Справа № 740/5507/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/338/2015
Категорія - ст. 115 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001336 від 28 вересня 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ніжина Чернігівської області, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , раніше судимої

- 25.06.2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від призначеного покарання з встановленням іспитового строку 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою за ст. 115 ч. 1 КК України і призначено їй покарання 8 (вісім) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2014 року - 1 (один) рік позбавлення волі і остаточно призначено до відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_6 9 (дев`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_6 обчислюється з 28 вересня 2014 року з моменту її затримання по даному кримінальному провадженні і поміщення під варту.

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 залишено попередню - тримання під вартою в СІЗО №31 міста Чернігова, до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто із обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди 1564 (одна тисяча п`ятсот шістдесят чотири) грн. 02 кой. та моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч ) грн. 00 коп.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в загальній сумі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн. 52 коп. на користь держава.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КК України.

Судом встановлено, що 28.09.2014 року біля 00 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилась в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час перебував ОСОБА_9 . В цей час між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, умисно завдала один удар кухонним ножем, який виявила у приміщенні вказаного будинку на кухонному столі, в область грудної клітки останнього, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження передньої поверхні грудної клітки, що проникає до грудної порожнини, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, перикарду, висхідного відділу дуги аорти, тобто тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 , в якій вона не оспорює фактичні данні та доведеність її вини, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та застосувати ст. 69 КК України. Вважає, що судом першої інстанції не враховані деякі пом`якшуючи обставини, а саме: щире каяття, визнання вини, сприяння в розкритті злочину, позитивну характеристику, має на утриманні неповнолітнього сина та перебуває на обліку у лікаря мамолога. Крім того просила зменшити розмір моральної шкоди.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченої, вважав вирок районного суду в цій частині обґрунтованим та просив його залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Аналізуючи вказані норми Закону та наявні матеріали провадження колегія приходить до переконання про неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_10 статтю 69 КК України.

Так, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, яка раніше судима та в період іспитового строку вчинила зазначене кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем минулого навчання, на своєму утриманні має малолітнього сина, 2004 року народження, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі на обставини, які суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі про що вказано у вироку.

Тому апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_10 в цій частині не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір заподіяної злочином потерпілій моральної шкоди, суд врахував, що від заподіяних тілесних ушкоджень настала смерть сина потерпілої, чим завдано моральних страждань. Однак суд не врахував матеріальний стан обвинуваченої та принцип об`єктивності, справедливості та розумності при визначенні морального відшкодування, тому без належної мотивації прийняв рішення про стягнення 150000 грн. Колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок в цій частині та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ст. 378 КПК України, за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей або відповідним органом опіки та піклування про необхідність влаштування цих неповнолітніх або встановлення над ними опіки чи піклування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у обвинуваченої ОСОБА_6 є неповнолітній син ОСОБА_11 2004 року народження. Даних про те, з ким дитина проживає матеріали не містять. Тому колегія вважає за необхідне дати вказівку місцевому суду вирішити дане питання у порядку ст. 539 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 змінити.

Зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 до 100000 грн.

В іншій частині вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

В порядку ст. 539 КПК України зобов`язати місцевий суд вирішити питання щодо неповнолітнього сина засудженої ОСОБА_6 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4