані охороняти здоров`я осіб, позбавлених волі (рішення по справі Hurtado v, Switzerland от 28 січня 1994 року, Series А по. 280-А, рішення Комісії, сс. 15-16, § 79). Відсутність належної медичної допомоги може перейти в звернення, яке протирічить статті 3 (рішення по справам Ilhan v. Turkey [GC], no. 22277/93, § 87, ECHR 2000-VII и Sarban v. Moldova, no. 3456/05, § 90, 4 жовтня 2005 року).

Частина 1 статті 9 проголошує, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України .

З урахуванням всього вищевикладеного адвокат просить забезпечити право на доступ затриманому ОСОБА_5 до якісної медичної допомоги, проведення обстеження на належному рівні стану здоров`я ОСОБА_5 у закладі охорони здоров`я із залученням лікарів - фахівців: лікаря - інфекціоніста, лікаря -гематолога, а у разі потреби інших лікарів.

У разі підтвердження необхідності надання медичної допомоги затриманому ОСОБА_5 в умовах стаціонару, забезпечити право на вільний доступ до якісної медичної допомоги.

Покласти на відповідний орган державної влади відповідальний за утримання осіб взятих під варту, обов`язки про забезпечення обстеження ОСОБА_5 у медичному закладі, а у разі підтвердження необхідності надання медичної допомоги затриманому ОСОБА_5 в умовах стаціонару, забезпечити право на отримання ОСОБА_5 якісної медичної допомоги в умовах стаціонару відповідного медичного закладу.

В судовому засіданні адвокат та підозрюваний ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Слідчий заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не обгрунтоване і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 206 КПК України визначила , в яких випадках слідчий суддя в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи .

Обставини, описані адвокатом в клопотанні , надумані , і такі, що не відповідають фактичним обставинам.

У справі є наявна інформація компетентних медичних органів про те, що ОСОБА_5 ніколи не перебував на стаціонарному лікуванні з приводу «Гепатиту С» і під диспансерним наглядом не знаходиться.

Згідно довідки нарколога, йому нема протипоказань знаходитись в СІЗО .Також при первинному медичному огляді йому встановлено діагноз, що він фактично здорова людина. Більше ніяких медичних відомостей , які б ставили під сумнів стан його здоров`я немає. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.206 КПК України, -

Ухвалив:
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про забезпечення права на доступ затриманому до якісної медичної допомоги відмовити .

Ухвала не оскаржується.

Слідчий cуддя ОСОБА_1