У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у
складі:

головуючого
- судді

Кравченка
К.Т.,

суддів

Пошви
Б.М. і Канигіної Г.В.,

за
участю прокурора

Вергізової
Л.А.

розглянула в судовому засіданні 12
липня 2007 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Запорізької області на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 7 липня 2006 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця м. Владивостока, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 212 КК
України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися
господарською діяльністю строком на 2 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього
відповідних обов'язків.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за те, що він, діючи
на підставі нотаріально посвідчених довіреностей, від імені приватного
підприємця ОСОБА_2, здійснював фінансово-господарську діяльність, пов'язану з
оптовою торгівлею сільгосппродукцією, та був наділений повноваженнями особи,
яка займається підприємницькою діяльністю, вчинив умисне ухилення від сплати в
державний бюджет податків на додану вартість в сумі 402 302грн. (за 2004р. -
376 869грн., за 2005р. - 25 433грн.).

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд, посилаючись при цьому на неправильне
застосування кримінального закону, та невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та даним про особу засудженого.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, яка
підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені
у касаційному поданні, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від
24.10.2003 року, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та
пом'якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема,
форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину,
кількості епізодів, тяжкості наслідків, що настали тощо.

Разом із тим, призначаючи ОСОБА_1 покарання з випробуванням, іспитовим
строком, суд не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого
ч. 3 ст. 212 КК України, який є тяжким, дані про особу засудженого та інші
обставини справи, і дійшов неправильного висновку про недоцільність відбування
ним покарання, не навівши у вироку переконливих мотивів.

За
таких обставин призначене ОСОБА_1 покарання, є явно несправедливим унаслідок
м'якості, що в цій справі призначене всупереч вимогам кримінального закону, а
тому вирок щодо останнього підлягає скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд, у ході якого необхідно всебічно, повно і об'єктивно дослідити
всі обставини справи і призначити винуватому справедливе покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити,
вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2006
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той
же суд в іншому складі суддів.

С у д д і :

Кравченко
К.Т. Пошва
Б.М. Канигіна Г.В.