22.07.2015
Справа № 1-141
за 2012 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2012 року місцевий Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іршанськ Черняхівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого:

1) вироком Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 18 лютого 1983 року за ст. 142 ч.3 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 01 жовтня 1988 року по відбуттю строку покарання;

2) вироком Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 04 квітня 1989 року за ст.ст. 142 ч.2, 190 ч.2, 188-1 ч.2, 196-1 ч.1 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 25 грудня 1996 року по відбуттю строку покарання;

3) вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 08 липня 1997 року за ст. 206 ч.2 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців;

4) вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 січня 2000 року за ст.ст. 144 ч.3, 141 ч.2, 140 ч.3, 42 КК України в редакції 1960 року до позбавлення волі строком на 8 років. В силу ст. 43 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 08 липня 1997 року та остаточно призначено до відбуття 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

5) вироком Винницького районного суду Винницької області від 14 листопада 2002 року за ст. 393 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 7 років. В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 січня 2000 року та остаточно призначено до відбуття 12 років позбавлення волі;

6) вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2011 року за ст. 391 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Винницького районного суду Винницької області від 14 листопада 2002 року та остаточно призначено до відбуття 1 рік 10 днів позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 03 лютого 2012 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 296 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за хуліганство, 21 травня 2012 року близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у домоволодінні ОСОБА_6 , яке розташовано в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонстративно зневажаючи встановлені в суспільстві правила поведінки, безпричинно наніс декілька ударів кулаком по обличчю ОСОБА_7 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, а саме садно в лобній ділянці зліва.

Підсудний винним себе у вчиненні хуліганства визнав повністю та показав, що 21 травня 2012 року близько 16 години біля приміщення магазину в с. Топорівці Новоселицького району, між ним та сином потерпілого ОСОБА_8 стався конфлікт, під час якого вони вдарили один іншого. Після сварки, він разом з своїм приятелем ОСОБА_6 поїхали до дому останнього. Близько 18 години 30 хвилин, до будинку ОСОБА_6 під`їхав ОСОБА_7 та пояснив, що він є батьком ОСОБА_8 та приїхав налагодити з ним конфлікт сина. Тоді він не стримав себе в руках та безпричинно вдарив декілька разів кулаком по обличчю ОСОБА_7 , після чого вони у двох відійшли за будинком. У вчиненні хуліганських дій щодо ОСОБА_7 щиро розкаявся. Кваліфікацію його дій за ст. 186 ч.2 КК України повністю заперечував, мотивуючи тим, що під час розмови 21 травня 2012 року із ОСОБА_7 за будинком ОСОБА_6 , останній запропонував йому під`їхати до нього наступного дня з сином для врегулювання конфлікту. Тоді він, з метою отримати певні гарантії від потерпілого, що він приїде до нього з його сином, запропонував залишити йому до наступного дня золотий перстень, який був у потерпілого на пальці. Останній погодився та віддав йому перстень. Оскільки ОСОБА_7 добровільно передав йому перстень, як заставу за вибачення сина, він наміру щодо викрадення персню не мав, то вчинення грабежу щодо потерпілого не визнає.

Крім визнання підсудним своєї вини у вчиненні хуліганських дій, його винність у вчиненні хуліганства підтверджується показами потерпілого, свідків та письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 показав, що днем 21 травня 2012 року підсудний, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом з ОСОБА_6 біля приміщення магазину в с. Топорівці Новоселицького району, безпричинно причепився до його неповнолітнього родича ОСОБА_9 , за якого заступився його син ОСОБА_8 , внаслідок чого між сином та підсудним виникла бійка. Він разом з іншими присутніми на місці людьми розборонили їх, після чого вони розійшлися по домівках. При цьому, підсудний продовжував погрожувати його синові, виражаючись нецензурними словами. Близько 18 години 30 хвилин, він вирішив знайти підсудного, щоб налагодити конфлікт, оскільки підсудний є раніше неодноразово судимим та він не хотів неприємностей для сина. Підсудного він застав в селі у будинку ОСОБА_6 , після чого пояснив йому, що приїхав налагодити конфлікт. Будучи на подвір`ї, підсудний нічого не пояснивши, безпричинно, почав наносити йому удари кулаком по обличчю. Злякавшись, він заховався у будинку, однак через декілька хвилин знову вийшов на подвір`я, де підсудний продовжив його бити. Згодом підсудний заспокоївся та запропонував йому пройти поговорити за будинком. Під час розмови, він сказав підсудному, що підійде до нього наступного дня разом з сином, налагодити конфлікт. Підсудний запропонував йому зняти з пальця золотий перстень та залишити йому як заставу за вибачення сина. Він відразу не погодився, однак потім добровільно зняв перстень та передав його підсудному. За домовленістю між ними, підсудний мав повернути йому перстень наступного дня. Про даний факт, він повідомив синові, який запропонував йому звернутися в міліцію. Будь-яких претензій до підсудного не має.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що 21 травня 2012 року він разом із неповнолітнім родичем ОСОБА_9 під`їхали за квасом до магазину в с. Топорівці Новоселицького району. Біля магазину підсудний, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно причепився до ОСОБА_9 .. Він зробив зауваження підсудному, на що підсудний підійшов до нього та безпричинно вдарив кулаком по обличчю. Захищаючись від неправомірних дій підсудного, між ними виникла бійка, в ході якої з бару вийшли люди, серед яких були його батько ОСОБА_7 та дядько ОСОБА_10 , які розборонили їх. Підсудний поїхав з місця пригоди разом з ОСОБА_6 , який також був присутній біля магазину. При цьому, підсудний постійно погрожував йому розправою. Під вечір того ж дня, батько повідомив йому, що він поїхав до підсудного налагодити конфлікт, натомість останній побив його. Крім цього, батько залишив підсудному золотий перстень як заставу за те, щоб наступного дня вони удвох вибачались перед ним. Тоді він запропонував батькові звернутися до міліції, що він ї зробив.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що 21 травня 2012 року перебуваючи біля приміщення магазину в с. Топорівці Новоселицького району, до нього звернувся підсудний, який запропонував йому допомогу у випадку наявності у нього проблем. Присутній на місці його родич ОСОБА_8 повідомив підсудному, що у них будь-яких проблем не має. Тоді, підсудний підійшов до ОСОБА_8 та наніс удар по обличчю, внаслідок чого між ними виникла бійка, яку припинили присутні в магазині люди. Після бійки підсудний погрожував ОСОБА_8 розправою.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що 21 травня 2012 року він разом з своїм братом ОСОБА_7 розборонив підсудного та ОСОБА_8 , між якими виникла бійка. Наступного дня брат повідомив йому, що після бійки підсудний побив його.

З протоколу усної заяви потерпілого ОСОБА_7 про злочин видно, що підсудний 21 травня 2012 року безпричинно побив його.

Висновком судово-медичної експертизи № 151 екс-Н від 11 червня 2012 року підтверджується, що потерпілому ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці з ліва, які виникли від дії твердого тупого предмету та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли бути нанесені рукою людини.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина підсудного у вчиненні хуліганства повністю доведена, а його дії по епізоду вчинення хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ст. 296 ч.3 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується органом досудового слідства у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, а саме грабежу, вчиненого повторно. За обвинуваченням 21 травня 2012 року близько 18 години 15 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у домоволодінні ОСОБА_6 , яке розташовано в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, умисно, повторно, проти волі потерпілого, відкрито заволодів золотим перснем ОСОБА_7 вартістю 1400 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Стосовно пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, то воно не знайшло свого підтвердження в суді та спростовується зібраними по справі доказами, які суд оцінює у сукупності та за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 186 КК України грабіж визнається злочином у разі потворного вчинення особою відкритого викрадення чужого майна. Об`єктивна сторона даного злочину характеризується відкритим викраденням майна потерпілого всупереч волі останнього. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, направленим на відкрите викрадення та обернення на власну користь чужого майна, з метою особистого збагачення та корисного мотиву.

З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що 21 травня 2012 року потерпілий ОСОБА_7 добровільно передав золотий перстень підсудному ОСОБА_5 за їх домовленістю як заставу за вибачення сина, з метою налагодити відносини між ними та даний перстень мав бути повернутий підсудним потерпілому наступного дня.

Вказане підтвердили в судовому засіданні як підсудний ОСОБА_5 , так і потерпілий ОСОБА_7 , який показав, що звернувся в міліцію із заявою про грабіж тільки під впливом сина ОСОБА_8 , який 21 травня 2012 року мав конфлікт із підсудним ОСОБА_5 ..

Крім цього, свідок ОСОБА_6 показав суду, що 21 травня 2012 року він чув розмову, яка мала місце між підсудним та потерпілим за власним будинком в с. Топорівці Новоселицького району, в ході якої ОСОБА_7 просив вибачення у підсудного за свого сина, з яким потерпілий мав наступного дня підійти до підсудного та просити пробачення. Підсудний запропонував ОСОБА_7 залишити йому золотий перстень, як заставу за вибачення сина, з чим останній погодився та добровільно передав ОСОБА_5 перстень на зберігання до наступного дня, коли він мав підійти до підсудного із сином. При цьому, будь-яких погроз та тиску з боку підсудного на потерпілого не було.

За вказаних обставин, в діях підсудного відсутні ознаки умисного відкритого викрадення майна потерпілого всупереч волі останнього, з метою особистого збагачення та корисного мотиву.

Оскільки, будь-яких фактичних даних, які б давали підстави вважати, що 21 травня 2012 року підсудний ОСОБА_5 відкрито викрав золотий перстень потерпілого ОСОБА_7 судом не здобуто, то суд приходить до висновку, що в діях підсудного відсутній склад злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, а тому за цією статтею КК України його необхідно виправдати.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винні особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що підсудний задовільно характеризуються за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, потерпілий не має до нього претензій.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину у вчиненні хуліганських дій та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку.

Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання підсудного.

Вчинення злочину повторно суд не визнає обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, оскільки це є кваліфікуючою ознакою вчиненого підсудним хуліганства.

Враховуючи дані про особу підсудного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин в стані алкогольного сп`яніння протягом нетривалого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливо без позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що підсудний щиро розкаявся за вчинений злочин та потерпілий не має до нього претензій, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 296 ч.3 КК України.

Підстав для застосування відносно підсудного вимог ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання, тобто з 22 травня 2012 року.

ОСОБА_5 за ст. 186 ч.2 КК України виправдати на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженому тримання під вартою.

Речовий доказ по справі - золотий перстень, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу, вважати йому повернутим.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області протягом п`ятнадцяти діб через райсуд з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя: