СУДОЧИНСТВО Справа
№ 1 -14/2007
Категорія : Злочини проти
безпеки руху та експлуатації транспорту осіб, які керують транспортними
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 20оу року
Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ЧИШІЯ С.С.

при секретарі
СЕМЕНЮК К.М.

з участю
прокурора ФІЛІМОНЮКА І А., підсудного ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальну справу про обви­нувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця села Гупали Любомльського району Волинської області,
жителя АДРЕСА_1, українця, громадя­нина України, середньої освіти, одруженого,
водія-інкасатора Любомльського відділення Волинського регіо­нального управління
«Приватбанку», військовозо­бов'язаного, раніше несудимого,

у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 cm. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 24
серпня 2006 року біля 09 години на 41
км дороги сполученням Піща-Любомль-Павліка в районі села Куснища Любомль­ського
району Волинської області, керуючи службовим автомобілем «ВАЗ-21093"
реєстраційний номер НОМЕР_1, грубо порушив правила безпеки руху, що привело до
дорожньо-транспортної пригоди при наступних обставинах.

і інстанція Код
суду - 0312

2

В порушення п.12.1
Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не врахував доро­жню обстановку
і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно конт­ролювати його рух
і безпечно керувати ним, в порушення п.12.3 при виникненні небезпеки для руху,
яку він об'єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення
швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду
перешкоди.

Внаслідок допущених порушень ОСОБА_1 виїхав на узбіччя,
де здійснив наїзд та пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які отримали відповідно
тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Підсудний у судовому засіданні свою вину за
інкримінованим обвинуваченням визнав по­вністю і показав, що спереду керованого
ним автомобіля рухався невідомий мікроавтобус. Ко­ли почав маневр його обгону,
мікроавтобус також різко прийняв вліво, через що змушений був з'їхати на
узбіччя. При цьому не гальмував, видимість була нормальною, тому рахував, що
зможе уникнути зіткнення з пішоходами. Після наїзду на потерпілих надавав їм
першу допо­могу і викликав швидку.

Крім визнавальних показів підсудного, його вина у вчиненні злочину повністю
ствер­джена зібраними й дослідженими в судовому засіданні доказами.

Повідомленнями Любомльської ЦРЛ(а.с.4, 5) стверджено, що о 9.30
годині 24.08.2006 року у
лікарню з тілесними ушкодженнями від автопригоди були доставлені ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, план-схемою до нього та
фото-таблицями(а.с.6-і4) стверджено, що місцем зіткнення була ліва по ходу
керованого під­судним транспортного засобу обочина.

Протоколом огляду автомобіля «ВАЗ-21093», реєстраційний
номер НОМЕР_1, ствер­джено, що на ньому виявлено механічні пошкодження у
вигляді деформації капота, декорати­вної решітки, розбиття лобового скла, лівої
та правої передніх фар, правого покажчика пово­роту(а.с.15-16).

Згідно з актом
медичного освідчення(а.с.17) підсудний після ДПТ був у тверезому стані.

Згідно з висновком експерта №175
під при виконання маневру обгону підсудний мав ді­яти у відповідності до
п.12.3 Правил дорожнього руху шляхом негайного вжиття заходів для зменшення
руху керованого ним автомобіля до швидкості руху попутного транспортного за-

собу(а.с.53-55)-

Висновком експерта №зо(а.с.6о-62) стверджено, що на тілі
ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів грудної
клітки та тулуба, зламів з-8 ребер справа, забою правої легені,
гемопневматораксу справа, з лінійних розривів діафрагма-льної поверхні правої
долі печінки та розриву нижньої поверхні правої долі печінки, саден чола та перенісся,
саден поперекової ділянки справа, які за ступенем тяжкості відносяться до тя­жких
тілесних ушкоджень і могли утворитись від дії тупого твердого предмета, можливо
під час ДТП.

Висновком експерта №29(а.с.66-68) стверджено, що у
ОСОБА_3 виявлено тілес­ні ушкодження у вигляді закритого травматичного
пошкодження внутрішньої колатераль­ної зв'язки та схрещених зв'язок правого
колінного суглобу, закритого травматичне пошко­дження зовнішньої колатеральної
зв'язки лівого колінного суглобу, гемартрозу колінних суг­лобів, підвивиху
правої гомілки, закритого перелому головки та хірургічної шийки правого плеча,
забою передньої черевної стінки та гомілок, рваної рани лівого стегна, що
утворилися від дії тупих твердих предметів та за ступенем тяжкості відносяться
до середньої тяжкос­ті тілесних ушкоджень.

Органи
досудового слідства кваліфікують дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до
висновку, що така кваліфікація правильна, а сукупністю цих доказів повністю
доведено вину ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, чим
потерпілому ОСОБА_2 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_3 - середньої
тяжкості тілесній ушко­дження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.286 KK України.

3

Обираючи міру покарання підсудному, суд враховує характер
і тяжкість вчиненого ним злочину, особу підсудного, який позитивно
характеризується по місцю проживання та праце­влаштування, обставини, що
пом'якшують покарання.

До пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний уперше притягується
до кримінальної відповідальності і щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв
розкриттю злочину, відшкодував заподіяну шкоду закладу охорони здоров'я та
потерпілим, які не мають претензій до підсудного.

Обтяжуючих
обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що
покарання підсудному слід призна­чити в межах закону, за яким він притягується
до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі.

Оскільки підсудний уперше засуджується до позбавлення
волі, а за обставинами справи суд приходить до висновку, що його виправлення й
перевиховання можливе без ізоляції від сус­пільства, від відбування покарання
ОСОБА_1 слід звільнити з випробуванням та покла­денням встановлених обов'язків.

Транспортний засіб як речовий доказ згідно зі ст.81 КПК України слід
повернути влас­нику.

Згідно зі ст.93 КПК України з підсудного слід стягнути витрати за
проведення експер­тизи.

Керуючись ст.ст.
323,324 КПК
України, суд

присудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, пе­редбаченого
4.2 ст.286
КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді з(пгрьох)
років позбавлення волі.

На підставі cm.cm.75,
76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо
він протягом і року не вчинить нового злочину і по­відомлятиме органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути із ОСОБА_1 176
гривень 52 копійки
за проведення експертизи на рахунок НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області
№0932 в УДК у Волинській
області МФО 803014 ідентифікаційний
код НОМЕР_2.

Речовий доказ - автомобіль
«ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_1, який знахо­диться на зберіганні у
підсудного, - повернути
власнику Волинському головному регіонально­му управлінню «Приватбанку».

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залиши­ти
попередній - підписку
про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області на про­тязі 15
діб із часу його проголошення через Любомльський районний суд.