Провадження №1-кп/760/457/15
Справа 760/4487/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі суду: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду розгляд кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000300 від 13.01.2015 року за підозрою вчинення

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Києва, українцем, громадянином України, освіта повна середня, одруженого, на утриманні син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 22.04.1999р. Жовтневим районний судом м. Києва за ч.2 ст.229-2, ч.2 ст.229-6, ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960р.) до 5 років позбавлення волі;

2) 21.02.2002р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

3) 10.12.2012р. Святошинським районним судом м. Києва за ст.15,185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, 27.09.2013р. звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково на не відбутий строк 2 місяці 7 днів

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження
-//- прокурора - ОСОБА_5

-//- потерпілої - ОСОБА_6

-//- захисника - ОСОБА_7

-//- обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, останній раз, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2012р. за ст.15,185 ч.2 КК України до позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі умовно-достроково, належних висновків для себе не зробив і знову повторно вчинив корисливий злочин.

Так, 13.01.2015р., біля 16 год. 10 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні офісу, розташованого по вулиці Ушинського, 23 в м. Києві, побачивши на столі мобільний телефон марки «Iphone 4s», вирішив таємно його викрасти.

І, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що в приміщенні офісу нікого не було і за його діями ніхто не спостерігає, забрав зі столу мобільний телефон марки «Iphone 4S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 6.000 грн. із сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 50 грн., на рахунку якої було 300 грн., який належав гр. ОСОБА_6 , завдавши останній матеріальну шкоду на загальну суму 6.350 грн., з яким намагався вийти з приміщення.

Проте, в цей час до офісу зайшли ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виявили злочинні дії ОСОБА_3 та стали вимагати у нього повернення викраденого ним мобільного телефону, який той намагався сховати до кишені своїх штанів і, не реагуючи на вимогу вищевказаних осіб, намагався пройти повз них до виходу з приміщення.

Однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий у приміщенні офісу сторонніми особами, яких покликала на допомогу потерпіла ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні відкритого викрадення чужого майна з проникненням до приміщення не визнав і суду показав, що 13.01.2015р., біля 16-00 год., він, проходячи по вулиці Ушинського в м. Києві, зайшов до приміщення будинку АДРЕСА_2 , двері якого зачинені не були, з наміром справити свої природні потреби і, перебуваючи вже в середині приміщення, побачив, що там нікого немає, а зверху на столі лежить мобільний телефон марки «Iphone», який він вирішив таємно викрасти.

Після чого він з викраденим телефоном пішов до виходу, проте в цей час до приміщення зайшли три жінки, одна із яких, як пізніше стало відомо потерпіла ОСОБА_6 , виявила на столі відсутність свого мобільного телефону і стала вимагати повернення їй телефону, і він відразу з кишені штанів дістав викрадений ним мобільний телефон та повернув його потерпілій.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні його вина підтверджується зібраними у даному провадженні належними, допустимими та достовірними доказами, отриманими відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу України в ході як досудового розслідування, так і судового розгляду, які прямо вказують на винуватість обвинуваченого у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, яке не доведене до кінця з причин, що не залежали від його волі, вчинене повторно, а саме:
- показаннями безпосередньо допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що 13.01.2015р., біля 16-00 год., вона разом з колегою по роботі вийшла до магазину, залишивши незачиненими вхідні двері офісу, розташованого в будинку АДРЕСА_2 і, повернувшись назад, в приміщенні побачили раніше незнайомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_3 , який взяв зі столу її мобільний телефон марки «Iphone 4S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 6000 грн. із сім-карткою мобільного оператора «Лайф», вартістю 50 грн., на рахунку якої було 300 грн., який намагався сховати до кишені своїх штанів.

Після чого вона звернулась до нього з вимогою повернути їй телефон, однак він повідомив, що ніякого телефону не брав та направився до виходу з приміщення, проте її колеги ОСОБА_8 та ОСОБА_10 стали навпроти виходу та не випускали його, а вона в цей час вибігла на вулицю та покликала на допомогу сторонніх осіб, у присутності яких ОСОБА_3 вже повернув викрадений у неї телефон.

Крім цього, у судовому засіданні потерпіла заявила про відсутність у неї матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, оскільки викрадений телефон їй був повернутий.

- показаннями безпосередньо допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка суду показала, що 13.01.2015р., біля 16-00 год., вона разом з потерпілою ОСОБА_6 вийшла з офісу, розташованого в будинку №23 по вул. Ушинського в м. Києві, неподалік до магазину, а повернувшись, в приміщенні офісу побачили раніше незнайомого чоловіка, як пізніше стало відомо ОСОБА_3 , який в цей час ховав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 до кишені своїх штанів та намагався вийти з приміщення, після чого вони стали вимагати повернути мобільний телефон, проте ОСОБА_3 категорично заперечував факт викрадення ним телефону, і в цей час вони разом із ОСОБА_10 зупинили останнього, перекривши йому вихід з офісу, а потерпіла ОСОБА_6 покликала на допомогу сторонніх чоловіків, які затримали ОСОБА_3 , після чого він лише повернув викрадений ним телефон.

- аналогічними показаннями допитаної безпосередньо у судовому засіданні свідка ОСОБА_10

- протоколом прийняття заяви від гр. ОСОБА_6 про викрадення 13.01.2015р. з офісного приміщення, що по вул. Ушинського, 23 в м.Києві раніше невідомою особою її мобільного телефону марки «Iphone 4 s».

- протоколом огляду місця події від 13.01.2015р., відповідно до якого в приміщенні офісу, розташованого в будинку №23 по вул. Ушинського в м. Києві був оглянутий та вилучений мобільний телефон у корпусі білого кольору марки «Iphone 4 s» ІМЕІ: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «Лайф», який 13.01.2015р. викрав раніше незнайомий ОСОБА_3 , намагаючись вибігти з ним з приміщення та втекти.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2015р. за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка в присутності двох понятих відтворила всі обставини вчинення 13.01.2015р. відкритого викрадення ОСОБА_3 її мобільного телефону марки «Iphone 4 s».

- розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 13.01.2015р., наданою працівникам міліції, про повернення їй викраденого у неї мобільного телефону марки «Iphone 4 s».

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» за №10 від 06.11.2009р. викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

В ході ж судового розгляду провадження, судом встановлено, що умисел на викрадення мобільного телефону у ОСОБА_3 виник лише після того, як він знаходився в приміщенні самого офісу, а не за раніше, як зазначено в обвинуваченні, і в ході судового розгляду не здобуто інших об`єктивних доказів, які з достовірністю б свідчили про виникнення у нього умислу раніше.

За таких обставин, суд вважає необхідним перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.2 ст. 15, ч.3 ст.186 КК України на ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України.
Крім того, органами досудового розслідування в обвинувальному акті зазначена повторність, як обтяжуюча покарання ОСОБА_3 обставина.

Разом з тим, ця ж кваліфікуюча ознака інкримінована йому одночасно і в обвинуваченні, що передбачено самою диспозицією ч.2 ст. 186 КК України.

А відповідно до вимог ст.67 КК України суд не може ще раз враховувати її при призначенні обвинуваченому покарання як таку, що його обтяжує.

Тому суд вважає необхідним виключити цю ознаку з обвинувачення ОСОБА_3 .
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» за №10 від 06.11.2009р. дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Як встановлено в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 на неодноразові вимоги як потерпілої ОСОБА_6 , так і допитаних безпосередньо судом свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повернути викрадене майно, взагалі заперечував факт своєї причетності до викрадення ним будь-якого майна і, продовжуючи утримувати при собі викрадений ним мобільний телефон потерпілої, намагався при цьому вийти з приміщення офісу, щоб мати реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

А тому, виходячи з вищенаведеного, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо вчинення ним замаху саме на таємне викрадення майна потерпілої, суд вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам провадження, оскільки його умисні дії з таємної крадіжки переросли у відкрите викрадення чужого майна.

Судом же не встановлено факту обмови обвинуваченого ОСОБА_3 ні потерпілою ОСОБА_6 , ні свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , оскільки раніше вони знайомі не були, а при допиті їх в суді вони попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Судом також не встановлено обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, раніше судимого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, думку потерпілої, яка покладалася на розсуд суду, факт повернення працівниками міліції потерпілій ОСОБА_6 викраденого у неї майна, конкретні обставини при вчиненні обвинуваченим даного правопорушення та його відношення до вчиненого, крім того, молодий вік обвинуваченого та наявність у нього сім`ї та на утриманні малолітнього сина і вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, і він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі, проте не на максимальний строк.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який тривалий час ніде не працює і не зайнятий суспільно-корисною працею, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, судимість за які в установленому законом порядку не погашена, тому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 більш м`якого покарання і, в тому числі, із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.

Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 4S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , передані під зберігальну розписку ОСОБА_6 , суд вважає необхідним залишити у її розпорядженні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити - тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі №13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 13.01.2015р.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 4S», ІМЕІ: НОМЕР_1 , передані під зберігальну розписку ОСОБА_6 залишити у її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя: