Справа № 359/333/15-к
Провадження № 1-в/359/29/2015
У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2015 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,

за участю засудженого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.04.2011 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Вироком Дарницького районного суду м. Київ від 08.05.2012 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70, 71 КК України, призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

16.01.2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Суд, заслухавши засудженого, який клопотання підтримав та просив його задовольнити, думку представника адміністрації БВК, який поклався на розсуд суду, та думку прокурора, який клопотання не підтримав, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вироку суду Дарницького районного суду м. Києва від 08.05.2012 року, ОСОБА_4 засуджено до 4 років позбавлення волі. Строк покарання рахується з 10.10.2011 року.

На момент розгляду клопотання 24.02.2015 року засуджений відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений відбуває покарання в БВК № 119 з 27.06.2012 р. За час відбування покарання вимог режиму утримування не порушував, стягнень та заохочень немає. Не працевлаштований на виробництві установи, та не має наміру працевлаштовуватись. Не приймає активну участь у громадському житті колективу. Не приймає участь у програмах диференціального виховного впливу. В побуті не завжди охайний. Форми одягу дотримується, носить охайно, але робить це під постійним наглядом адміністрації колонії. У відношенні до представників адміністрації колонії намагається бути ввічливим, та виконувати їх законні вимоги. У відношенні до засуджених не конфліктний, але підтримує стосунки з обмеженим колом засуджених, які мають негативну спрямованість. Згідно вироку суду має цивільний позов на суму 14 450 грн., який він взагалі не виплачує.

Згідно ст. 12 КК України злочини, за вчинення яких був засуджений ОСОБА_4 , а саме злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким; злочини передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Крім того, як вбачається з матеріалів особової справи, до ОСОБА_4 при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого 17.10.2013 р. (а.с.24, 25) та 13.06.2014 р. (а.с.26, 27) зазначено, що особа за період відбування покарання не стає на шлях виправлення, у зв`язку з чим комісією установи приймалися рішення про відмову у застосуванні відносно нього вимог ст. ст. 81, 82 КК України.

Таким чином, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчинених ОСОБА_4 злочинів, дані про особу засудженого, який в установі відбування покарань до праці не залучається, та немає наміру працевлаштовуватися, заохочень не має, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 .

Керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. ст. 12, 81 КК України, суд -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1