Торезький міський суд Донецької
Справа № 247/6212/13-к
У Х В А Л А

"31" грудня 2013 р.
м. Торез

Торезький міський суд Донецької
області у складі:

головуючої судді
Фролової Л.Д.,

при секретарі
Покусаєвій О.М.,

за участі:

прокурора
Ганночки В.В.,

захисників
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

обвинувачених
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду в режимі
відеоконференції з Артемівським
слідчим ізолятором УДПтС України в
Донецькій області кримінальне
провадження № 0003058 за
обвинуваченням ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.
186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року до суду надійшов
обвинувальний акт у кримінальному
провадженні № 0003058 за
обвинуваченням ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.
186 Кримінального кодексу України.
Обвинувальний акт затверджений
прокурором 20 грудня 2013 року. Згідно з
розпискою, підозрювані та їх захисники
отримали копії обвинувального акту та
реєстру матеріалів досудового
розслідування.

В підготовчому судовому засіданні
захисник ОСОБА_2 заявила клопотання про
заміну запобіжного заходу у відношенні
обвинуваченого ОСОБА_4 Своє клопотання
мотивувала тим, що останній має
постійне місце проживання та
реєстрації, вину у скоєному злочині
визнає, а відтак не має наміру
здійснювати вплив на свідків та
потерпілого. До того ж ОСОБА_4 має
хронічне захворювання - бронхіальну
астму та вимушений постійно
користуватися медичними препаратами.
До взяття під варту ОСОБА_4 постійно
працював на вугледобувних
підприємствах без офіційного
працевлаштування. В подальшому,
посилаючись на відсутність ризиків,
змінивши клопотання, захисник просила
змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на
особисту поруку.

Захисник ОСОБА_1 в суді заявила
клопотання про заміну обвинуваченому
ОСОБА_3 з тримання під вартою на
домашній арешт, а в подальшому на
особисту поруку. Вимоги мотивує тим, що
на даний час стороною обвинувачення не
доведено існування ризиків
продовження ОСОБА_3 злочинної
діяльності, переховування від суду та
впливу на потерпілого та свідків. До
того ж повідомила суду, що потерпілий
ОСОБА_6 помер. ОСОБА_3, згідно даних
домової книги, до 16-ти річчя був
прописаний з матір*ю по АДРЕСА_3, а коли
отримав паспорт його не зареєстрували
за вказаною адресою, так як будинок не
зданий в експлуатацію в установленому
порядку. ОСОБА_3 проживав за
вищевказаною адресою на протязі
останніх двох років, постійно працював
без офіційного оформлення на
підприємницьких структурах з
видобутку вугілля. Зауважила, що
матір*ю ОСОБА_3 потерпілому було
віддано 1000 гривень в рахунок погашення
збитків, але розписку вона у нього не
взяла.

Прокурор проти задоволення клопотання
захисників про зміну запобіжного
заходу у відношенні підозрюваних
заперечував, заявив зустрічне
клопотання про продовження строку
тримання під вартою підозрюваних на 02
місяці у зв'язку з тим, що дія ухвали
слідчого судді закінчується 04 січня 2014
року. Заявлені клопотання мотивував
тим, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю
підтверджується зібраними у
кримінальному провадженні доказами,
вони вчинили тяжкий корисливий злочин
за який передбачено покарання у
вигляді позбавлення волі понад п*ять
років, постійного місця роботи не
мають, матимуть змогу впливати на
потерпілого та свідків, продовжити
злочинну діяльність або
переховатимуться від суду, таким чином
мають місце ризики, передбачені
кримінальним процесуальним законом. До
того ж ОСОБА_3 місця постійної
реєстрації не має, що унеможливить
належний контроль за виконанням
обов'язків покладених судом. Вважає
неможливість запобігання зазначеним
ризикам шляхом застосування більш
м*яких запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_3 клопотання
захисника ОСОБА_1 про зміну у
відношенні нього запобіжного заходу
підтримав та просив задовольнити.
Вказав на те, що до взяття під варту він
постійно мешкав зі своєю бабусею
ОСОБА_7 У разі зміни запобіжного заходу,
він буде виконувати покладені на нього
обов'язки, утримається від спілкуванні
зі свідками, буде з'являтися до суду за
першою вимогою. Додав, що до ув'язнення
він працював без офіційного оформлення
трудових правовідносин.

Підозрюваний ОСОБА_4 клопотання
захисника ОСОБА_2 про зміну у
відношенні нього запобіжного заходу
підтримав. Надав пояснення, згідно з
якими, всі покладені на нього обов'язки
у разі обрання запобіжного заходу, не
пов'язаного з ув'язненням, він
виконуватиме у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 331 КПК
України під час судового розгляду суд
за клопотанням сторони обвинувачення
або захисту має право своєю ухвалою
змінити, скасувати або обрати
запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтями 5-6 Європейської Конвенції про
захист прав і основних свобод людини
передбачено необхідність дотримання
розумних строків тримання громадянина
під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри у
вчиненні особою злочину є необхідною
умовою для законності утримання його
під вартою, натомість, наявність тільки
цієї умови не може бути підставою для
продовження терміну утримання особи
під вартою (рішення Європейського суду
з прав людини у справі «Нахманович
проти Росії» № 55669 /00 від 2 березня 2006 ; «
Сташайтіс проти Литви » № 47679 /99 від 21
березня 2002 року) .

Крім того, практика Європейського суду
з прав людини свідчить про те, що
розглядаючи доцільність продовження
строків тримання під вартою - як в
період досудового розслідування, так і
в ході судового розгляду - ґрунтується
на презумпції, що протягом ефективного
розслідування справи зменшуються
ризики, які стали підставою для взяття
особи під варту на початковій стадії
розслідування. Відповідно, подальші
продовження строків тримання під
вартою, а також необхідність утримання
особи під вартою в ході судового
розгляду справи, повинна містити
детальне обґрунтування ризиків, які
залишаються, їх аналіз, як підставу для
подальшого порушення права особи на
свободу.

Захист від свавілля є основною ідеєю
принципу верховенства права, який
закладений в Конвенцію про захист
прав і основних свобод людини. Тривале
утримання під вартою без відповідних
підстав є несумісним з принципом
захисту від свавілля. Належний захист
від свавілля - необхідна умова
законності утримання під вартою в
розумінні п.1 ст. 5 Конвенції , і тому,
знаходження підсудних під вартою
станом на сьогоднішній день не
відповідає приписам п.1 ст.5 Конвенції
(рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Харченко проти
України » № 40107/02 від 10 лютого 2011 року )

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України,
під час розгляду клопотання про
застосування запобіжного заходу
слідчий суддя, суд зобов'язані
встановити, чи доводять надані
сторонами кримінального провадження
докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у
вчиненні підозрюваним, обвинуваченим
кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати,
що існує, хоча б один з ризиків,
передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на
які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш
м'яких запобіжних заходів для
запобігання ризику або ризикам,
зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України,
при вирішенні питання про обрання
запобіжного заходу, крім наявності
ризиків, зазначених у ст.177 цього
Кодексу, слідчий суддя, суд зобов'язані
оцінити, в тому числі вагомість доказів
про вчинення підозрюваним
кримінального правопорушення,
тяжкість покарання, що загрожує
відповідній особі у разі визнання
підозрюваного, обвинуваченого
винуватим у кримінальному
правопорушенні, розмір майнової шкоди,
а також дані, що характеризують особу
підозрюваного, обвинуваченого.

Проаналізувавши наведені в
клопотаннях захисників обставини,
якими вони обгрунтовують клопотання,
суд вважає, що запобіжний захід у
відношенні підозрюваних ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою
може бути змінений.

Судом встановлено, що під час розгляду
клопотань про зміну запобіжного
заходу та про продовження строку
тримання під вартою, стороною
обвинувачення по суті лише
перераховані ризики, передбачені ст. 177
КПК України, проте доказів на
підтвердження обставин їх існування не
наведено та не доведено недостатність
застосування більш м*яких запобіжних
заходів.

Не приймаються судом доводи прокурора,
що про факт тиску на потерпілого
свідчать пояснення обвинуваченого
ОСОБА_3 про його спробу попросити
вибачення у потерпілого ОСОБА_6 та
владнати конфлікт. Крім того, у ході
судового засідання з*ясовано, що
згідно актового запису про смерть № 201
потерпілий ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, що виключає можливість впливу на
нього з боку обвинувачених.

У запереченні проти клопотань
захисників та у клопотанні про
продовження строку тримання
підозрюваних під вартою, прокурор
вказав, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підтверджується зібраними у справі
доказами. Суд критично відноситься до
твердження сторони обвинувачення про
підтвердження вини підозрюваних
зібраними по кримінальному
провадженню доказами, оскільки,
відповідно до норм ст. 62 Конституції
України, особа вважається невинуватою
у вчиненні злочину і не може бути
піддана кримінальному покаранню, доки
її вину не буде доведено в законному
порядку і встановлено обвинувальним
вироком суду.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
кожен, кого обвинувачено у вчиненні
кримінального правопорушення,
вважається невинуватим доти, доки його
вину не буде доведено в законному
порядку.

Відповідно до вимог ст.181 КПК України
домашній арешт може бути застосовано
до особи, яка підозрюється у вчиненні
злочину, за вчинення якого законом
передбачено покарання у виді
позбавлення волі.

Оскільки, в судовому засіданні
прокурором доведена наявність
обґрунтованої підозри у вчиненні
підозрюваними ОСОБА_3, ОСОБА_4
кримінального правопорушення,
закінчене досудове слідство по справі,
зібрані докази у кримінальному
провадженні про що свідчить реєстр
матеріалів досудового розслідування,
докази розкриті стороною
обвинувачення відповідно до вимог
кримінально-процесуального
законодавства, суд приходить до
висновку, про необхідність
застосування більш м'якого запобіжного
заходу, ніж той, що обраний слідчим
суддею під час досудового
розслідування.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_2
про зміну запобіжного заходу у
відношенні ОСОБА_4, суд бере до уваги
той факт, що ОСОБА_4 перебуває на обліку
у закладі охорони здоров'я з приводу
хронічного захворювання - бронхіальної
астми, для підтримання належного стану
здоров'я вимушений користуватися
медичними препаратами, в тому числі
інгалятором.

Враховуючи конкретні обставини
кримінального провадження, суд вважає,
що застосування запобіжного заходу
ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вигляді домашнього
арешту за фактичним місцем проживання
в певний період доби, є тим запобіжним
заходом, який забезпечить виконання
обвинуваченими покладених на них
процесуальних обов*язків.

Керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 про зміну
запобіжного заходу у відношенні
підозрюваного ОСОБА_3, - задовольнити
частково.

Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою в
Артемівському слідчому ізоляторі
УДПтС України в Донецькій області на
домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_3:

- залишати місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1, цілодобово, крім періоду
робочого часу, встановленого на
підприємстві, у разі укладення
трудового договору та повідомлення про
це органи внутрішніх справ, та часу для
проїзду до робочого місця та з місця
роботи додому;

- утримуватися від спілкування зі
свідками по справі;

- здати до прокуратури м. Тореза
Донецької області на зберігання свій
паспорт (паспорти) для виїзду за кордон,
інші документи, що дають право на виїзд
з України і в'їзд в Україну.

Роз'яснити підозрюваному, що
відповідно до ст. 181 КПК України
працівники органу внутрішніх справ з
метою контролю за його поведінкою
мають право з'являтися в житло, під
арештом в якому він перебуває, вимагати
надання усних чи письмових пояснень з
питань, пов'язаних із виконанням
покладених на нього обов'язків,
використовувати електронні засоби
контролю.

Клопотання захисника ОСОБА_2 про зміну
запобіжного заходу у відношенні
підозрюваного ОСОБА_4, - задовольнити
частково.

Змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою в
Артемівському слідчому ізоляторі
УДПтС України в Донецькій області на
домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_4:

- залишати місце проживання за адресою:
АДРЕСА_2, цілодобово, крім періоду
робочого часу, встановленого на
підприємстві, у разі укладення
трудового договору та повідомлення про
це органи внутрішніх справ, та часу для
проїзду до робочого місця та з місця
роботи додому;

- утримуватися від спілкування зі
свідками по справі;

- здати до прокуратури м. Тореза
Донецької області на зберігання свій
паспорт (паспорти) для виїзду за кордон,
інші документи, що дають право на виїзд
з України і в'їзд в Україну.

Роз'яснити підозрюваному, що
відповідно до ст. 181 КПК України
працівники органу внутрішніх справ з
метою контролю за його поведінкою
мають право з'являтися в житло, під
арештом в якому він перебуває, вимагати
надання усних чи письмових пояснень з
питань, пов'язаних із виконанням
покладених на нього обов'язків,
використовувати електронні засоби
контролю.

Строк дії ухвали визначити до 28 лютого
2014 року.

У задоволенні клопотань прокурора про
продовження строку дії запобіжних
заходів у відношенні ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
вигляді тримання під вартою в
Артемівському СІЗО, - відмовити.

Копію ухвали для виконання передати до
Торезького МВ ГУМВС України в
Донецькій області за місцем
проживання обвинувачених.

В порядку, визначеному ч. 2 ст. 392 КПК
України, ухвала окремому оскарженню не
підлягає, заперечення щодо неї можуть
бути включені до апеляційної скарги на
рішення суду, яким дане кримінальне
провадження буде розглянуте по суті.

Суддя
Л. Д. Фролова