Провадження № 1-кс/161/16/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 02 лютого 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з старшим прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ФОП ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 ), фактично здійснює реалізацію у місті Луцьку на території Завокзальному ринку, ринку "Лучеськ" та ринку "Північний" термінали мобільних телефонів з маркуванням "Samsung", що містить ознаки незаконного використання вказаного знаку для товарів та послуг, власником виключних прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг в Україні являється ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані".

13.05.2014 слідчим відділом Луцького MB УМВС України у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у ЄРДР за №0001124, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України.

В ході розслідування вищезазначеного кримінального провадження встановлено, що в порядку статті 214 КПК України в СДСБЕЗ Луцького MB УМВС України у Волинській області надійшло звернення представника ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" ОСОБА_7 , який повідомив, що ФОП ОСОБА_6 , код НОМЕР_1 , реалізує та (або) пропонує для продажу у м. Луцьку на Завокзальному ринку термінали мобільних телефонів з маркуванням "Samsung", що містять ознаки незаконного використання вказаного знаку для товарів та послуг.

У відповідності до отриманої в Державній реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, встановлено, що ОСОБА_6 , код НОМЕР_1 , являється фізичною - особою підприємцем.

В свою чергу відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду від 06.06.2014 - ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 512 ч. 1 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 180 (сто вісімдесят) гривень без конфіскації товарів.

В ході проведення оперативних заходів було встановлено, що ФОП ОСОБА_6 здійснює реалізацію фальсифікованої продукції на ринках міста Луцька через торговельні місця, які знаходяться за адресами:

АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 (торгове місце АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та №790);

АДРЕСА_5 ринок ІНФОРМАЦІЯ_1 (торгове місце № 1). 11 листопада слідчим суддею Луцького міськрайонного суду надано дозвіл на проведення оглядів приміщень (контейнерів) розміщених на територіях ринків міста Луцька, які перебувають в користуванні ФОП ОСОБА_8 та знаходяться за адресами: АДРЕСА_6 (торгове місце №50); АДРЕСА_2 (торгове місце №1858, №833 та №790); АДРЕСА_5 ринок Північний(торгове місце №1).

В ході проведення огляду 11.12.2014 в приміщенні (контейнера), що знаходиться на Завокзальному ринку торгове місце №1858, було виявлено та вилучено 25 мобільних телефонів та грошові кошти в сумі 261 гривня.

В ході проведення огляду приміщенні (контейнері), що знаходиться на Завокзальному ринку торгове місце № НОМЕР_2 та №790, було виявлено та вилучено 27 мобільних телефонів, два записники, картонна коробка із маркуванням NDAL - 1шт., картонна коробка до мобільного телефону (BOCOIN - К83) з аксесуарами до нього - 1шт., документи: паспорта громадянина України 2 шт., свідоцтво про народження - 1 шт., світлокопія - 1шт., грошові кошти в сумі 450 гривень.

В ході проведення огляду приміщення (контейнера), що знаходиться на ринку Північний торгове місце №1, було виявлено та вилучено 20 мобільних телефонів, картонні коробки із логотипами виробника - 5 шт., документи: записники (зошити) формату А4 3 шт., записники (зошити) формату A3 - 3 шт., грошові кошти в сумі 610 гривень.

В ході проведення огляду приміщення (контейнера), що знаходиться на ринку Лучеськ торгове місце №1, було виявлено та вилучено 20 мобільних телефонів, картонні коробки із логотипами виробника мобільних телефонів - 16 шт., документи: гарантійні талони, інструкції до користування мобільними телефонами марки Самсунг, грошові кошти в сумі 2828 гривень.

У відповідності до звернення представника ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" ОСОБА_7 встановлено, що ФОП ОСОБА_6 , код НОМЕР_1 , реалізує та (або) пропонує для продажу у м. Луцьку термінали мобільних телефонів з маркуванням "Samsung", що містять ознаки! незаконного використання вказаного знаку для товарів та послуг, тобто здійснює порушення прав на об`єкти права інтелектуальної власності, які належать безпосередньо ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані".

Під час проведення ОМП за вищевказаними адресами було виявлено та вилучено продукцію під логотипом компаній Самсунг, Нокіа, DONOD та інших виробників, яка являється предметом злочину, передбаченого ст. 229 КК України та підлягає доказуванню з метою в становлення в діях ФОП ОСОБА_6 ознака вказаного злочину. Крім того, виявлено та вилучено документацію щодо реалізації вказаної продукції, яка є підтвердження незаконної діяльності останнього.

Вищеперераховані речі, які вилучені в торгових місцях на ринках міста Луцька, що перебувають в користуванні ФОП ОСОБА_9 , в ході проведення оглядів місця подій є предметом злочину та є необхідними для проведення експертиз з метою встановлення обставин вчинення вищевказаного кримінального правопорушення. Крім того, за їх відсутності можлива втрата слідової інформації про обставини вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, до того ж виявлені та вилучені речі мають значення речових доказів по вказаному провадженні. Просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 11.12.2014 року під час проведення огляду місця події в приміщенні (контейнера) торговельне місце № НОМЕР_3 , що знаходиться на Завокзальному ринку, за адресою АДРЕСА_7 , та перебуває в користуванні ФОП ОСОБА_6 ; які були вилучені 11.12.2014 року під час проведення огляду місця події в приміщеннях (контейнерах) торговельні місця № НОМЕР_4 та № НОМЕР_2 , що знаходяться на ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_7 , та перебувають в користуванні ФОП ОСОБА_6 ; які були вилучені 11.12.2014 року під час проведення огляду місця події в приміщенні (контейнера) торговельне місце АДРЕСА_2 , що знаходиться на ринку ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_5 , та перебуває в користуванні ФОП ОСОБА_6 ; які були вилучені 11.12.2014 року під час проведення огляду місця події в приміщенні (контейнера) торговельне місце № НОМЕР_5 , що знаходиться на ринку ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_6 , та перебуває в користуванні ФОП ОСОБА_6 .

Слідчий в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав у ньому викладених та пояснив, що ФОП ОСОБА_6 незаконно проводить реалізацію мобільних телефонів. Оскільки із заявою звернувся представник ТзОВ Самсунг Електронікс Україна Компані ОСОБА_7 та повідомив, що ФОП ОСОБА_6 пропонує для продажу мобільні телефони з маркуванням "Samsung", чим порушує право інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг ТзОВ Самсунг Електронікс Україна Компані. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає до задоволення, повністю підтримав доводи слідчого та пояснив, що ФОП ОСОБА_6 незаконно використовує торгову марку ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

Представник власника тимчасово вилученого майна вважає, що клопотання не підлягає до задоволення. Так як ФОП ОСОБА_6 правомірно здійснює свою підприємницьку діяльність у відповідності до вимог чинного законодавства України. Жодним чином не використовував торговий знак марки Samsung", оскільки проводив реалізацію мобільних телефонів різних марок. Також тимчасово було вилучено майно, що взагалі немає ніякого відношення до торгового знаку марки Samsung". Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, дослідивши письмові матеріали клопотання та письмові матеріали, які надавалися сторонами в ході судового розгляду клопотання по суті, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що в провадженні Луцького MB УМВС України у Волинській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 від 13.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України.

Так як надійшло звернення представника ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" ОСОБА_7 , який повідомив, що ФОП ОСОБА_6 , код НОМЕР_1 , реалізує та (або) пропонує для продажу у м. Луцьку на Завокзальному ринку термінали мобільних телефонів з маркуванням "Samsung", що містять ознаки незаконного використання вказаного знаку для товарів та послуг, власником виключних прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг в Україні являється ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані".

Також встановлено, що на підставі ухвал слідчого судді від 11 листопада 2014 року (а.с. 7 - 11) проведено огляд місця події (а.с. 12 - 19), в результаті проведено огляду було виявлено та вилучено ряд речей та документів (мобільні телефони, грошові кошти, документи та інші речі).

