Справа № 581/628/15-к
Провадження № 1-кп/581/54/15
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2015 року смт.Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в смт. Липова Долина кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 10 квітня 2015 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, військовозобов`язаного, інвалідності не маючого, непрацюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, з професійно-технічною освітою (має професію муляра-штукатура), раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.185 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) без кваліфікуючих ознак за нижченаведених обставин.

07 квітня 2015 року ОСОБА_4 приїхав до своєї двоюрідної сестри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб погостювати та пожити до 10 квітня 2015 року. ОСОБА_4 поселили мешкати в літній кухні господарства по АДРЕСА_2 . У цій же кімнаті, чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_6 , 09 вересня 1990 року, у кишені власної куртки, яка знаходилась на вішалці, зберігав власні грошові заощадження в сумі десять тисяч гривень купюрами по 500 гривень і 300 доларів США купюрами по 100 доларів. 09 квітня 2015 року у ранковий період часу ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, переслідуючи корисливий мотив, здійснив крадіжку грошей в сумі десять тисяч гривень купюрами по 500 гривень і 300 доларів США купюрами по 100 доларів, після чого залишив приміщення кухні та поїхав до м. Суми. Викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме 3000 гривень купюрами по 500 гривень та 300 доларів США купюрами по 100 доларів віддав своїй матері ОСОБА_7 , 1962 р.н., а решту залишив собі. Згідно з офіційним курсом Національного банку України вартість 300 доларів США станом на 09 квітня 2015 року становила 7575 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) без кваліфікуючих ознак.

У ході судового розгляду обвинуваченим та потерпілим ініційовано питання про розгляд угоди про примирення. За умовами укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину проти майна потерпілого ОСОБА_6 ; фактично примирився з потерпілим, частково відшкодував матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн., завданої даним злочином, і зобов`язувався, починаючи з 16 серпня 2015 року і по 16 січня 2016 року, до 16 числа кожного місяця, проводити відшкодування залишку 7575 грн. матеріальної шкоди та 2425 грн. моральної шкоди; сторони погодились про призначення обвинуваченому покарання за вчинений ним злочин, передбачений ст.185 ч.1 КК України, у виді штрафу в мінімальному розмірі 850 грн. та отримана від обвинуваченого письмова згода на призначення саме такого виду покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 при розгляді угоди суду підтвердив, що він на даний час неофіційно працевлаштувався по спеціальності у приватного підприємця з розміром щомісячного заробітку біля 5000-6000 грн., вже отримав частину коштів в рахунок виконання в майбутньому будівельних робіт, є фізично здоровою людиною і є здатним щомісячно сплачувати по 1700 грн. потерпілому в рахунок відшкодування шкоди та протягом місяця після набрання вироку законної сили сплатити штраф. Також пояснив, що він попросив вибачення у потерпілого за вчинене ним діяння і останній його вибачив; він також відшкодував через близьких родичів частину збитків, завданих крадіжкою майна потерпілого ОСОБА_6 на суму 10000 грн., і на даний час підтримує з ним звичайні (неконфліктні) стосунки; він визнає свою винуватість в інкрімінованому йому злочині в повному обсязі, не оспорюючи ні обставин його вчинення, ні кількості викраденого майна, ні правильності кваліфікації його дій, оскільки за вчинені протиправні дії необхідно відповідати особисто.

Потерпілий ОСОБА_6 під час перевірки змісту угоди підтвердив фактичне примирення з обвинуваченим і часткове відшкодування матеріальної шкоди родичами обвинуваченого, уточнив, що в угоді він та ОСОБА_4 узгодили питання про відшкодування 2425 грн. моральної шкоди та 757 грн. матеріальних збитків, завданої протиправними діями обвинуваченого; останній також повідомляв йому про те, що має матеріальну можливість відшкодувати шкоду в повному обсязі протягом наступних шести місяців.

Заслухавши учасників судового провадження, думку прокурора, який підтримав необхідність затвердження угоди про примирення, дослідивши обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження зазначеної угоди, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.474 КПК України угода про примирення може бути затверджена судом під час судового провадження кримінальної справи.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між обвинуваченим та потерпілим про примирення.

Частиною 3 ст.469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При перевірці даної угоди, з`ясуванні обставин провадження, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому діяння, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, мав місце, таке діяння кваліфіковано вірно та згідно зі ст.12 КК України дане діяння є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, сутність обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі невиконання затвердженої угоди судом.

Суд переконався в тому, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди майнові зобов`язання, також підтвердив факт особистого вчинення ним протиправного діяння з прямими умислом за вищеописаної фабули; установлена добровільність сторін по укладенню даної угоди, тобто те, що її підписання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також обвинувачений вибачився перед потерпілим, і ОСОБА_6 прийняв його вибачення; обвинуваченим відшкодувана половина завданих збитків потерпілому і ОСОБА_4 практично готовий відшкодувати протягом шестимісячного строку іншу їх частину.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки останнє відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України, та особі обвинуваченого (характеризується позитивно по місцю проживання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, є офіційно непрацюючим, військовозобов`язаний, неодружений, має постійне місце проживання в м.Суми, інвалідності не маючого, раніше несудимий, має професію муляра-штукатура і неофіційний дохід, є фізично здоровою особою). Дане покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Цивільний позов по справі потерпілим не заявлявся; процесуальні витрати по провадженню (в тому числі, і витрати по залученню експерта на стадії досудового розслідування) відсутні; речові докази по провадження також відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді особистого зобов`язання до набрання даного вироку законної сили залишити незмінним із подальшим виконанням обвинуваченим обов`язків по забороні відлучатися з місця свого проживання в м.Суми без дозволу суду, прибувати до суду за першою вимогою.

Керуючись ст.ст. 314,370,373,374,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16 липня 2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу даного вироку в законну силу залишити незмінним особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, викладених в ухвалі слідчого судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 03 липня 2015 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок по щомісячній сплаті до 16 числа кожного місяця, починаючи з 16 серпня 2015 року, на користь ОСОБА_6 по 1667 (одна тисяча шістсот шістдесят сім) гривень в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Відшкодування потерпілому визначеної вище шкоди ОСОБА_4 проводити у строк до 16 січня 2016 року, тобто протягом шести місяців, рівними частинами.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а саме:

- обвинуваченими виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статгі 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1