Справа № 41/2008 р.
Головуючий у 1-й інстанції
Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст.262 КК України Куцоконь Ю.П.
Доповідач: Шпинта М.Д.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючої
Міщенко О.А.

Суддів Сачука В.І.,
Шпинти М.Д.

за участю
прокурора
Войтюка А.М.

при
секретарі
Прохорович М.В.

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Рівному 22 січня 2008 року кримінальну справу
про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження , уродженця с. Підвисоке Вінницької області,
гр.України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину,
непрацюючого, жителя АДРЕСА_1, Києво -
Святошинського району Київської області,
раніше не судимого ,

За ч.2 ст.262,
ч.1 ст.263 КК України

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця м.Ізяслав Хмельницької області, гр.України,
з вищою освітою, одруженого, на
утриманні має троє малолітніх дітей, непрацюючого, жителя м.Рівне, АДРЕСА_2,
раніше не судимого ,-

за ч.4 ст.27, ч.2 ст.262 , ч.1 ст.263 КК
України ,-

встановила:

ОСОБА_1 ,
працюючи згідно Наказу МВС України №11 від 22 березня 2002 року з березня 2002
року на посаді техніка з озброєння зброярно - кулеметної майстерні Центральної бази ресурсного забезпечення МВС
України (далі ЦБРЗ МВСУ), маючи спеціальне звання - старшина міліції, являючись
службовою особою в силу здійснення функцій представника влади та матеріально -
відповідальною особою відповідно до
договору “Про матеріальну відповідальність завідуючого секцією за передані їм
на збереження цінності” від 12 квітня 2005 року , та ОСОБА_2, працюючий згідно
наказу Управління МВС України в Рівненській області № 216 о/с від 4 грудня 1998
року на посаді старшого інспектора служби озброєння відділу ресурсного
забезпечення УМВС України в Рівненській області, маючи спеціальне звання -
майор міліції, протиправно використовуючи свої владні повноваження,
вчинили викрадення вогнепальної зброї та
незаконне поводження зі зброєю та боєприпасами при наступних обставинах.

Так, протягом двох робочих днів, приблизно з 15 по
20 січня 2007 року, ОСОБА_1. на пропозицію ОСОБА_2. вчинити викрадення зброї
дав добровільну згоду та, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом
зловживання своїм службовим становищем, маючи вільний доступ до складу № 78
(далі склад №78 ), що належить ЦБРЗ МВС України і розташований по вулиці
Святошинській, 27 в місті Києві, проник
у вказане приміщення, звідки таємно викрав для ОСОБА_2. п'ять справних
нарізних короткоствольних пістолетів
конструкції “Токарєва” (далі пістолети ТТ ).

25 січня 2007
року біля 16 години ОСОБА_1, зберігаючи без передбаченого законом дозволу
викрадені з ЦБРЗ МВС України п'ять справних пістолетів ТТ у власному гаражі, що розташований по
АДРЕСА_1 Києво _ Святошинського району Київської області, умисно, з метою
збуту, доставив їх до центрального входу на станцію метро “Святошино” в
м.Києві, де, без передбаченого законом дозволу , продав їх ОСОБА_2 за ціною
70 доларів США кожний пістолет, на
загальну суму 350 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ на той час становило 1 767 грн.50 коп.

Після цього, 26 січня 2007 року біля 13 години ОСОБА_2, без
передбаченого законом дозволу,
придбані у ОСОБА_1 пістолети ТТ , доставив до центрального входу зоопарку, що
розташований по АДРЕСА_3 в м.Рівному,, де, без передбаченого законом дозволу, продав
їх ОСОБА_3 (справа відносно якого 23 липня 2007 року закрита внаслідок акта
амністії) за ціною 600 доларів США кожний пістолет, на загальну суму 3000
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ на той час становило 15 150 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14
березня 2007 року біля 13 години ОСОБА_1 , діючи умисно та з корисливих
мотивів, повторно, на пропозицію ОСОБА_2. щодо викрадення та незаконної
реалізації вогнепальної зброї дав добровільну згоду, аналогічним способом
проник до складу №78 , звідки таємно викрав для ОСОБА_2. ще п'ять пістолетів
ТТ.

14 березня 2007 року
біля 19 години ОСОБА_1, умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою збуту,
доставив без передбаченого законом дозволу вказані пістолети ТТ до центрального
входу станції метро “Святошино” в місті Києві, де без передбаченого законом
дозволу продав їх ОСОБА_2 за ціною 70 доларів США кожний пістолет, на загальну
суму 350 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на той час становило 1 767
грн. 50 коп.

Наступного дня, 15
березня 2007 року 2007 року біля 13 години придбані у ОСОБА_1 п'ять пістолетів
ТТ ОСОБА_2 доставив на вулицю Квітки - Основ'яненко, що в м. Рівному, де без
передбаченого законом дозволу продав їх ОСОБА_3 (справа, відносно якого 23
липня 2007 року закрита внаслідок акта амністії ), за ціною 600 доларів США
кожний пістолет на загальну суму 3 000 доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ на той час становило 15 150 грн.

Всього з 15 по 20 січня та 14
березня 2007 року ОСОБА_1 на пропозицію ОСОБА_2. викрав з ЦБРЗ МВС України 10
пістолетів ТТ та продав їх ОСОБА_2, які останній продав ОСОБА_3

Крім того, у липні
2000 року ОСОБА_1 придбав шляхом привласнення знайденого під час проведення
будівельних робіт за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 Києво _
Святошинського району Київської
області дрібнокаліберний карабін № Т 10644 з оптичним прицілом ГО 3- 9
№ 920029, один патрон до пістолета консрукції “Макарова” (далі ПМ ),
три патрони “ LUGER “, 329 патронів калібру
5,6 мм, які в подальшому, без передбаченого законом дозволу,
переніс у власне господарство, що
розташоване по АДРЕСА_1 Києво -
Святошинського району Київської області,
де зберігав без передбаченого
законом дозволу до 18 березня 2007 року.

ОСОБА_2, крім
того, протягом 1998 - 2007 років,
працюючи на посаді старшого інспектора
служби озброєння відділу
ресурсного забезпечення УМВС України в Рівненській області та входячи до
складу комісії по знищенню зброї, без передбаченого законом дозволу, з використанням свого службового становища,
таємно придбав шляхом привласнення списаного по обліках майна 176 патронів до пістолета ПМ, 15 патронів “ LUGER “, 2
патрони до автомата “Калашнікова”, які
зберігав на стриху будинку , де
проживають його батьки, за адресою
АДРЕСА_3 м. Здолбунів Рівненської області, а 17 патронів калібру 7,62 мм до пістолета ТТ
зберігав у квартирі №АДРЕСА_2.

Крім того, в липні 2006
року ОСОБА_2 після смерті свого батька придбав шляхом знайдення за місцем його
попереднього проживання по АДРЕСА_3
м.Здолбунів Рівненської області справний
та придатний для стрільби обріз мисливської рушниці 16 калібру моделі “БМ”, який являється
вогнепальною зброєю, і переніс його в
коридор цього будинку, де зберігав без передбаченого законом дозволу під шафою.

Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих їм злочинах при розгляді справи в суді
першої інстанції визнали повністю та дали показання щодо обставин їх вчинення.

Суд першої
інстанції розглянув справу за правилами ст.299 КПК України, про що зазначено в
протоколі судового засідання (а. с.298-299, т.5 ). Вимоги вказаної статті підсудним та іншим учасникам судового
розгляду були роз'яснені і вони погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно
тих обставин справи, які підтверджують вчинення підсудними злочинів згідно
обвинувального висновку.

За вироком
Рівненського міського суду від 12 листопада 2007 року ОСОБА_1. визнаний
винним за ч.2 ст.262, ч. 1 ст.263 КК
України і засуджений:

за ч.2 ст.262 КК
України на 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

Відповідно до
ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточне покарання визначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75
КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням та
встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки. Відповідно до ст.76 КК
України засудженого зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу
кримінально - виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання і роботи і періодично з'являтися до них для реєстрації.

