Ухвала іменем україни 17 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_10,
суддів: ОСОБА_11, ОСОБА_12,
при секретарі ОСОБА_13,
за участю прокурора ОСОБА_14,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7, на вирок Саратського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Саратського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Молдови, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_7 змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 199 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

У решті вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, за попередньою змовою з особою, засудженою вироком суду в іншому кримінальному провадженні, реалізуючи умисел, направлений на придбання, зберігання, перевезення з метою збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 11 березня 2013 року, приблизно о 07.00 год, ОСОБА_7, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1, за попередньою змовою із вказаною особою, отримав від останнього раніше виготовлену ним підроблену національну валюту України номіналом 50 гривень в кількості 24 банкноти, тим самим придбав її. З метою подальшого збуту, ОСОБА_7 перевіз підроблені банкноти в с. Міняйлівка Саратського району Одеської області, які зберігав за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_9

12 березня 2013 року, приблизно о 09.00 год, ОСОБА_7, знаходячись в магазині по АДРЕСА_2, маючи при собі підроблену національну валюту України, діючи з умислом на її збут, розрахувався за придбаний товар купюрою номіналом 50 грн.

Того ж дня, приблизно о 09.30 год, ОСОБА_7, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 маючи при собі підроблену національну валюту України, діючи з умислом її збуту, повторно, розрахувався за придбаний товар купюрою номіналом 50 грн.

Цього ж дня, приблизно о 10.00 год, ОСОБА_7 за попередньою змовою з особами, засудженими вироком суду в іншому кримінальному провадженні, знаходячись по АДРЕСА_4, маючи при собі підроблену національну валюту України, діючи повторно, розрахувався за придбаний товар купюрою номіналом 50 грн, тим самим збув її.

Того ж дня, приблизно об 11.00 год, ОСОБА_7, рухаючись на автомобілі з с. Надія в напрямку с. Молодово Саратського району Одеської області, з метою подальшого збуту підробленої національної валюти України, передав підроблену грошову купюру номіналом 50 грн ОСОБА_9, яка, знаходячись в магазині по АДРЕСА_5, використала її як засіб платежу за придбаний товар, тим самим збула її.

Згідно висновку технічної експертизи № 71П від 05 квітня 2013 року купюри номіналом 50 грн, що надані на експертизу, не відповідають аналогічним купюрам, які знаходяться в офіційному обігу Національного Банка України, та виготовлені з використанням кольорової розмножувальної техніки.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7, виклала вимогу про зміну судових рішень в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України, у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Свої доводи мотивує тим, що судами не враховано конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу засудженого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю відшкодував завдану шкоду під час досудового розслідування, щиро розкаявся, визнав вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. При цьому зазначила, що потерпілі до засудженого претензій матеріального та морального характеру не мають, що в сукупності, на її думку, є підставами для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 199 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.

Разом із тим, доводи захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суди при призначенні ОСОБА_7 покарання повною мірою не врахували обставини кримінального провадження, разом із даними, що характеризують особу засудженого, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданої шкоди під час досудового розслідування, а також те, що засуджений на диспансерному, наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно. До того ж, потерпілі претензій матеріального та морального характеру до засудженого не мають.

Отже, з урахуванням всіх даних про особу засудженого, колегія суддів визнає їх такими, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7, не встановлено.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає, що наведені обставини в їх сукупності, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також позиція потерпілих, які не мають претензій матеріального та морального характеру, дають підстави вважати, що виправлення засудженого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, судові рішення щодо ОСОБА_7 підлягають зміні.

Керуючись ст.ст. 433-436, 438 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7, задовольнити.

Вирок Саратського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, поклавши на нього обов'язки, передбачені п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Засудженого ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

В решті судові рішення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12