21.06.2014
Справа № 642/5361/14-к
Провадження № 1в/642/167/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2014 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 13.06.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст..ст. 309, 185 КК України до 2р. 2 міс. позбавлення волі, про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від покарання,

встановив:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06.06.2014 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до двух років п`яти місяців позбавлення волі.

20 червня 2014 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», якщо на то є підстави.

Як вбачається зі ст. 1 Закону України "Про амністії у 2014 році" (далі-Закон) звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають: а) особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінки, вагітні на день набрання чинності цим Законом; в) особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6; ґ) особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветерани війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - особи, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Згідно ст. 6 Закону скорочено наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Статтями 1-7 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачений перелік осіб, до яких може бути застосований даний Закон.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди.

Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Застосування цього Закону здійснюється щодо, зокрема засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника. До подання додаються довідка про заохочення і стягнення, особова справа засудженого та інші документи, необхідні для вирішення питання про застосування амністії.

Як встановлено, в заяві засудженого ОСОБА_2 не зазначено підстави застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто до якого саме кола осіб, передбачених ст. ст. 1-7 вказаного Закону, він відноситься.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України під час виконання вироку питання застосування Закону України "Про амністію у 2014 році" має вирішуватися в порядку, передбаченому ст. 9 Закону місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне заяву повернути заявнику для усунення зазначених недоліків та звернення до суду, за територіальною юрисдикцією якого виконується вирок, оскільки вирок набув законної сили, в клопотанні не зазначені підстави застосування Закону.

Повернення заяви не позбавляє засудженого ОСОБА_2 права повторного звернення до суду після усунення недоліків.

Керуючись Законом України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 371, 372 , 539 КПК України, суддя -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» повернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що він має право після усунення недоліків заяви та зазначення підстав для застосування Закону України "Про амністію у 2014 році" повторно звернутися з заявою до місцевого суду, за територіальною юрисдикцією якого виконується вирок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя.