Справа № 603/704/13-к
Провадження № 1-кп/603/35/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2013 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області у складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

при секретарі Пшеничняк В.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста
Монастириська Тернопільської області
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000116 від 04.04.2013
року по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в
селі Остапівці Коломийського району
Івано-Франківської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
громадянина України, непрацюючого,
освіти середньої, неодруженого,
судимого, зокрема, -05.06.2012 року
Бучацьким районним судом
Тернопільської області за ч. 2 ст. 301 КК
України до 2 років обмеження волі з
конфіскацією порнографічної
відеопродукції, на підставі ст. 75 КК
України звільнено від відбування
покарання з випробуванням, встановлено
іспитовий строк тривалістю 1 рік, з
покладенням обов'язків, передбачених
ст. 76 КК України; - 03.04.2013 року Бучацьким
районним судом Тернопільської області
за ст.ст. 125 ч. 1, 126 ч. 1 КК України із
застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до
штрафу в розмірі 850 грн., на підставі ст.
71 КК України приєднано невідбуте
покарання згідно вироку Бучацького
районного суду від 05.06.2012р. у вигляді 2
років обмеження волі з конфіскацією
порнографічної відеопродукції, на
підставі ст. 75 КК України звільнено від
відбування покарання з випробуванням,
встановлено іспитовий строк
тривалістю 1 рік, з покладенням на нього
обов'язків, яке визначено виконувати
самостійно, ухвалою Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 02.09.2013р. змінено несплачену суму
штрафу в розмірі 850 грн. покаранням у
виді громадських робіт на строк 50
годин,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України та ч. 1 ст. 296 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що народився та
проживає в АДРЕСА_2, громадянина
України, не працюючого, освіти
середньої, неодруженого, раніше
судимого - 20.03.2013 року Бучацьким
районним судом Тернопільської області
за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення
волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК
України звільнено від відбування
покарання з випробуванням, встановлено
іспитовий строк тривалістю 1 рік 6
місяців, з покладенням на нього
обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України,

за участю сторін кримінального
провадження:

прокурора - Роговик Ю.М.

потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_1

захисника обвинуваченого - ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_2

захисника обвинуваченого - ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будучи раніше
засудженими вироками Бучацького
районного суду Тернопільської області,
належних висновків для себе не зробили,
на шлях виправлення не стали й знову
вчинили кримінальні правопорушення за
таких обставин.

ОСОБА_1 29 березня 2013 року разом із
ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1,
розпивали із ОСОБА_13 спиртні напої.
Близько 23.00 год. у ОСОБА_1 виник умисел
на вчинення крадіжки металобрухту із
підвального приміщення костелу, що
знаходиться у м. Бучачі. Відчуваючи
необхідність у допомозі та бажаючи
мати спільника, обвинувачений ОСОБА_1
вирішив залучити до своєї злочинної
діяльності ОСОБА_2 та вчинити спільно з
ним зазначену крадіжку.

З метою реалізації вказаного,
обвинувачений ОСОБА_1 запропонував
ОСОБА_2, який перебував у стані
алкогольного сп'яніння, заробити
грошей, не повідомивши останньому
фактичної мети свого задуму, на що
ОСОБА_2 погодився та пішов разом із ним.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_1
разом із ОСОБА_2, який перебував у стані
алкогольного сп'яніння, прийшли до
костелу, що знаходиться по вулиці
Мулярській, 1, у м. Бучачі, де
обвинувачений ОСОБА_1 запропонував
ОСОБА_2 проникнути в середину
підвального приміщення костелу
«Матері Божої Шкаплєжної» та спільно
із ним вчинити крадіжку металобрухту,
на що ОСОБА_2 погодився.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 29 березня 2013 року близько 23 год.
05 хв. вступили в злочинну змову між
собою, направлену на таємне викрадення
чужого майна, шляхом проникнення у
підвальне приміщення костелу, що
знаходиться по вулиці Мулярській, 1, у м.
Бучачі.

Так, діючи за попередньою домовленістю
та реалізуючи свій злочинний умисел,
направлений на таємне викрадення
чужого майна, обвинувачений ОСОБА_1
переконавшись, що за його діями ніхто
не спостерігає, шарпнув за висячий
замок на дверях підвального
приміщення, після чого замок відкрився
і ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проникли в
підвальне приміщення костелу. Зайшовши
до кімнати підвального приміщення, що
розташована по лівій стороні від
вхідних дверей, присвітивши
ліхтариком, побачили металеві вироби
(металобрухт). Після чого ОСОБА_1 дав
ОСОБА_2 4 мішки, а сам почав складати у
них металеві вироби, а саме: шість
металевих труб діаметром 4 см., довжиною
1,5 м.; п'ять металевих кутників довжиною
30 см., шириною 10 см.; шість металевих
прутів, три з яких довжиною 1 м., а три 1,2
м. та діаметром 1,5 см. кожний, загальною
масою 91 кг.. Поскладавши зазначені
металеві вироби у мішки ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 переконавшись, що за ними ніхто
не спостерігає, винесли мішки із
підвального приміщення костелу та
заховали їх у будинку за адресою
АДРЕСА_1, де проживає обвинувачений
ОСОБА_1 Таким чином, ОСОБА_1 спільно із
ОСОБА_2, за попередньою змовою між
собою, вчинили крадіжку металобрухту
із проникненням у підвальне приміщення
костелу. ОСОБА_2 при цьому, вчинив
зазначене кримінальне правопорушення
повторно.

Внаслідок вищевказаних протиправних
дій обвинувачених, громаді костелу
спричинено матеріальної шкоди на суму
160 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_1 9
квітня 2013 року близько 19.00 год.,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, перебуваючи у громадському
місці, зокрема на проїжджій частині
дороги по вулиці Міцкевича в м. Бучачі,
що навпроти Бучацького колегіуму імені
Святого Йосафата, з хуліганських
спонукань, грубо порушуючи громадський
порядок, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, виражаючи явну неповагу до
суспільства, у присутності інших осіб,
почав безпричинно чіплятися до
неповнолітнього ОСОБА_16 При цьому,
обвинувачений ОСОБА_1, принижуючи
гідність потерпілого ОСОБА_16,
безпричинно застосував стосовно нього
фізичне насильство, нанісши
потерпілому удар рукою в обличчя.
Внаслідок застосування обвинуваченим
ОСОБА_1, під час вчинення ним
хуліганських дій, фізичного
насильства, потерпілому ОСОБА_16 було
заподіяно тілесне ушкодження у вигляді
рани на слизовій оболонці нижньої губи,
яке відноситься до легких тілесних
ушкоджень.

Окрім цього, 09 квітня 2013 року
продовжуючи свою злочинну діяльність,
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння та перебуваючи в
громадському місці, а саме на стадіоні,
що знаходиться у м. Бучачі по вул.
Міцкевича, 12, ОСОБА_1 близько 20.00 год. з
хуліганських спонукань, грубо
порушуючи громадський порядок, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю, виражаючи явну неповагу до
суспільства, прагнучи
продемонструвати свою зверхність та
фізичну силу, бажаючи самоутвердитись
в очах сторонніх осіб за рахунок
приниження потерпілих, зупинив
проведення футбольної гри між
неповнолітніми учнями Бучацького
колегіуму імені святого Йосафата,
після чого вишикував їх у шеренгу та
безпричинно застосував стосовно них
фізичне насильство, яке виразилося у
нанесенні неповнолітнім ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
по одному удару в область грудної
клітки, а неповнолітньому ОСОБА_9
завдав кілька ударів кулаком рук в
область голови, лівої руки та щелепи та
удар ногою в область грудної клітки,
чим спричинив йому тілесні ушкодження
у вигляді рани в ділянці верхньої губи,
садна на голові та лівій руці,
неповнолітньому ОСОБА_10 наніс удари
кулаками рук в область голови, тулуба
та правої руки, внаслідок чого
спричинив йому тілесні ушкодження у
вигляді садна на правій руці.

В результаті хуліганських дій, які
супроводжувались особливою зухвалістю
обвинувачений ОСОБА_1, заподіяв
неповнолітньому ОСОБА_9 тілесні
ушкодження, які згідно висновку
судово-медичної експертизи від 11
квітня 2013 року № 90 відносяться до
легких тілесних ушкоджень, а
неповнолітньому ОСОБА_10 заподіяв
тілесні ушкодження, які згідно
висновку судово-медичної експертизи
від 11 квітня 2013 року № 88 відносяться до
легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
визнав повністю, щиро розкаявся у
скоєному та суду пояснив таке.

29.03.2013 року він перебував у місті Бучачі
з метою пошуку роботи. У другій
половині дня 29.03.2013 року він зайшов у
гості до обвинуваченого ОСОБА_1 де із
ним та ОСОБА_13 розпивали спиртні напої,
після чого пішов спати на другий
поверх. Вночі його розбудив ОСОБА_1 та
запропонував заробити грошей і він
погодився. ОСОБА_1 не повідомив йому, що
саме потрібно робити, а він його й не
розпитував. Після цього він,
перебуваючи ще у стані алкогольного
сп'яніння, разом із ОСОБА_1 підійшли до
костелу, що знаходиться в м. Бучачі, а
саме до підвального приміщення, де
ОСОБА_1 запропонував йому викрасти з
підвального приміщення металобрухт на
що він погодився. ОСОБА_1 шарпнув за
навісний замок дверей підвального
приміщення, двері відчинилися і вони
присвічуючи ліхтариком зайшли в
підвальне приміщення костелу та
наповнили 4 мішки трубами, які там
знайшли. ОСОБА_2 при цьому тримав мішки,
а труби в мішки складав ОСОБА_1 Після
того, як він та ОСОБА_1 наповнили мішки
металобрухтом вони, переконавшись що
їх ніхто не бачить, винесли їх та
сховали в будинку де проживають ОСОБА_13
та ОСОБА_1 На наступний день, як
повідомив обвинувачений ОСОБА_2, він
разом з ОСОБА_13 викликали таксі та
повезли здавати металобрухт на
приймальний пункт, а ОСОБА_1 залишився
дома. Зароблені гроші за зданий
металобрухт у сумі 160 грн. вони
розтратили, купивши горілку та
продукти. Заподіяні костелу збитки він
відшкодував, надавши представнику
костелу грошові кошти в сумі 300 грн., як
компенсацію за заподіяну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 винним себе у
вчиненні інкримінованих йому
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 3 ст. 185 КК України
визнав повністю, а щодо правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України
винним себе визнав, однак заперечив
деякі фактичні обставини щодо
нанесення тілесних ушкоджень саме
такій кількості потерпілих.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 суду пояснив,
що 29.03.2013 року, в нічний час він разом з
ОСОБА_2 та ОСОБА_13 вживали алкогольні
напої в нього дома, після чого пішли
спати. Приблизно в 23 год. 00 хв. він
розбудив ОСОБА_2 та запропонував йому
піти з ним, щоб заробити грошей. Після
чого він разом із ОСОБА_2 прийшли до
костелу Матері Божої Шкаплєжної, що
знаходиться в м. Бучачі, біля якого він
запропонував ОСОБА_2 викрасти металеві
вироби з підвального приміщення цього
костелу, на що ОСОБА_2 погодився. Далі,
вони підійшли до підвального
приміщення костелу, він шарпнув за
навісний замок та відкрив двері, після
чого вони, присвічуючи собі ліхтариком
зайшли в середину даного приміщення та
побачили, що там на землі лежав
металобрухт. Він взявши 4 мішки та разом
із ОСОБА_2 наповнили їх металевими
виробами та переконавшись, що за ними
ніхто не спостерігає, винесли мішки із
металевими виробами з підвального
приміщення. Далі, він та ОСОБА_2 занесли
їх в будинок, розташований по АДРЕСА_1.
На наступний день ОСОБА_2 з ОСОБА_13
поїхали здавати ці викрадені металеві
деталі на майданчик із прийому
металобрухту, а на отримані кошти в
сумі 160 грн. вони купили горілку та
продукти.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_1 також
зазначив, що 9 квітня 2013 року близько 19.00
год., знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння, він разом з ОСОБА_13 йшли
поряд із будівлею Бучацького колегіуму
імені Святого Йосафата, та зустріли
неповнолітнього ОСОБА_16 який йшов із
своїм товаришем, зупинивши їх він почав
чіплятися до ОСОБА_16 якому згодом наніс
удар в обличчя, внаслідок чого в ОСОБА_16
виступила кров з губи. Після цього він
разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_17, який
підійшов до них, пішли в сторону
стадіону, де хлопці грали в футбол. На
стадіоні він підійшов до хлопців,
зупинив гру та почав з'ясовувати хто з
них чіплявся до ОСОБА_17, після чого
вистроїв хлопців у шеренгу й двом із
них наніс удари по тілу.

Крім визнання вини самими
обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх
винність, у вчиненні інкримінованого
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
доводиться такими засобами
доказування.

Як слідує із показів даних у судовому
засіданні свідком ОСОБА_18, він працює
таксистом, і до нього у кінці березня 2013
року підійшов громадянин ОСОБА_13 та
запропонував йому поїхати до будинку
по АДРЕСА_1 та звідтіля відвезти його до
пункту прийому металобрухту, на що він
погодився. Так, під'їхавши до будинку
АДРЕСА_1, ОСОБА_13 спільно із незнайомим
йому хлопцем принесли із території
домогосподарства два мішки білого
кольору, у яких знаходився металобрухт.
Які саме металеві вироби були у мішках
свідок ОСОБА_18 не бачив. Під'їхавши до
пункту прийому металобрухту, ОСОБА_13
разом із незнайомцем вийшли із
автомобіля й взявши мішки із
металобрухтом пішли в сторону пункту
здачі металобрухту. Повернувшись до
автомобіля ОСОБА_13 та його незнайомець
були вже без мішків із металобрухтом, а
сівши в автомобіль попрохали відвезти
їх у центр міста Бучач, що і зробив
свідок ОСОБА_18

Окрім цього, свідок ОСОБА_18 зазначив, що
надані ним під час досудового
розслідування покази є правдивими та
відповідають тим фактичним даним, які
мали місце.

Із показів даних у судовому засіданні
свідком ОСОБА_19 слідує, що він працює
керуючим майданчиком із прийому
металобрухту ПП «Метопал», що
знаходиться у м. Бучач, вул. Галицька, 175
Б. Так, наприкінці березня 2013 року, коли
він перебував на робочому місці на
території майданчику з прийому
металобрухту, заїхав автомобіль таксі,
за кермом якого перебував ОСОБА_18. Із
автомобіля вийшли ОСОБА_13 та
незнайомий йому хлопець, які з
багажника автомобіля витягли два білих
мішка в яких знаходився металобрухт.
Підійшовши до ОСОБА_19 ОСОБА_13
запропонував йому придбати
металобрухт. Після чого, як зазначив
ОСОБА_19, він оглянув металобрухт та
виявив, що це були вироби із чорного
металу, а саме металеві труби діаметром
4 см. довжиною біля 1,5 см. та металеві
кутники. Після цього ОСОБА_19 запитав чи
він не крадений, на що хлопці запевнили
його, що ні. Таким чином, зваживши
запропоновані для здачі вироби, маса
яких становила 91 кг. свідок заплатив
ОСОБА_13 та незнайомцеві 160 грн. виходячи
із цін на той час, за один кілограм
чорного металобрухту. Окрім цього,
свідок ОСОБА_19 зазначив, що надані ним
під час досудового розслідування
покази є правдивими та відповідають
тим фактичним даним, які мали місце.

Покази зазначених свідків у судовому
засіданні підтвердив обвинувачений
ОСОБА_2, зазначивши, що саме свідок
ОСОБА_18 та ОСОБА_19, були тими самими
особами, котрі перевозили
обвинуваченого з викраденим
металобрухтом та оплатно приймали
викрадений металобрухт.

Окрім цього, вина у вчиненні
обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_2
кримінальних правопорушень
підтверджується даними протоколу
прийняття заяви про вчинення
кримінального правопорушення від
13.05.2013 року від ОСОБА_20, з якого
вбачається, що в період з 29 по 30.03.2013
року (а.с. 19-20 додатка до матеріалів
судового провадження) невідомі особи
шляхом зламу навісного замка викрали з
підвального приміщення костелу в м.
Бучач по вул. Мулярській металеві
труби, прути та кутники, чим завдали
матеріальної шкоди на загальну суму 300
гривень.

Разом з тим, суд погоджується із
доводами захисника ОСОБА_12 щодо
недоведеності заподіяної шкоди
потерпілій стороні в розмірі саме 300
грн., оскільки жодних належних доказів
на таке підтвердження стороною
обвинувачення суду надано не було.

За таких обставин суд виходить із
встановленого у судовому засіданні
розміру заподіяної діями
обвинувачених потерпілій стороні
шкоди в розмірі 160 грн., що
підтверджується дослідженою та
оголошеною довідкою начальника
Бучацької дільниці ПАП
«Тернопільвтормет» щодо вартості
брухту чорного металу (а.с. 170), із якої
слідує, що згідно протоколів цін для
фізичних та юридичних осіб, на брухт
чорних металів, станом на 30.03.2013 року
вартість одного кілограма брухту
становила 1 грн. 75 коп., показами
обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо
отримання саме 160 грн. за металобрухт,
показами свідка ОСОБА_19, який зазначив
про те, що маса металобрухту який він
приймав від ОСОБА_13 та незнайомого
хлопця, становила 91 кг. й із
встановлених цін на той час на брухт
чорних металів, ним оплачено за
прийнятий брухт 160 грн.

За таких обставин суд вважає, що своїми
умисними діями, які виразилися в
таємному викрадені чужого майна,
вчиненим за попередньою змовою групою
осіб, поєднане із проникненням у інше
приміщення ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_2
вчинив кримінальне правопорушення
передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, суд вважає, що своїми умисними
діями, які виразилися в таємному
викраденні чужого майна, вчиненим за
попередньою змовою групою осіб,
поєднане із проникненням у інше
приміщення, ОСОБА_2 повторно, спільно із
ОСОБА_1 вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185
КК України.

З огляду на зазначене, суд приходить до
переконання, що дії обвинувачених
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 органами досудового
розслідування кваліфіковано вірно.

З приводу епізоду вчинення
хуліганських дій відносно потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вина
обвинуваченого ОСОБА_1 підтверджується
наступними засобами доказування.

Показаннями допитаного у
судовому засіданні неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_9, який пояснив, що
09.04.2013р. він разом з хлопцями грали у
футбол на стадіоні. Потім до них
підійшли обвинувачений ОСОБА_1, ОСОБА_17
та ще якийсь чоловік, вони зупинили гру,
сказали всім стати у шеренгу і ОСОБА_8
сказав ОСОБА_17 показати хто його чіпав.
ОСОБА_17 показував, а ОСОБА_8 бив хлопців
через одного. Потім черга дійшла до
нього і тоді ОСОБА_1 зловив його за шию
та 3 рази вдарив рукою в область щелепи,
1 раз копнув ногою і потім 4 рази вдарив
рукою прямо в губу.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_10, який пояснив, що 09.04.2013р. він
разом з хлопцями грали у футбол на
стадіоні і до них підійшли ОСОБА_1,
ОСОБА_17 та ще якийсь чоловік, ОСОБА_1
зупинив гру та сказав стати всім у
шеренгу. Тоді ОСОБА_1 почав бити хлопців
через одного. ОСОБА_1 бив ОСОБА_9, потім
його вдарив кілька разів рукою в
голову, грудну клітку та наносив удари
по рукам.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_8, який пояснив, що 09.04.2013р. він з
друзями грав у футбол на стадіоні.
Потім до них підійшов ОСОБА_1, ОСОБА_17 та
ще якийсь чоловік, ОСОБА_1 зупинив гру,
сказав всім стати у шеренгу і ОСОБА_8
бив хлопців через одного. Його ОСОБА_1
вдарив в область грудей.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_6, який пояснив, що 09.04.2013р. він з
друзями грав у футбол на стадіоні.
Потім до них підійшов ОСОБА_1, ОСОБА_17 та
ще якийсь чоловік, ОСОБА_1 зупинив гру,
сказав всім стати у шеренгу і бив
хлопців на яких показував ОСОБА_17. Його
ОСОБА_1 вдарив в область грудей, а
найбільше побив ОСОБА_10 та ОСОБА_9.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_5, який пояснив, що 09.04.2013р. він з
друзями грав у футбол на стадіоні.
Потім до них підійшов ОСОБА_1, ОСОБА_17 та
ще якийсь чоловік, ОСОБА_1 зупинив гру,
сказав всім стати у шеренгу і бив
хлопців через одного. Його ОСОБА_1
вдарив в область грудей.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_7, який пояснив, що 09.04.2013р. він з
хлопцями грав у футбол на стадіоні.
Потім біля 20 год. до них підійшов
ОСОБА_1, ОСОБА_17 та ще якийсь чоловік,
ОСОБА_1 зупинив гру, сказав всім стати у
шеренгу, після чого ОСОБА_1 почав бив
хлопців через одного. Його ОСОБА_1
вдарив в область грудей.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_4, який пояснив, що о 20 год. 09.04.2013р.
він з хлопцями грав у футбол на
стадіоні. В цей час до них підійшов
ОСОБА_1, ОСОБА_17 та ще якийсь чоловік,
ОСОБА_1 зупинив гру, сказав всім стати у
шеренгу і ловив за шию і наносив удари
хлопцям через одного. Його ОСОБА_1
вдарив в область грудей.

Показаннями допитаного у судовому
засіданні неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_3, який пояснив, що о 20 год. 09.04.2013р.
він з хлопцями грав у футбол на
стадіоні. В цей час до них підійшов
ОСОБА_1, ОСОБА_17 та ще якийсь чоловік,
ОСОБА_1 зупинив гру, сказав всім стати у
шеренгу і ловив за шию і наносив удари
хлопцям через одного. Багато ударів
наносив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і ОСОБА_10
порвав кофту. Його ОСОБА_1 вдарив в
область грудей, потім всі хлопці
злякалися і повтікали.

Висновком судово-медичної експертизи
№ 88 від 11 квітня 2013 року, згідно якого у
ОСОБА_10 виявлені садна на правій руці,
за ступенем тяжкості відносяться до
легких тілесних ушкоджень. Описане
тілесне ушкодження, як зазначено у
висновку утворилося від дії тупого
предмету, можливо у час та при
обставинах вказаних у постанові (а.с.
172).

Висновком судово-медичної експертизи
№ 90 від 11 квітня 2013 року, згідно якого у
ОСОБА_9 виявлена рана на ділянці
верхньої губи, садна на голові та лівій
руці, за ступенем тяжкості відносяться
до легких тілесних ушкоджень. Описані
тілесні ушкодження, як зазначено у
висновку утворилися від дії тупого
предмету, можливо у час та при
обставинах вказаних у постанові (а.с.
173).

Щодо епізоду нанесення тілесних
ушкоджень 9 квітня 2013 року потерпілому
ОСОБА_16, то зазначений епізод
доводиться показами обвинуваченого
ОСОБА_1, наданими в судовому засіданні,
який зазначив, що перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись у
громадському місці, у присутності
інших осіб, почав безпричинно
чіплятися до неповнолітнього ОСОБА_16
та наніс йому удар кулаком руки в
обличчя, після чого із губи потерпілого
почала виступати кров.

Вина також підтверджується оголошеним
у судовому засіданні висновком
судово-медичної експертизи № 89 від 11
квітня 2013 року, згідно якого у ОСОБА_16
виявлена рана на слизовій оболонці
нижньої губи, що за ступенем тяжкості
відноситься до легких тілесних
ушкоджень. Описане тілесне ушкодження,
як зазначено у висновку утворилося від
дії тупого предмету, можливо в час та
при обставинах вказаних у постанові
(а.с. 173).

Вина обвинуваченого ОСОБА_1 також
підтверджується показами допитаного в
судовому засіданні свідка ОСОБА_17, який
зазначив, що 09.04.2013 року ідучи по вулиці
біля церкви Святого Йосафата побачив
ОСОБА_1 та ОСОБА_13 в цей час ОСОБА_1
наносив удари в область обличчя одному
із колегіантів. Після цього, він разом
із ОСОБА_1 та ОСОБА_13 пішли на стадіон де
колегіанти грали в футбол. Прийшовши на
стадіон ОСОБА_1 запропонував грати з
ними в футбол та сказав щоб вони стали у
шеренгу. Після цього, свідок ОСОБА_17
повідомив ОСОБА_1 про те, що конфліктує
з одним із колегіантів. Тоді ОСОБА_1
наніс удар ОСОБА_9 Чи наносив удари
іншим хлопцям він не бачив бо
відвернувся в сторону.

Показання обвинуваченого ОСОБА_1 в
частині того, що він на стадіоні
завдавав ударів лише двом потерпілим,
суд оцінює критично, оскільки це не
знайшло свого підтвердження в ході
судового розгляду справи. Показання
обвинуваченого ОСОБА_1 в цій частині
спростовуються показаннями потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 даними ними в
ході судового розгляду справи, в яких
вони повідомили, як саме, та кому саме
було заподіяно тілесних ушкоджень
обвинуваченим ОСОБА_1, які суд приймає
до уваги та визнає достовірними й
допустимими, оскільки є послідовними,
логічними та підтверджуються
зібраними по справі доказами, й не
вірити їм, у суду немає підстав.

Також суд враховує, що обвинувачений
ОСОБА_1 у своїх показах 27.11.2013 року в
судовому засіданні зазначив, що
правопорушення ним були вчинені саме
так, як це відображено в обвинувальному
акті.

Таким чином, проаналізувавши
вищевказані обставини та докази, суд,
приходить до переконання про
доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_1 у вчиненні кримінального
правопорушення та вважає, що органами
досудового розслідування його дії
вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК
України, як хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю.

Вирішуючи питання про міру та вид
покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд,
враховує ступінь тяжкості вчинених ним
кримінальних правопорушень, що є
злочинами невеликої тяжкості та тяжким
злочином, його молодий вік, роль у
вчиненні кримінальних правопорушень,
особу обвинуваченого, який позитивно
характеризується за місцем проживання,
на час скоєння злочину
суспільно-корисною працею зайнятий не
був, на обліку у лікаря-психіатра не
перебуває (а.с. 150), однак перебуває на
обліку у лікаря-нарколога (а.с. 145),
раніше судимий, стан його здоров'я,
враховуючи умови його життя, його
відношення до скоєного, а також думку
потерпілих відносно міри покарання.

Обтяжуючою покарання обставиною
ОСОБА_1 суд визнає вчинення злочину у
стані алкогольного сп'яніння, що
передбачено пунктом 13 ч. 1 ст. 67 КК
України.

Суд не враховує вчинення злочину
групою осіб за попередньою змовою, як
обставини, що обтяжують покарання
ОСОБА_1, оскільки вони є кваліфікуючими
ознаками відповідної частини статті КК
України та інкриміновані
обвинуваченому без врахування вимог ч.
4 ст. 67 КК України.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченого ОСОБА_1 у відповідності
до вимог ст. 66 КК України суд визнає те,
що обвинувачений визнав свою вину та
щиро покаявся у вчиненому.

Враховуючи наведене суд вважає за
необхідне обрати йому покарання,
необхідне й достатнє для його
виправлення та попередження нових
злочинів, у виді позбавлення волі, так
як приходить до висновку, що його
виправлення та перевиховання не
можливо без ізоляції від суспільства,
оскільки обвинувачений ОСОБА_1 має
схильність до вчинення кримінальних
правопорушень.

Між тим, судом встановлено, що
обвинувачений ОСОБА_1 05.06.2012 року
Бучацьким районним судом засуджений за
ч. 1 ст. 301 КК України до 2 років обмеження
волі з конфіскацією порнографічної
відеопродукції, на підставі ст. 75 КК
України звільнений від відбування
покарання з випробуванням тривалість в
1 рік із покладенням обов'язків
передбачених ст. 76 КК України. Вироком
від 03.04.2013 року обвинувачений ОСОБА_1
Бучацьким районним судом засуджений за
ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 70 КК України
до покарання у вигляді штрафу в розмірі
850 грн., відповідно до ст. 71 КК України до
призначеного покарання за цим вироком
приєднано невідбуте покарання (у виді 2
років обмеження волі з конфіскацією
порнографічної відеопродукції із
застосуванням ст. 75 КК України із
звільненням від відбування покарання з
випробуванням тривалістю в 1 рік з
покладенням обов'язків передбачених
ст. 76 КК України) за вироком від 05.06.2012
року Бучацького районного суду, яке
визначено виконувати самостійно.
Ухвалою Бучацького районного суду від
02.09.2013 року замінено обвинуваченому
ОСОБА_1 несплачену ним суму штрафу у
розмірі 850 грн. за вироком від 03.04.2013
року на 50 годин громадських робіт.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив кримінальне
правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК
України до ухвалення вироку Бучацьким
районним судом від 03.04.2013 року, тому суд
вважає, що йому покарання слід
призначати за правилами ч. 4 ст. 70 КК
України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_1 в
09.04.2013 року вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296
КК України, за які суд вважає
призначити покарання у виді обмеження
волі, перевівши це покарання за
правилами ст. 72 КК України в
позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК
України до покарання призначеного
судом за злочин передбачений ч. 1 ст. 296
КК України, суд вважає за необхідне
приєднати невідбуту частину покарання,
призначеного за сукупністю злочинів та
остаточно призначити покарання у виді
позбавлення волі, з конфіскацією
порнографічної відеопродукції.

Приписами ч. 2 ст. 75 КК України
передбачено, що суд за наявності
визначених законом підстав може
ухвалити рішення про звільнення
засудженого від відбування покарання з
випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього
обов'язки. Виходячи з цих положень
закону, а також із змісту ч. 3 ст. 78 КК
України, вчинення особою під час
іспитового строку нового злочину слід
розцінювати як порушення ним умов
застосування ст. 75 КК України у зв'язку
з чим повторне звільнення з
випробуванням від відбування
покарання, призначеного із
застосуванням ст. 71 КК України, є
неприпустимим. За таких обставин
неприйнятними, на думку суду, є доводи
сторони захисту щодо застосування при
обранні міри покарання ОСОБА_1 ст. 75 КК
України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_2 міру та
вид покарання суд, враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним кримінального
правопорушення, що є тяжкими злочином,
його роль у вчиненні кримінальних
правопорушень, особу обвинуваченого,
який позитивно характеризується за
місцем проживання, на час скоєння
злочину суспільно-корисною працею
зайнятий не був, на обліку у
лікаря-психіатра та лікаря-нарколога
не перебуває (а.с. 297-298 додатка до
матеріалів судового провадження),
раніше судимий, стан його здоров'я,
враховуючи умови його життя, його
відношення до скоєного.

Обтяжуючою покарання обставиною
ОСОБА_2 суд визнає вчинення злочину у
стані алкогольного сп'яніння, що
передбачено пунктом 13 ч. 1 ст. 67 КК
України.

Суд не враховує вчинення злочину
повторно, групою осіб за попередньою
змовою, як обставини, що обтяжують
покарання ОСОБА_2, оскільки вони є
кваліфікуючими ознаками відповідної
частини статті КК України та
інкриміновані обвинуваченому без
врахування вимог ч. 4 ст. 67 КК України.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченого ОСОБА_2 у відповідності
до вимог ст. 66 КК України суд визнає те,
що обвинувачений визнав свою вину та
щиро покаявся у вчиненому, повністю
відшкодував заподіяну шкоду.

Враховуючи наведене суд вважає за
необхідне обрати йому покарання,
необхідне й достатнє для його
виправлення та попередження нових
злочинів, у виді позбавлення волі, так
як приходить до висновку, що його
виправлення та перевиховання не
можливо без ізоляції від суспільства.

Як установлено в судовому засіданні
ОСОБА_2 засуджений вироком Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 20.03.2013 року за вчинення злочину
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до
покарання у виді 2 років позбавлення
волі та на підставі ст. 75 КК України
звільнений від відбування покарання з
випробуванням із встановленням
іспитового строку тривалістю 1 рік 6
місяців.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в абзаці першому пункту 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
жовтня 2003 року № 7 "Про практику
призначення судами кримінального
покарання", за сукупністю вироків (ст. 71
КК) покарання призначається, коли
засуджена особа до повного відбування
основного чи додаткового покарання
вчинила новий злочин, а також коли
новий злочин вчинено після
проголошення вироку, але до набрання
ним законної сили.

З огляду на те що ОСОБА_2 вчинив
кримінальне правопорушення за даним
вироком після постановлення вироку
Бучацьким районним судом від 20.03.2013
року, тому суд вважає покарання
обвинуваченому призначати за
правилами ст. 71 КК України, і до
покарання, призначеного за даним
вироком, має бути частково приєднана
невідбута частина покарання за
попереднім вироком.

З врахуванням вказаних обставин, суд не
вбачає підстав для застосування
обвинуваченому ОСОБА_2 ст. 75 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати за залучення
експерта під час досудового
розслідування у справі відсутні.

Враховуючи те, що стороною
обвинувачення не ініціювалося питання
щодо зміни обраних судом запобіжних
заходів, тому суд вважає застосовані до
обвинувачених запобіжні заходи у
вигляді домашнього арешту залишити до
набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 177, 183, 331, 373, 374 КПК України року,
суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України, призначивши йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 (три)
роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання, що
призначено за попереднім вироком від
03.04.2013 року та ухвали Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 02.09.2013 року, більш суворим, що
призначено за даним вироком, визначити
ОСОБА_1 остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з
конфіскацією порнографічної
відеопродукції.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК
України, призначивши йому покарання у
виді обмеження волі на строк 2 (два) роки
6 шість місяців.

На підставі підпункту «б» пункту
першого ч. 1 ст. 72 КК України перевести
менш суворий вид покарання 2 (два) роки 6
(шість) місяців обмеження волі в більш
суворий вид покарання 1 (один) рік 3 (три)
місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного судом ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 296 КК України, частково
приєднати невідбуту частину покарання,
призначеного за сукупністю злочинів, і
остаточно визначити ОСОБА_1 4 (чотири)
роки позбавлення волі, з конфіскацією
порнографічної відеопродукції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до
набрання вироком законної сили
залишити у виді домашнього арешту.

ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України, призначивши йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 3 (три)
роки.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком
Бучацького районного суду від 20
березня 2013 року і, за сукупністю
вироків, ОСОБА_2 визначити остаточне
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до
набрання вироком законної сили
залишити у виді домашнього арешту.

Вирок набирає законної сили через
тридцять днів з дня його проголошення,
у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду Тернопільської
області шляхом подачі протягом 30 днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги, через Монастириський районний
суд Тернопільської області.

Копію вироку негайно вручити прокурору
та обвинуваченим.

Суддя І. М. Галіян