В И Р О К

І М Я М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2013 року Київський
районний суд м. Донецька у складі:

Головуючої судді
Чальцевої Т. В.,

при секретарі
Лук'янченко Ю. Ю.,

за участю прокурора
Панської Ю.М.

обвинуваченого -
ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні
обвинувальний акт за матеріалами
кримінального провадження № 0000333
від 17.08.2013 р. відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Горлівки Донецької області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, неповнолітніх
дітей не маючого, працюючого без
офіційного працевлаштування, інваліда
3 групи, раніше судимого:

- 24.12.1997р. Дебальцевським міським
судом Донецької області за ст.. 140 ч.2, 140
ч.3, 206 ч.3 КК України ( в редакції 1960р.) до 7
( семи) років позбавлення волі ;
звільнився у 2004р. за відбуттям терміну
покарання;

- 23.06.2005р. Дебальцевським міським
судом Донецької області за ст.. 121 ч.2 КК
України до 8 ( восьми) років позбавлення
волі; звільнився умовно-достроково
28.10.2010р. на 2 роки 6 місяців 29 днів;

мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2013 року, близько 10.20 годині,
більш точний час в ході досудового
розслідування не встановлено, ОСОБА_1
знаходився на першій платформі
залізничного вокзалу ст.. Донецьк у
Київському районі м. Донецька, де
побачив раніше не знайомого йому
чоловіка похилого віку - ОСОБА_2 в цей
час у ОСОБА_1 виник злочинний намір на
відкрите викрадення майна останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2, знаходячись
на першій платформі залізничного
вокзалу станції Донецьк та,
скориставшись тим, що ОСОБА_2 є
інвалідом другої групи, усвідомлюючи,
що останній не може вчинити йому гідний
опір та діючи умисно, відкрито,
повторно, з корисливих мотивів, викрав
з нагрудної кишені сорочки ОСОБА_2
майно, належне останньому, а саме :
чотири гривні 95 копійок, посвідчення
інваліда на ім'я ОСОБА_2, після чого з
місця вчинення злочину зкрився,
розпорядившись викраденим на власний
розсуд.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
скоєнні вищевказаного злочину визнав
та підтвердив обставини, викладені у
обвинувальному акті, тобто підтвердив,
що 17 серпня 2013 року, близько 10.20 годині,
знаходився на першій платформі
залізничного вокзалу ст.. Донецьк у
Київському районі м. Донецька, де
побачив раніше не знайомого йому
чоловіка похилого віку - ОСОБА_2 В цей
час, у зв'язку з відсутністю коштів на
залізничний квіток, у нього виник
злочинний намір на відкрите викрадення
майна останнього. З цією метою він
підійшов до ОСОБА_2, знаходячись на
першій платформі залізничного вокзалу
станції Донецьк та, скориставшись тим,
що ОСОБА_2 є людиною похилого віку,
усвідомлюючи, що останній не може
вчинити йому гідний опір, викрав з
нагрудної кишені сорочки ОСОБА_2 майно,
належне останньому, а саме : чотири
гривні 95 копійок, посвідчення інваліда
на ім'я ОСОБА_2, після чого з місця
вчинення злочину зкрився. У скоєному
щиро розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні
обвинувачений повністю визнав свою
вину в інкримінованому йому органом
досудового розслідування
кримінальному правопорушенні,
погодились з кваліфікацією вчиненого
ним діянням, а так само визнав всі інші
фактичні обставини його вчинення, а
прокурор не висловив жодних заперечень
щодо встановлених обставин, суд,
заслухавши думку учасників судового
провадження, за відсутності їх
заперечень та сумнівів у
добровільності їх позицій,
переконавшись у тому, що всі зазначені
особи правильно розуміють зміст
встановлених обставин, в порядку ст. 349
ч. 3 КПК України визнав недоцільним
дослідження доказів, поданих на
підтвердження події кримінального
правопорушення, винуватості
обвинувачених у вчиненні цього
кримінального правопорушення.

На підставі об'єктивно з'ясованих
обставин, які підтверджені показаннями
обвинуваченого, наданими ним
безпосередньо в судовому засіданні і
які відповідають всім фактичним
обставинам інкримінованого
обвинуваченому діяння і ніким не
оспорюються, суд приходить до
переконання, що діяння, яке було
вчинено ОСОБА_1 мало місце, воно
містить склад кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.
2 КК України і ОСОБА_1 винен у його
вчиненні, так як він повторно вчинив
таємне викрадення чужого майна.

При призначенні ОСОБА_1 певного виду та
міри покарання суд, відповідно до ст. 65
КК України, приймає до уваги ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Так, згідно характеризуючих даних, що
містяться у матеріалах кримінального
провадження, ОСОБА_1 раніше судимий, на
обліку у лікаря психотерапевта,
нарколога не перебуває, має постійне
місто проживання, працює без
офіційного працевлаштування, є
інвалідом 3 групи за загальним
захворюванням, перебуває на « Д»
обліку у зв'язку з залишковими
проявами перенесеного туберкульозу
легенів. .

Обставиною, що пом'якшує покарання
ОСОБА_1 у відповідності до ст. 66 КК
України є його щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, -
рецидив злочину, скоєння злочину у
відношенні особи похилого віку. .

Вирішуючи питання про вид покарання, що
має бути призначений обвинуваченому,
суд бере до уваги ступінь тяжкості
вчиненого злочину, відомості про особу
обвинуваченого, обставини, що
пом'якшують покарання - щире каяття,
сприяння розкриттю злочину та
приходить до висновку, що покарання у
вигляді позбавлення волі із
застосуванням ст.. 75 КК України, тобто з
випробуванням, є необхідним й
достатнім для виправлення
обвинуваченого та попередження
скоєння ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у
пред'явленому обвинуваченні, вчиненні
злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді 4 ( чотирьох ) років позбавлення
волі.

Застосувавши ст. 75 КК України,
засудженого ОСОБА_1, звільнити від
призначеного судом покарання з
випробувальним терміном строком на 3
(три) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК
України покласти на засудженого ОСОБА_1
наступні обов'язки: повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну міста проживання, не виїжджати за
межі України на постійне місто
мешкання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої
інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до набуття вироком чинності залишити
незмінними у вигляді домашнього
арешту.

Вирок суду набирає законної сили після
спливу тридцятиденного строку,
встановленого ст. 395 КПК України для
його оскарження. Подання апеляційної
скарги на вирок суду зупиняє набрання
ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку
ст.395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути
подано через Київський районний суд
міста Донецька протягом тридцяти днів
з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст.376 КПК України
негайно після його проголошення
вручається обвинуваченому та
прокурору і не пізніше наступного дня
після ухвалення надсилається учаснику
судового провадження, який не був
присутнім в судовому засіданні.

Суддя

Т. В. Чальцева