Дата документу 16.04.2015
Справа № 334/2446/15-к
Провадження № 1-кп/334/244/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
за ч.1 ст. 190 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.11.2013 року, у денний час, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння шляхом обману чужим майном, знаходячись у Запорізькому відділенні №9 ТОВ Служба швидкого кредитування, розташованого по вул. Щаслива, 15 м. Запоріжжя, будучи не працевлаштованим та не маючи постійного доходу, повідомив кредитному інспектору зазначеного товариства ОСОБА_6 , що має намір отримати короткостроковий кредит та повернути його, оскільки він начебто працевлаштований в ТОВ Юнітон на посаді автомеханіка та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 3500 грн., тобто є платоспроможним, при цьому вказані відомості ОСОБА_4 зазначив в анкеті позичальника.
Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
07.04.2015р. між представником потерпілого ТОВ Служба швидкого кредитування ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 100 годин громадських робіт, та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Представник потерпілої особи, ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, пояснивши, що дійсно повідомив недостовірні відомості про наявність у нього місця роботи, оскільки це було обов`язковою умовою для видачі кредиту, при цьому отримані грошові кошти наміру повертати не мав. Обвинувачений дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що згоден реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між ОСОБА_4 та представником потерпілого ТОВ Служба швидкого кредитування ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, враховуючи доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто дії, передбачені ч.1 ст. 190 КК України, за якою належить призначити йому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 384, 394, 474, 485 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді у виді громадських робіт терміном 100 годин.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення: засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1