справа 274/2511/15-к провадження: 1-кп/0274/287/15
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Магдебург, Німеччина, українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, непрацюючої, раніше несудимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , - за ст. 185 ч. 1 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; потерпілої ОСОБА_5 ; обвинуваченої ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
06.05.2015 року ОСОБА_3 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, прийшла до будинку АДРЕСА_2 , який належить її сусідці ОСОБА_6 , з метою купівлі молока. В будинку крім ОСОБА_3 була малолітня внучка ОСОБА_6 . ОСОБА_7 .
Знаходячись у вищевказаному будинку, у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 15 год. 00 хв., скориставшись неуважністю ОСОБА_7 , та маючи вільний доступ, ОСОБА_3 таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung GT-S-3850» вартістю 800 грн., в який була встановлена сім-карта мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., належний ОСОБА_5 , який остання без нагляду залишила на столі в кухні.
В подальшому, покинувши місце скоєння злочину, ОСОБА_3 реалізувала викрадений телефон, а вилучені кошти витратила на власні потреби.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 820 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.
28.05.2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якою потерпілій відшкодовано заподіяні збитки, сторони визнають правильність кваліфікацій дій обвинуваченої за ст. 185 ч. 1 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у виді 120 годин громадських робіт.
В судовому засіданні потерпіла та обвинувачена підтримали угоду.
Прокурор щодо затвердження угоди та ухвалення вироку на підставі угоди не заперечив.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, є злочином середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 3 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_8 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відшкодування шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Укладення угоди між потерпілою та обвинуваченою є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним у суду немає.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі, відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд, -
затвердити угоду про примирення від 28.05.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
Визнати винуватою ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 120 годин громадських робіт.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст.469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1