Справа № 140/60/14-к
Провадження №11-кп/772/560/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000558 від 01.07.2013р., за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 та апеляційною скаргою зі змінами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.04.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Обідне, Немирівського району, Вінницької області, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, пенсіонерку, з середньою освітою, одружену, інваліда ІІ групи, раніше не судиму,
визнано винною у скоєнні злочинів та призначено покарання за ст. 358 ч. 1 КК України у виді 2 місяців арешту, за ст. 358 ч. 4 КК України у виді 4 місяців арешту, за ст. 190 ч. 3 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 49 ч. 1 п. 4, ст. 74 ч. 5 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання за скоєні злочини в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 3183,2 грн. судових витрат за проведення судово-почеркознавчих експертиз.

Вирішено питання з речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, 08.07.2002 року в с. Обідне, Немирівського району ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном та правом на майно, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 4 га, та на грошові вклади ОСОБА_12 в приміщенні Обідненської сільської ради Немирівського району підробила офіційний документ - Заповіт своєї матері ОСОБА_12 від 08.07.2002р., шляхом виконання підпису в графі «підпис спадкодавця» біля прізвища « ОСОБА_12 », який був посвідчений секретарем Обідненської сільської ради, Немирівського району ОСОБА_13 та зареєстрований у Журналі для реєстрації нотаріальних дій за № 74 від 08.07.2002 року, з метою його подальшого використання для оформлення свідоцтва про право на спадщину за Законом. Діючи з єдиним наміром, 28.08.2004 року в с. Обідне, Немирівського району ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном та правом на майно, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 4 га, та на грошові вклади ОСОБА_12 в приміщенні Обідненської сільської ради Немирівського району підробила підпис свого рідного брата ОСОБА_11 в графі «підпис ОСОБА_11 » в заяві про відмову від спадщини на її користь, яка була посвідчена секретарем Обідненської сільської ради, Немирівського району ОСОБА_13 та зареєстрована у реєстрі за № 140 від 28.08.2004 року, з метою її подальшого використання для оформлення свідоцтва про право на спадщину за Законом.
20.10.2004 року в м. Немирів, Вінницької області, з метою заволодіння чужим майном та правом на майно, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 4 га, та на грошові вклади ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що спадкоємцями її покійної матері за Законом окрім неї є ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та сестра ОСОБА_10 при оформленні свідоцтва про право на спадщину за Законом подала до Державної нотаріальної контори Немирівського району підроблені нею завідомо неправдиві документи, а саме: Заповіт її матері ОСОБА_12 від 08.07.2002 року, заяву від імені її рідного брата ОСОБА_11 про відмову від спадщини на її користь та довідку № 06-9-35 від 01.10.2004 року, видану Обідненською сільською радою Немирівського району та посвідчену секретарем ОСОБА_13 про те, що спадкоємцем на спадкове майно ОСОБА_12 є син ОСОБА_11 та дочка ОСОБА_6 . Інших спадкоємців за Законом чи Заповітом немає, що не відповідає дійсності. Використання вказаних завідомо неправдивих документів стало підставою оформлення Свідоцтва про право на спадщину за Законом.
Так, 20.10.2004 року в м. Немирів, ОСОБА_6 з метою заволодіння чужим майном та правом на майно, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 4 га, та на грошові вклади ОСОБА_12 при оформленні свідоцтва про право на спадщину за Законом, шляхом обману, достовірно знаючи, що спадкоємцями її покійної матері за Законом окрім неї є ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та сестра ОСОБА_10 подала до Державної нотаріальної контори Немирівського району заяву про оформлення права на спадщину за Законом, в якій вказала завідомо неправдиві відомості про те, що спадкоємцями її покійної матері ОСОБА_12 є вона та її рідний брат ОСОБА_11 . При цьому подала підроблені нею завідомо неправдиві документи, а саме: заповіт її матері ОСОБА_12 від 08.07.2002 року та заяву від імені її рідного брата ОСОБА_11 про відмову від спадщини на її користь. На підставі чого оформила Свідоцтво про право на спадщину за Законом, а саме на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» с. Обідне, Немирівського району, розміром 4 га, вартістю 39652 гривні та на грошові вклади ОСОБА_12 з усіма нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються в Обідненській філії № 020 Немирівського відділення Ощадбанку № 2929 на рахунках № 2036, НОМЕР_1 на суму 1000 гривень, завдавши своїм рідним братам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та сестрі ОСОБА_10 , які є спадкоємцями за Заповітом від 21.11.2000 року майнової шкоди на загальну суму 40 652 гривні.
В діях ОСОБА_6 міститься склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України підроблення офіційного документу, який посвідчується особою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права з метою його використання, ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа, та ч. 3 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Обвинувачена ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок, через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та закрити кримінальне провадження щодо неї за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності, без зазначення у вироку мети підроблення офіційного документу та використання підробленого документу скерованої на «заволодіння чужим майном та правом на майно», а за ч. 3 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.
Також ОСОБА_6 просить покласти судові витрати по справі на рахунок держави, а спадкову справу № 7022004 померлої ОСОБА_16 повернути в Немирівську державну нотаріальну контору.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, просить змінити вирок, в зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, шляхом перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 з ч. 4 на ч. 3 ст. 358 КК України, визнанням винною та призначенням ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 2 місяців арешту, за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 3 місяців арешту та ч. 3 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі, при цьому звільнивши від покарання ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України за кожною статтею окремо за якою її було визнано винною, без застосування ст. 70 КК України, як це помилково зробив суд першої інстанції.
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та пояснили, що ОСОБА_6 не вчиняла будь-яких дій щодо обману потерпілих, не перешкоджала їм звернутись за спадщиною, тільки після сварки з братом ОСОБА_11 почались з`ясування стосунків і щодо спадщини, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та призначення покарання, та просить внести зазначені зміни у вирок суду, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили, що після смерті матері знали, що існує заповіт на всіх 5 дітей, знали про спадкове майно, але не звернулись за отриманням спадщини, лише після того, як посварились з ОСОБА_6 , звернулись за спадщиною в 2013р. і їм стало відомо про існування ще одного заповіту, який, як потім з`ясувалось, був підробленим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Суд першої інстанції визнав винною ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 КК України, зазначивши, що обвинувачена скоїла шахрайство, тобто заволоділа чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, що є недопустимим, оскільки одні і ті ж дії не можуть кваліфікуватися як заволодіння чужим майном і як придбання права на майно.
Крім того, судом першої інстанції не було встановлено, що в результаті дій ОСОБА_6 , а саме обману, потерпілі добровільно передали належну їм частину спадкового майна обвинуваченій або ж відмовились від отримання спадкового майна на користь ОСОБА_6 , оскільки самі потерпілі пояснили, що ОСОБА_6 не повідомляла їм неправдиві відомості, з метою введення їх в оману, та як наслідок отримала всю спадщину.
Апеляційний суд бере до уваги і ту обставину, що неповідомлення обвинуваченою потерпілих про те, що вона оформила на себе спадщину не можна вважати обманом, оскільки ініціатива на отримання спадщини мала виходити від самих потерпілих і у них не було жодних перешкод для цього.
Зокрема, потерпілі знали про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 матері та про наявність спадкового майна, проте до 2013 року не звертались із заявами про отримання спадщини, як це передбачено відповідними статтями ЦК України.
Потерпілий ОСОБА_11 також в апеляційному суді пояснив, що він знав що ОСОБА_6 користується земельним паєм і отримує паї, але не заперечував проти цього аж поки у них не виникла суперечка.
Також обвинувачення викладено без врахування, що обвинувачена ОСОБА_6 також має право на частину спадкового майна, але її доля не врахована при обчислені розміру шкоди, яка заподіяна потерпілим на думку досудового слідства і суду першої інстанції.
За таких обставин, в апеляційній скарзі обґрунтовано зазначено, що суд першої інстанції при постановлені вироку за ч. 3 ст. 190 КК України не приділив належної уваги відсутності ознаки передачі спадкового майна в результаті обману, а тому і відсутній склад кримінального правопорушення, а провадження необхідно закрити, даний спір може бути вирішений в цивільно-правовому порядку.
Щодо виключення із обвинувачення за ст. 358 КК України мети - заволодіння чужим майном та правом на майно, то апеляційний суд вважає, що із мотивувальної частини необхідно виключити вказівку про мету заволодіння майном, залишивши мету - отримання права на майно, а саме земельну частку (пай) розміром 4 га та грошовим вкладом ОСОБА_12 , оскільки саме з цією метою були підроблені заповіт ОСОБА_12 та заяву про відмову від спадщини від ОСОБА_11 , які обвинувачена ОСОБА_6 і надала при оформленні спадщини за законом, інших обставин, які б спростовували дану мету не встановлено, а обвинувачена ОСОБА_6 відмовилась дати пояснення з цього приводу, а також слід визнати недопустимим доказом покази обвинуваченої ОСОБА_6 на досудовому слідстві, які зазначені у вироку, проте виключення цього доказу не спростовує її вини за ст. 358 КК України.
Підлягають задоволенню апеляційні вимоги, зазначені в апеляційній скарзі і змінах до апеляційної скарги прокурора, зокрема, щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки на час вчинення ОСОБА_6 злочину використання завідомо підробленого 20.10.2004р. документа, за яким її було засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України, була передбачена відповідальність за зазначене діяння ч. 3 ст. 358 КК України, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 07.04.2011р., а також судом невірно застосовано ст. 70 КК України та ст. 49 КК України, оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відбувається по кожній статті КК окремо за якою призначено покарання, де з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минули передбачені КПК строки, а не шляхом визначення покарання за сукупністю злочинів, а вже потім звільнення від кримінальної відповідальності, що не передбачено КК України та є підставами для зміни даного вироку.
Апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від сплати судових витрат і покладання їх на рахунок держави, оскільки сума 3 183, 20 грн., не є значною для сплати, зважаючи на отримання пенсії і доходів від спадкового паю.
Також не підлягає зміні вирок в частині залишення спадкової справи у матеріалах кримінального провадження, оскільки вона була предметом даного кримінального провадження, і в разі необхідності, вона може бути передана за запитом компетентного органу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовільнити частково.

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задовільнити частково.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.04.2015 року щодо ОСОБА_6 в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 190 КК України скасувати і провадження в цій частині закрити за відсутністю складу кримінального правопорушення.

В частині засудження ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 358 КК України вирок змінити, перекваліфікувавши її дії із ч. 4 на ч. 3 ст. 358 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 358 КК України на 2 місяці арешту, на підставі ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; за ч. 3 ст. 358 КК України на 3 місяці арешту, на підставі ст.ст. 49, 74 ч. 5 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 3 місяців безпосередньо до касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: