АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Голови правління АТ «Укрексімбанк» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на сертифікати казначейського зобов`язання України у кількості 100 000 штук, номіналом 500 доларів США кожен, на загальну суму 50 млн. дол. США, емітентом яких виступило Міністерство фінансів України, які надані ОСОБА_10 .
Арешт на вказане майно слідчим суддею накладено за наявності підстав вважати, що зазначене майно є предметом злочину.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Голова правління АТ «Укрексімбанк» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Як стверджує апелянт, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості. Посилається на відсутність підстав для арешту майна, переданого ОСОБА_10 в заставу АТ «Укрексімбанк», оскільки ОСОБА_10 , як зазначає апелянт, не є підозрюваною, обвинуваченою чи особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Також посилається на відсутність підстав вважати, що майно на яке накладено арешт відповідає критеріям ч.2 ст. 167 КПК України. Крім того, на думку Голови правління АТ «Укрексімбанк» ОСОБА_7 , ухвала постановлена без дослідження всіх обставин справи, з`ясування яких має істотне значення для постановлення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, в провадженні першого СВ СУ прокуратури м. Києва перебувають матеріали досудового розслідування № 0000129 від 19 березня 2014 року за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ПАТ «Укрексімбанк», зловживаючи своїм службовим становищем, надали ТОВ «Ветек медіа інцест», що контролюється ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кредит в сумі 160 млн. доларів США. В забезпечення вказаного кредиту прийнято казначейські зобов`язання на пред`явника сумою 50 млн. доларів США, які прийняті в заставу банку та в порушення вимог п. 21.1.3.1.6 Протоколу, не внесені в реєстр обтяжень рухомого майна, що підтверджується актом приймання-передачі від 28 жовтня 2013 року ПАТ «Укрексімбанк», в особі Заступника начальника відділу супроводження застави Управління супроводження заставних зобов`язань ОСОБА_13 , який діє на підставі довіреності від 28 жовтня 2013 року № 010-01 та приймає, а ОСОБА_10 , діючи на підставі власної волі, передає наступні цінні папери.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема, є предметом кримінального правопорушення.

Зазначена правова підстава для накладення арешту на майно є самостійною правовою підставою та закон не ставить в залежність можливість накладення арешту на таке майно з процесуальним статусом особи, у володінні якого воно перебуває. А отже, майно, яке має ознаки, визначені у ч. 2 ст. 167 КПК України, може підлягати арешту і кримінальному провадженні, в якому не повідомлено про підозру жодній особі.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого про необхідність арешту казначейських зобов`язань, слідчий суддя врахував вищезазначені обставини та, пославшись на вимоги ст.ст. 131, 132, 170 КПК України, дійшов висновку про доцільність арешту вказаних цінних паперів, зважаючи на те, що вони є предметом злочину та у кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні ризикам втрати, зникнення або настання інших негативних наслідків.
Таким чином, доводи слідчого про те, казначейські зобов`язання підлягають арешту, оскільки є предметом злочину, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, так як матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним, спрямоване на попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України у кримінальному провадженні по суті є формою забезпечення доказів, а майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися з метою запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) що, в протилежному випадку може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються не лише з метою заборонити власнику майна відчужувати його шляхом укладення цивільних договорів, а й не допустити визначити долю майна в такий спосіб, що це перешкодить досягненню завдань кримінального провадження, в тому числі знищити чи приховати речовий доказ.
Доводи апеляційної скарги, що казначейські зобов`язання не відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, спростовуються вищенаведеним.
Твердження апелянта про те, що ухвала слідчого судді постановлена без дослідження всіх обставин справи, з`ясування яких має істотне значення для постановлення законного, обґрунтованого та справедливого рішення є безпідставними. На даному етапі розслідування стан доказів, що вказують на обґрунтованість підстав вважати, що було вчинено злочини, передбачені, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України, є достатнім для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а обставини доведеності вчинення злочину мають бути перевірені під час розгляду справи в суді.
Настання будь-яких негативних наслідків, які б переважали завдання цього кримінального провадження з матеріалів кримінального провадження не вбачається та апелянтом не доведено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному перегляді не встановлено.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу СУ прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на сертифікати казначейського зобов`язання України у кількості 100 000 штук, номіналом 500 доларів США кожен, на загальну суму 50 млн. дол. США, емітентом яких виступило Міністерство фінансів України, які надані ОСОБА_10 , залишити без змін, а апеляційну скаргу Голови правління АТ «Укрексімбанк» ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 11-сс/796/648/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1