Диспозицією ч. 1 статті 229 КК України передбачена відповідальність за незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або інше умисне порушення права на ці об`єкти, якщо це завдало матеріальної шкоди у значному розмірі.

При цьому суб`єктами права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг є фізичні та юридичні особи. Право власності на знак засвідчується свідоцтвом, яке видається на певний строк. Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, які внесені до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг. Позначення можуть бути внесені до знака і як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні знака.

Правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для і відмови в наданні правової охорони, встановлені вказаним Законом. Ті позначення, що згідно з цим Законом не можуть одержати правової охорони, не можуть бути предметом цього злочину.

При цьому предметом злочину, передбаченого ст. 229 КК України, є знаки для товарів чи послуг, які:

1) зареєстровані в Україні згідно із зазначеним вище Законом,

2) хоча й не зареєстровані, але охороняються на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна.

Основні положення щодо міжнародно-правової охорони знаків для товарів та послуг передбачені в Паризькій конвенції про охорону промислової власності від 20 вересня 1883 pоку, Мадридській угоді про міжнародну реєстрацію знаків від 14 квітня 1891 року та Протоколі до цієї угоди, прийнятому 28 червня 1989 pоку, Договорі про закони щодо товарних знаків від 27 жовтня 1994 р.

Відповідно до п д ч. 1 ст. 3 Закону України Про авторське право і суміжні права, дія цього закону поширюється на твори та об`єкти суміжних прав, які охороняються відповідно до міжнародних договорів України.

При розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалось стороною кримінального провадження, що між Україною та Кореєю відсутня Угода про співробітництво в галузі охорони авторського права і суміжних прав. Таку Угоду не було надано в ході судового розгляду клопотання по суті. Також Верховною Радою України не приймався Закон про ратифікацію такої Угоди.

Відповідно до ст. 1 Всесвітньої конвенції про авторське право від 1952 року, кожна Договірна Держава зобов`язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові і художні твори, зокрема, твори живопису, графіки.

Випущені в світ твори громадян будь-якої Договірної Держави, рівно як і твори, вперше випущені у світ на території такої Держави, користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку така Держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені в світ на її власній території. Не випущені в світ твори громадян кожної Договірної Держави користуються в кожній іншій Договірній Державі охороною, яку ця Держава надає творам своїх громадян, що не випущені в світ (ст. 2 Конвенції ).

Під випуском у світ у розумінні цієї Конвенції слід розуміти відтворення в якій-небудь матеріальній формі і надання невизначеному колу осіб примірників твору для читання або ознайомлення шляхом зорового сприйняття (ст. 6).

У відповідності до ст. 1 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів і яка згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України країни, до яких застосовується ця Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні і художні твори".

При цьому стороною кримінального провадження суду не доведено та не надано доказів на підтвердження того, що Україна та Корея є учасницями Бернської конвенції.

Згідно п. 1 ст. 2 Бернської конвенції, термін Літературні і художні твори охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, як-то: книги, брошури та інші письмові твори, лекції, звертання, проповіді та інші подібного роду твори, драматичні і музично-драматичні твори, хореографічні твори i пантоміми, музичні твори з текстом або без тексту; кінематографічні твори, дo яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним кінематографії, малюнки тощо.

У відповідності до п. 6 ст. 2 Конвенції твори, зазначені у цій статті користуються охороною у всіх країнах Союзу. Ця охорона здійснюється на користь автора і його правонаступників.

Об`єктом правової охорони Бернська конвенція проголошує будь-які твори літератури, науки і мистецтва незалежно від форми і способу їх вираження. Перелік творів, що мають охоронятися національним законодавством і яким надається охорона даною Конвенцією, невичерпний. Це можуть бути твори будь-якого наукового чи художнього рівня, жанру, призначення тощо.

Користування цими правами і здійснення їх не пов`язані з виконанням будь-яких формальностей, таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній.

Використанням знака для товарів і послуг визнається: 1) нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бірку чи інший прикріплший до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); 2) застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; 3) застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах, які використовуються для адресації комп`ютерів і ресурсів.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака (ч. 4 ст. 16 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг від 15 грудня 1993 p.).

Незаконним є таке використання чужого знака для товарів і послуг, яке здійснюється без дозволу його власника, який є володільцем відповідного свідоцтва про реєстрацію знака в Україні або володільцем міжнародної реєстрації, або особою, знак якої визнано в установленому законом порядку добре відомим (ст. 25 вказаного вище Закону).

Відповідно до положень ст. ст. 435, 437 ЦК України і ст.ст. 1, 7, 11 Закону України Про авторське право і суміжні права первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо). Частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону (п. 1 ч. 1 ст. 8, ст. 9 Закону України Про авторське право і суміжні права.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При розгляді клопотання встановлено, що стороною кримінального провадження при зверненні до суду з вказаним клопотанням, до клопотання взагалі не надано документи, що підтверджують право власності ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" на виявлене та вилучене у ФОП ОСОБА_6 майно, що належить арештувати. Оскільки до клопотання додано лише заяву (а.с. 27), будь-яких інших документів не додано.

Стороною кримінального провадження як на правову підставу для арешту майна вказується п.1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України. Однак із долучених до клопотання письмових матеріалів взагалі не вбачається, що тимчасово вилучені речі є такими, що підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Із наданих письмових матеріалів клопотання, взагалі відсутні докази, що вказують на вчинення ФОП ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України.

При цьому представником ФОП ОСОБА_6 суду надано докази, що вказують на правомірність:

- заняття підприємницькою діяльністю;

- володіння та реалізація мобільних телефонів;

- сплати єдиного податку;

- ведення книги обліку доходів;

- інших дій при занятті підприємницькою діяльністю (а.с. 49 - 73).

Як слідує із змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 5 Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав заявник повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав ФОП ОСОБА_6 або загрозу такому порушенню. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (статті 11 Закону України Про авторське право і суміжні права). Зокрема, первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору.

У п. 18 цієї ж Постанови наводиться роз`яснення, що авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, такі і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Відповідно до статті 9 Закону України Про авторське право і суміжні права частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Отже, з наведеного випливає, що назва твору, фрази, словосполучення та інші частини твору, які можуть використовуватися самостійно, підлягають охороні як об`єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вони є результатом творчої діяльності автора і є оригінальними. Передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі (частина третя статті 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Також стороною кримінального провадження суду не доведено та не надано доказів на підтвердження порушення ФОП ОСОБА_6 прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані".

Також стороною кримінального провадження суду не доведено та не надано доказів на підтвердження того, що інші мобільні телефони та продукція під логотипом компаній Нокіа, DONOD та інших виробників. Яка законно реалізовується ФОП ОСОБА_6 , порушує права інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані" та являється предметом злочину, передбаченого ст. 229 КК України, на думку сторони кримінального провадження, в діях ФОП ОСОБА_6 .

За приписами ст. 170 КПК України арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного або обвинуваченого. При цьому судом достовірно встановлено, що у кримінальному провадженні ФОП ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КПК України. А тому відсутні правові підстави для накладення арешту на все виявлене та вилучене майно у ФОП ОСОБА_6 під час проведення огляду.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що стороною кримінального провадження суду не доведено та не надано доказів на підтвердження порушення ФОП ОСОБА_6 прав інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг ТзОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані". При цьому виявлене та вилучене під час огляду місця події майно, жодним чином не підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна передбачені ч. 2 ст. 167 КПК України. При цьому арешт може бути накладено на майно підозрюваного або обвинуваченого. Оскільки у кримінальному провадженні ФОП ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 229 КПК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 172, 173 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Відмовити старшому слідчому СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1