ОСОБА_2.
визнаний винним за ч.4 ст.27, ч.2
ст.262, ч.1 ст.263 КК України і засуджений:

за ч.4
ст.27, ч.2 ст.262 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК
України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до
ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточне покарання визначено 5 років позбавлення волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та
встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до
ст.76 КК України засудженого зобов'язано не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи і періодично
з'являтися туди для реєстрації.

Судом вирішено
питання з речовими доказами по справі та цивільний позов Міністерства
внутрішніх справ до засудженого ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В поданій
апеляції прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи правильність встановлення
фактичних обставин справи і кваліфікацію злочинних дій засуджених, просить
вирок скасувати та постановити новий,
оскільки до засуджених необхідно застосувати більш суворе покарання, а саме
призначити їм покарання, визначене судом першої інстанції, але без застосування
ст.ст.75, 76 КК України. При цьому зазначає, що при постановленні вироку суд
першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів,
обставини за яких вони були вчинені та те, що засуджені вчинили злочини зі
зброєю будучи службовими особами МВС
України.

Заслухавши суддю
- доповідача, думку прокурора про задоволення апеляції, пояснення засуджених,
які просять вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляцію
прокурора - без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Згідно
ст.ст.372, 378 КПК України невідповідність призначеного покарання ступеню
тяжкості злочину та особі засудженого є підставою для скасування вироку.

Відповідно до
ст.65 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення
засудженого за скоєний злочин.

Колегія суддів
вважає, що постановлений вирок відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2. в частині призначеного їм покарання
підлягає скасування за м'якістю та необхідності застосувати відносно них
більш суворе покарання.

Як видно з
вироку, при його постановленні суд
першої інстанції врахував ряд обставин, які пом'якшують покарання, та прийшов
до переконання про можливість призначення їм мінімального строку у виді
позбавлення волі за тяжкий злочин, передбачений санкцією ч.2 ст.262 КК України.

Вказані
обставини, які пом'якшують покарання засуджених, враховує і колегія суддів
апеляційного суду при постановленні вироку.

Однак, звільняючи засуджених від відбування
покарання з випробуванням, суд першої інстанції
не в повній мірі врахував те, що вони вчинили викрадення та збут
вогнепальної зброї будучи службовими особами МВС, що свідчить про підвищену
суспільну небезпечність їх дій, та те, що злочин, передбачений ч.2 ст.262 КК
України, який входить у сукупність, відноситься до категорії тяжких.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що виправлення засуджених та попередження
вчинення ними нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції їх від суспільства.

Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.365, 366, 378 КПК України, колегія суддів,-

Засудила:

Вирок
Рівненського міського суду від 12 листопада 2007 року відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_1
призначити покарання:

за ч.2 ст.262 КК
України - п'ять років позбавлення волі;

за ч.1 ст.263 КК
України - два роки позбавлення волі.

Відповідно
до ст.70 КК України шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити - п'ять
років позбавлення волі.

ОСОБА_2
призначити покарання:

За ч.4 ст.27,
ч.2 ст.262 КК України - п'ять років позбавлення волі;

За ч.1 ст.263 КК
України - два роки позбавлення волі.

Відповідно
до ст.70 КК України шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити - п'ять
років позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженим ОСОБА_1. та ОСОБА_2 змінити з підписки про невиїзд на взяття під
варту, взявши їх під варту в залі судового засідання.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рахувати з 22 січня 2008 року, тобто з часу взяття
їх під варту.

В решті вирок
Рівненського міського суду від 12 листопада 2007 року відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. залишити без зміни.

Вирок може бути
оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду України через Апеляційний
суд Рівненської області протягом одного
місяця з моменту його проголошення, а засудженими ОСОБА_1. та ОСОБА_2. в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Головуюча підпис

Судді: підписи

З оригіналом
згідно: суддя-доповідач
М.Д.Шпинта