АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-971
Головуючий по 1-й інстанції САВЧЕНКО
Суддя-доповідач: Юренко Л. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого судді Юренко Л.А.

суддів Кисіль А.М.,
Томилка В.П.

при секретарях
Гончаренко Н.В., Войтенко Є.М.

з участю:

прокурора Антонова С.В.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника
потерпілої адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полтава кримінальну
справу за апеляціями прокурора, який
приймав участь в суді першої інстанції,
та потерпілої ОСОБА_4 на вирок
Октябрського районного суду міста
Полтава від 6 жовтня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Октябрського районного
суду міста Полтава від 6 жовтня 2010 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець та мешканець
міста Полтава, не судимий, -

засуджений за ч.1 ст. 119 КК України на 3
роки обмеження волі.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь
потерпілої ОСОБА_4 26150 грн. матеріальної
та 50000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
потерпілої відмовлено за
безпідставністю.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 8
березня 2009 року приблизно о 22 годині на
вул. Шевченка в м. Полтава під час
сварки з ОСОБА_6 різко, з великою силою
відштовхнув його від себе, в результаті
чого останній, тримаючи засудженого,
разом з ним впав на вищерблену, нерівну
площину бруківки тротуару, вдарившись
об неї головою. В результаті падіння
ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинили його смерть.

В апеляції прокурора, який приймав
участь в суді першої інстанції,
ставиться питання про скасування
вироку та постановлення нового, яким
просить засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст. 121 КК
України на 9 років позбавлення волі.
Прокурор посилається на те, що
відповідно до висновку комісійної
судово -медичної експертизи № 87 від
16.6.2010р. найбільш вірогідним механізмом
утворення у ОСОБА_6 тяжких тілесних
ушкоджень була дія кулака або ноги в
його голову. Звертає увагу на те, що суд
поклав в основу вироку показання
свідків захисту, залишивши поза увагою
показання потерпілої, свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_8, які були очевидцями події.

Про скасування вироку та постановлення
нового за ч.2 ст. 121 КК України просить і
потерпіла ОСОБА_4, мотивуючи це тими ж
висновками судово -медичної
експертизи, що і прокурор. Потерпіла
вважає, що у проведених по справі
судово -медичних експертизах допущені
суперечності щодо механізму отримання
її сином тілесних ушкоджень, що потягли
його смерть. Потерпіла звертає увагу на
суперечність в показаннях свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо того чи
була великою бійка поблизу кафе, чи
навпаки - була короткочасною, вважає
неправдивими показання свідків про те,
що ОСОБА_6 перед бійкою сам зняв з себе
куртку та розмотав бинт на руці.
Зазначає, що ОСОБА_3 не мав права робити
зауваження її сину. Потерпіла вважає,
що суд безпідставно зменшив суму
морального відшкодування.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача; провівши часткове судове
слідство; заслухавши виступ прокурора,
який, не підтримуючи апеляції
прокурора, який приймав участь в суді
першої інстанції, просив про залишення
вироку без змін; потерпілої та її
представника, які просили про
скасування вироку та постановлення
нового, яким засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст. 121
КК України, призначити більш суворе
покарання та задовольнити її цивільний
позов в повному обсязі; заперечення
ОСОБА_3 та його захисника, які
стверджували, що смерть ОСОБА_6 настала
від необережних дій засудженого і
просили про залишення вироку без змін;
перевіривши матеріали справи, вважає,
що подані апеляції не підлягають
задоволенню з таких підстав

Заперечуючи свою вину в умисному
заподіянні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень,
які потягли його смерть, ОСОБА_3
показав, що 8 березня 2009 року ввечері
він, виходячи з клубу, побачив що на
вулиці Шевченка молодий хлопець, як
пізніше він дізнався, це був ОСОБА_6,
брутально поводився зі своєю матір'ю,
яка стояла перед ним на колінах,
намагався її вдарити. Обурившись цим,
він зробив зауваження ОСОБА_6. Останній
залишив матір, підійшов до нього і
вдаривши ногою в пах, схопив за одяг на
грудях. Вивільняючись від ОСОБА_6, він
різко відштовхнув його від себе, але
ОСОБА_6 не відпускав його і вони обоє
впали на бруківку тротуару таким чином,
що ОСОБА_6 опинився знизу, а він, ОСОБА_3,
- зверху. При падінні ОСОБА_6 ударився
головою, але встав і пішов до своїх
родичів, які в цей час теж
конфліктували на вулиці та
влаштовували бійки. Бачив як під час
тих бійок ОСОБА_6 теж падав.

Показання засудженого про обставини
вчиненого підтверджені перевіреними
судом доказами.

Свідок ОСОБА_9 показав, що бачив як
ОСОБА_6 намагався вдарити свою матір, а
коли ОСОБА_3 зробив йому зауваження,
вдарив останнього ногою в пах. Обоє
впали на бруківку. ОСОБА_3 не наносив ні
ногою, ні кулаком ударів ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що проходячи
повз кафе, бачив як потерпілий сварився
з матір'ю та намагався її вдарити, а
коли ОСОБА_3 зробив йому зауваження,
висловився на його адресу нецензурною
лайкою, розмотав бинт на своїй руці та
підійшов до ОСОБА_3, схопивши його.
Бачив як вони удвох упали на бруківку
таким чином, що ОСОБА_6 опинився внизу, а
ОСОБА_3 зверху нього.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечуючи свою
сварку з сином, підтвердила, що ОСОБА_3
зробив її сину зауваження, після чого
останній намагався вдарити ОСОБА_3.
ОСОБА_4 пояснила, що події того вечора
пам'ятає вибірково.

Показання ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6 у
відповідь на його зауваження наніс
йому удар в пах, підтверджено як
показаннями свідка ОСОБА_9, так і
висновками судово -медичного
обстеження та судово - медичної
експертизи, згідно яких в області
пахової ділянки тулуба ОСОБА_3 виявлені
крововилив та припухлість, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень і могли бути заподіяні при
названих ОСОБА_3 обставинах.

Посилання в апеляції прокурора на
висновок судово -медичної експертизи
№87 від 16 червня 2010 року як на доказ
заподіяння ОСОБА_3 загиблому умисного
тяжкого тілесного ушкодження при
нанесенні удару кулаком чи ногою,
спростоване висновками неодноразово
проведених, в тому числі і при
апеляційному розгляді справи, судово
-медичних експертиз.

Заява потерпілої про суперечливість
висновків судово -медичних експертиз
щодо механізму заподіяння ОСОБА_6
тілесних ушкоджень, що потягли його
смерть, перевірена апеляційною
інстанцією шляхом призначення
повторної комісійної судово - медичної
експертизи.

Повторною комісійною судово -медичною
експертизою № 161- КЕ /2011 р. від 26 квітня
2011 року, призначеною апеляційною
інстанцією, встановлено, що смерть
ОСОБА_6 настала від закритої черепно
-мозкової травми у вигляді вдавленого
багатооскольчастого перелому лівої
вилочної кістки, яка ускладнилась
набряком головного мозку. Найбільш
вірогідно, що черепно -мозкова травма
виникла в результаті падіння з висоти
зросту на площину та одного удару
головою об виступаючий предмет з
площиною меншою, ніж та частина голови,
яка була піддана удару об цей предмет.
Судово -медичних даних, які б указували
на виникнення закритої черепно
-мозкової травми від удару кулаком чи
ногою, не виявлено. Як зазначено у
висновках експертів у ОСОБА_6 відсутні
лінійні переломи, які б поширювались на
кістки основи черепу, хоча такі
переломи повинні були б виникнути, коли
б по голові був нанесений удар кулаком
чи взутою ногою. / т.3, а. с. 193 -204 /

Даний висновок відповідає висновкам
судово -медичних експертиз № 333 від 6
травня 2009 року та № 333-а від 5 червня 2009
року, згідно яких не виключена
можливість виникнення у ОСОБА_6
закритої черепно -мозкової травми у
вигляді вдавленого
багатооскольчастого перелому лівої
вилочної кістки при його падінні на
площину та удару об предмети, що
виступали ( тротуарна плитка, краї
бетонних, металевих і т.п. предметів).
Малоймовірно, щоб виявлений у ОСОБА_6
перелом вилочної кістки міг виникнути
від удару рукою, зжатою в кулак. При
зовнішньому обстеженні трупа тілесних
ушкоджень не виявлено. / т.2, а. с 99 -103,.104
-109 /

При огляді місця пригоди, а також
відтворенні обстановки та обставин
події як з ОСОБА_3, так і з потерпілою та
свідками встановлено, що вулиця, на
якій виник конфлікт між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, покрита плиткою, яка місцями
знята і по краях плитки, що залишилась,
виступають невеликі її частини. Крім
того, на тротуарі лежать окремі частини
плитки, її половинки.

/ т.1, а.с. 29-32, т.2, а.с.
40-48, т.2, а.с. 49-6о, 13-21, 22-28/

Приведені дані відповідають висновкам
судово -медичних експертиз № 161- КЕ /2011
р. від 26 квітня 2011 року, №333 від 6 травня
2009 року та № 333-а від 5 червня 2009 року про
те, що черепно -мозкова травма могла
виникнути в результаті падіння з
висоти зросту на площину та одного
удару головою об виступаючий предмет з
площиною меншою, ніж та частина голови,
яка була піддана удару об цей предмет.

Показання потерпілої ОСОБА_4 про те, що
ОСОБА_3 вдарив її сина кулаком по голові
і що від цього удару її син не впав, є
суперечливими, спростовуються її ж
показаннями про обставини події, а
також показаннями свідків ОСОБА_14 та
ОСОБА_9, які пояснили, що ОСОБА_4 не
бачила та і не могла бачити чим
кінчився конфлікт між її сином та
ОСОБА_3, оскільки в цей час сама
розпочала бійку з ОСОБА_15

Ці обставини підтвердила свідок
ОСОБА_15, яка пояснила, що коли вона
побачила що ОСОБА_6 підходить до ОСОБА_3,
намагаючись вчинити бійку, вона пішла в
той бік, маючи на меті перешкодити
цьому, але в цей час її схватила за
волосся ОСОБА_4 і почала її бити,
поваливши на землю. Що відбувалось в
цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ні вона, ні
ОСОБА_4 не бачили. ЇЇ побиття ОСОБА_4
припинили ОСОБА_3 та його товариш, які
відтягли ОСОБА_4, а ОСОБА_6, який в цей
час підбіг до них, намагався вдарити її
ногами. Вона викликала міліцію, а
ОСОБА_4 із сином та родичами кудись
пішли.

Свідок ОСОБА_14 підтвердила показання
ОСОБА_15 та пояснила, що ОСОБА_6 був
агресивним, бачила як він намагався
ударити ОСОБА_15, на яку в свою чергу
напала потерпіла ОСОБА_4 та вчинила
бійку.

Свідки ОСОБА_8 -дочка потерпілої та
свідок ОСОБА_7 підтвердила, що в ході
конфлікту ОСОБА_3 та ОСОБА_6 падали на
бруківку.

Їх показання про те, що ОСОБА_3 двічі
наносив удари ОСОБА_6 спростовані
висновками всіх проведених по справі
експертиз про те, що черепно -мозкова
травма у ОСОБА_6 виникла від
одноразової ударної дії в ліву
скроневу область голови постраждалого.

Суд обґрунтовано відкинув показання
потерпілої та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7
про механізм заподіяння постраждалому
тілесних ушкоджень та привів
переконливі мотиви цього.

Посилання потерпілої на те, що свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не змогли
пояснити чи була великою бійка поблизу
кафе, чи навпаки - короткочасною, не є
суттєвими обставинами, які впливали б
на висновок суду про механізм
заподіяння постраждалому тілесних
ушкоджень.

Безмотивною є і заява потерпілої про
неправдивість показань свідка ОСОБА_13
про те, що її син сам розмотав бинт на
своїй руці.

Суд ретельно перевірив обставини
справи і прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_3 через
необережність вчинив вбивство ОСОБА_6,
правильно кваліфікував його дії за ч.1
ст.119 КК України.

Призначене засудженому покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Розв'язуючи цивільний позов ОСОБА_6 в
частині морального відшкодування, суд
привів відповідні мотиви свого
рішення. Підстав для зміни вироку в цій
частині не вбачається.

Вирок суду є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який приймав
участь в суді першої інстанції, та
потерпілої ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а вирок Октябрського
районного суду міста Полтава від 6
жовтня 2010 року щодо ОСОБА_3 -без змін.

С У Д Д І :

Юренко Л.А. Кисіль А.М.
Томилко В.П.