Справа № 183/8324/14
№ 1-кп/183/134/15
В И Р О К
іменем України
02.02.2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0004544 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 будучи, згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2007 року зобов`язаним сплачувати на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття на користь матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , достовірно знаючи про те, що на виконанні у ВДВС Новомосковського МРУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий на підставі вищевказаного рішення суду та будучи попередженим в липні 2011 року про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував та в період з серпня 2011 року по листопад 2014 року включно, не виконував рішення суду, аліменти щомісяця не сплачував, інших видів допомоги на утримання дитини добровільно не надавав, таким чином злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів, в результаті чого заборгованість зі сплати аліментів за зазначений період склала 17559,19 грн.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав беззаперечно у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що він визнає усі обставини, зазначені в обвинувальному акті, що стосується скоєння ним злочину, просив розглядати справу на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої йому зрозумілі. Також зазначив, що влітку 2011 року потерпіла сама запропонувала не сплачувати йому аліменти, тому як він був без роботи, а вона хоча б отримувала допомогу від держави. Після того як відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР він будь-яких коштів на утримання дитини не сплатив. Просив покарання призначити таке, як просив в дебатах прокурор.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що за час знаходження на виконанні рішення про стягнення аліментів обвинувачений спочатку сплачував аліменти на утримання дитини, потім у нього почалися перебої з роботою і аліменти він став сплачувати один раз з півроку в розмірі 400-500 грн. Дійсно у 2011 році, коли вже порушували кримінальну справу стосовно ОСОБА_6 за ст.. 164 ч.1 КК України і він частково оплатив борг по аліментах, вона дійсно сказала, що ніж так отримувати аліменти, краще державну допомогу отримувати яка, більша ніж та, що надає обвинувачений. Після того, як було внесено відомості до ЄРДР ОСОБА_6 жодного разу не запропонував погасити хоча б частину боргу. Покарання просила призначити таке, як просив прокурор.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утриманні дітей (аліментів) і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 164 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, опосередковано характеризується, не працює, вину свою визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин, а також суд враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі та враховуючи, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробовуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1