Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
представника цивільного позивача
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 28 жовтня 2008 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_4, а також представника
цивільного позивача - ВАТ КБ “Інтербанк” ОСОБА_2 на вирок колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду м. Києва від 26 вересня
2007 року щодо ОСОБА_3,
в с т а н о в и л а:
вироком Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 лютого 2007 року

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі і
за ч. 5 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу на п'ять
років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на п'ять років позбавлення волі.

Відповідно
до ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання було звільнено з
випробуванням протягом трирічного іспитового строку з покладенням на
засудженого обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим
вироком постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь:

- ОСОБА_5 один мільйон чотириста
шістдесят тисяч гривень майнової шкоди;

- ОСОБА_6 двісті п'ятдесят дві
тисячі гривень майнової та п'ять тисяч гривень моральної шкоди;

- ОСОБА_7 двісті сорок сім тисяч
чотириста п'ятдесят гривень майнової та п'ять тисяч гривень майнової шкоди;

- ОСОБА_8 тридцять дев'ять тисяч
п'ятсот сорок п'ять гривень майнової та дві тисячі гривень моральної шкоди.

Цивільний
позов ОСОБА_9 судом залишено без розгляду, а в задоволенні цивільного позову
ВАТ КБ “Інтербанк” про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Цим
же вироком скасовано арешт, накладений органом досудового слідства на
автомобіль марки «Мерседес», земельну ділянку із наземними спорудами, що в
АДРЕСА_1, та передано їх у користування ОСОБА_10

ОСОБА_3
визнано винним і засуджено за крадіжки чужого майна, в т.ч. і в особливо
великому розмірі, які він, як установив суд першої інстанції, вчинив за
наступних обставин.

25
січня 2006 року приблизно о 12-ій годині ОСОБА_3, діючи з умислом на таємне
викрадення чужого майна, проник у сховище для індивідуальних сейфів Київської
філії АБ “АвтоЗаЗбанк”, що в м. Києві на вулиці Урицького, 45. Там він відчинив
замки індивідуального сейфу № 4, якого орендувала ОСОБА_11, звідки таємно
викрав належні кредитній спілці “КС Володар” 294 300 гривень, чим заподіяв цій
установі майнову шкоду в особливо великих розмірах.

07
лютого 2006 року о 10 годині 35 хвилин ОСОБА_3, діючи з таким же умислом,
проник у сховище для індивідуальних сейфів в АБ
“Брокбізнесбанк”, що в м. Києві на проспекті Перемоги, 41. Там він за допомогою
двох підроблених ним ключів відчинив замки індивідуального сейфу № 49, якого
орендувала ОСОБА_8, звідки повторно таємно викрав належні їй прикраси загальною
вартістю 35 тисяч гривень, чим заподіяв потерпілій значну майнову шкоду.

13
лютого 2006 року приблизно о 15 годині ОСОБА_3 з метою таємного викрадення
чужого майна проник у сховище для індивідуальних сейфів в АКБ “Інтербанк”, що в
м. Києві на вул. Індустріальній, 27. Там він відчинив замки індивідуального
сейфу № 008, якого орендував ОСОБА_7, звідки повторно таємно викрав належні
йому 49 тисяч доларів США, що в перерахунку на національну валюту України
становило 254 800 гривень, заподіявши потерпілому майнову шкоду в особливо
великих розмірах.

Перебуваючи
в цьому ж сховищі, ОСОБА_3, крім того, відчинив замки індивідуального сейфу №
010, якого орендував ОСОБА_6, звідки повторно таємно викрав належні потерпілому
грошові кошти в сумі 40 тисяч доларів США та 50 тисяч гривень, а всього
грошових коштів на суму 252 тисячі гривень, чим заподіяв йому майнову шкоду в
особливо великих розмірах.

Тоді ж ОСОБА_3 у тому ж сховищі
відчинив замки індивідуального сейфу № 007, якого орендувала ОСОБА_5, звідки
повторно таємно викрав належні їй 250 тисяч доларів США і 35 тисяч євро, що
становило 1 мільйон 460
тисяч гривень, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду в особливо великих
розмірах.

Діючи у такий же спосіб, ОСОБА_3 в
цьому ж сховищі тоді ж відчинив індивідуальний сейф № 009, якого орендувала
ОСОБА_12, звідки повторно таємно викрав належні їй 136 960 євро і 10 тисяч доларів
США, що становило 885 456 гривень, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду в
особливо великих розмірах.

Розглядаючи справу ОСОБА_3 за
апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, та потерпілих
ОСОБА_7 і ОСОБА_6, а також представника цивільного позивача ВАТ КБ
“Інтербанк”, суд апеляційної інстанції 26 вересня 2007 року постановив свій
вирок, яким апеляцію прокурора та потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнив частково, а
апеляцію представника ВАТ КБ “Інтербанк” залишив без задоволення: вирок
Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2007 року щодо ОСОБА_3 в
частині призначення покарання скасував та постановив новий вирок, яким його
визнано винним у злочинах, передбачених ч. 3 ст. 185 і ч. 5 ст. 185 КК України,
і засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на п'ять років позбавлення волі;

- за ч. 5 ст. 185 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_3 визначено судом апеляційної інстанції остаточне покарання у виді
позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього майна.

Вироком цього ж суду скасовано
вирок місцевого суду в частині постановленого ним рішення про скасування арешту
та передачу в користування ОСОБА_10 автомобіля «Мерседес», земельної ділянки з
наземними спорудами, що в с. Пухівка Броварського району Київської області.

У решті вирок Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 лютого 2007 року щодо ОСОБА_3 залишено без
зміни.

На вирок суду апеляційної інстанції
надійшли касаційні скарги засудженого та його захисника, доводи яких зводяться
до того, що при призначенні покарання судом апеляційної інстанції не враховані
дані про особу ОСОБА_3, який вперше притягався до кримінальної відповідальності
за злочини, в яких щиро розкаявся, про що свідчить добровільне повернення
(видача) ним частини викрадених коштів, а також наявність у нього сім'ї, в т.ч.
і двох неповнолітніх дітей. Касатори стверджують про порушення права на захист,
але питання про скасування вироку у зв'язку з цим не порушують, а просять його
змінити, застосувати ст. 69 КК України при призначенні за ч. 5 ст. 185 КК
України покарання і визначити за цим законом п'ять років позбавлення волі. За
сукупністю злочинів призначити таке ж покарання та звільнити засудженого від
його відбування з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Представник цивільного позивача ВАТ
КБ “Інтербанк” у своїй касаційній скарзі просить постановлені у справі судові
рішення, якими в задоволенні позову про відшкодування ОСОБА_3 майнової та
моральної шкоди, яку він спричинив зазначеній банківській установі, скасувати,
а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд у порядку цивільного
судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення захисника ОСОБА_1 і представника цивільного позивача ОСОБА_2 на
підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним і
обгрунтованим, а касаційні скарги безпідставними, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають, а
касаційну скаргу представника цивільного позивача необхідно задовольнити з
наступних підстав.

Висновки суду про винуватість
ОСОБА_3 в злочинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам
справи, підтверджуються наведеними у вироку доказами і засудженим та його
захисником не оскаржуються.

Дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185, ч. 5
ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, а призначене йому покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України. Призначаючи ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 185 КК
України покарання, яке є мінімальним за санкцією цього закону, суд врахував як
ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу засудженого, а також
обставини, що його пом'якшують, на які міститься посилання в касаційних
скаргах. Підстав для застосування ст. 69 КК України і пом'якшення покарання
колегія суддів не вбачає, оскільки засудженим повністю не відшкодована
заподіяна ним майнова і моральна шкода. Таке покарання є необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

З огляду на вищенаведене, доводи
касаційних скарг засудженого і його захисника про несправедливість призначеного
покарання внаслідок його суворості є непереконливими.

Не грунтуються на матеріалах справи
і доводи касаційних скарг про порушення судом апеляційної інстанції при
постановленні вироку права ОСОБА_3 на захист, яке, як видно зі змісту скарг,
полягало в тому, що в судовому засіданні не брали участі його захисники.

Як видно із матеріалів справи,
захисники ОСОБА_3 про дату призначення справи до апеляційного розгляду були
оповіщені судом у встановленому ч. 3 ст. 354 КПК України порядку (т. 12, а.с.
148-149). Враховуючи таку обставину як відсутність клопотання ОСОБА_3, який
брав участь у засіданні апеляційного суду, про перенесення розгляду справи у
зв'язку з неявкою в судове засідання захисників, а також зважаючи на те, що їх
участь у справі була необов'язковою, суд на законних підставах розглянув справу
в їх відсутності.

Колегія суддів не входить в
обговорення доводів, наведених захисником ОСОБА_1 у змінах до касаційних скарг
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, а також в доповненні до
касаційної скарги, оскільки чинним КПК України не передбачено право захисника
на внесення змін до касаційної скарги засудженого. Захисник, який вступив до
справи в касаційному провадженні, може змінити чи доповнити касацію захисника,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, лише за згодою
засудженого. Такої згоди ОСОБА_3 матеріали справи не містять. Позбавлена
можливості на подачу доповнень до касаційної скарги адвокат ОСОБА_1 через ту
обставину, що касаційної скарги на вирок апеляційного суду нею не подавалось.

При розгляді кримінальної справи
суд зобов'язаний на основі всебічного, повного й об'єктивного дослідження
обставин справи з'ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, наявність причинного зв'язку між вчиненим і шкодою, що настала, а
також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у
вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Розглядаючи позов ВАТ КБ
“Інтербанк” до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, суд не
дотримався наведеного вище роз'яснення, що міститься в п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства
про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.89 р. зі змінами, внесеними згідно з
постановами Пленуму Верховного Суду України № 13 від
25.12.92 р., № 12 від 03.12.97 р., внаслідок чого постановив рішення,
яке грунтується не на дослідженні наявних у справі доказах, а лише на
критичному ставленні до них без належного вмотивування.

Зазначена обставина залишилась поза
увагою суду апеляційної інстанції і тому допущений судом першої інстанції
недолік виправлений не був.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про необхідність скасування постановлених у справі
судових рішень у частині вирішення цивільного позову ВАТ КБ «Інтербанк» про
стягнення з ОСОБА_3
майнової та моральної шкоди і направлення справи в цій частині на новий судовий
розгляд у порядку цивільного судочинства.

Інших істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для
скасування вироку суду апеляційної інстанції чи його зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні
скарги засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а касаційну скаргу представника цивільного позивача ВАТ КБ
“Інтербанк” ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду м. Києва
від 26 вересня 2007 року та вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 16
лютого 2007 року в частині вирішення цивільного позову ВАТ КБ “Інтербанк” до
ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди скасувати, а справу в цій
частині направити до того ж місцевого суду на новий судовий розгляд у порядку
цивільного судочинства іншим складом суду.

У
решті вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду м. Києва від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Судді:

Ю.М. Кармазін С.Д. Пекний
Т.С. Таран