Номер справи: 1-104
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2007 року
Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Покидюка
М.В.

при секретарі Карашук
В.С.

за
участю: прокурора Веніславського
С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця АДРЕСА_1, мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з
базовою загальною середньою освітою, не одруженого, відбуває покарання в установі
ВК-42 смт. Маневичі Волинської області, раніше судимого:

1. 2 вересня 2002 року Горохівським районним
судом Волинської області за ч.3 ст.

185, ст.
ст. 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3
роки,

покарання
не відбув;

2. 10 червня 2003 року Луцьким міським судом
Волинської області за ч.3 ст. 185, ст.

71 КК
України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, станом на час обрання запобіжного

заходу у
вигляді взяття під варту, тобто на 12 жовтня 2007 року в місцях позбавлення
волі

відбув
календарних 4 роки 8 місяців 1 день,

у вчиненні злочину,
передбаченому ст. 391 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1., будучи
засудженим за тяжкий злочин і відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі -
виправно-трудовій колонії № 42 смт. Маневичі Волинської області, проявив себе
як злісний порушник встановленого режиму утримання та трудової дисципліни, за
що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням, в тому числі 17 березня
2007 року він був поміщений в ДІЗО терміном на 15 діб за злісну непокору
представникам адміністрації установи виконати роботу по благоустрою установи,
будучи при цьому забезпеченим всім необхідним інвентарем та спецодягом. 20
квітня 2007 року був переведений в ПКТ терміном на 1 місяць за систематичну
непокору законним вимогам представників адміністрації установи виходити на
роботу приступати до її виконання та виконувати норму виробітку, будучи
забезпеченим всім необхідним інвентарем, робочим одягом та сировиною в повному
об'ємі. Із неодноразово проведених бесід виховного характеру, а також прийнятих
мір дисциплінарного реагування, засуджений ОСОБА_1. належних висновків для себе
не зробив, на шлях виправлення вперто не бажає ставати і після відбуття
стягнення у вигляді переведення в ПКТ продовжує порушувати режим утримання та
трудову дисципліну. За грубе порушення режиму утримання, а саме за злісну
непокору вимозі начальника відділення приступати до роботи та виконувати норму
виробітку, що мало місце 22 травня 2007 року, будучи при цьому забезпеченим
всім необхідним інвентарем, сировиною та спецодягом,ОСОБА_1. 25 травня 2007
року було оголошено сувору догану. 4 червня 2007 року на вимогу начальника
відділення приступити до роботи, будучи при

цьому забезпеченим всім
необхідним, відмовився в категоричній формі, за що його було поміщено в ДІЗО
терміном на 15 діб. За злісну непокору вимозі начальника відділення вийти на
роботу, що мало місце 6 серпня 2007 року, будучи при цьому забезпеченим всім
необхідним інвентарем та спецодягом, йому 10 серпня 2007 року було оголошено сувору
догану. 15 серпня 2007 року за грубе порушення режиму відбуття покарання та
фізичний опір представникам установи він був поміщений в ДІЗО терміном на 15
діб.

Підсудний ОСОБА_1. свою вину
в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показав, що
протягом тривалого часу він не виконував норми виробітку. Не заперечує, що 20
квітня 2007 року за систематичну непокору вимогам представників адміністрації
установи приступати до роботи був переведений в ПКТ терміном на 1 місяць. Крім
того, підтвердив, що за невиконання вимог представників адміністрації установи
після виходу з ПКТ неодноразово - вісім разів піддавався різним дисциплінарним
стягненням, з них два рази поміщався в ДІЗО. Порушення допускав свідомо, так як
не бажав працювати і не думав, що може бути притягнутий до кримінальної
відповідальності через незначний строк закінчення відбуття покарання. Щиро
кається у вчиненому і просить суворо не карати.

Покази підсудного ОСОБА_1. відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не
оспорюються.

Крім повного визнання
підсуднимОСОБА_1.
своєї вини в інкримінованому йому злочині, його вина у
вчиненому підтверджується іншими доказами зібраними та дослідженими в судовому
засіданні.

Зокрема, довідкою про
заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_1. (а.с. 141-142), в якій відображено 34 стягнення за час відбуття покарання і
відсутність заохочень; довідкою медичної комісії Маневицької ВК-42 (а.с. 145),
в якій вказано, що підсудний ОСОБА_1. здоровий та працездатний; довідкою Маневицької ВК-42 про стан виконання
норм виробіткуОСОБА_1. (а.с. 144), в якій вказано, що з січня по вересень 2007
року включно він жодного разу не виконав норми виробітку, крім березня - 48,6%;
постановою начальника Маневицької ВК-42 від 20 квітня 2007 року про переведення
засудженого ОСОБА_1. до ПКТ на термін 1 місяць (а.с. 71); постановою начальника
Маневицької ВК-42 від 25 травня 2007 року та постановою начальника 9-го
відділення ВК-42 від 10 серпня 2007 року про оголошенняОСОБА_1. суворої догани
(а.с. 84, 104); постановами начальника Маневицької ВК-42 від 27 березня 2007
року, 04 червня 2007 року, 25 серпня 2007 року про поміщення засудженого
ОСОБА_1. ДІЗО строком на 15 діб (а.с. 61, 96, 114).

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що підсудний
ОСОБА_1. вчинив злочин, передбачений ст. 391 КК України, оскільки відбуваючи
покарання в місцях позбавлення волі, будучи засудженим за тяжкий злочин,
порушив вимоги режиму відбуття покарання, за що протягом одного року піддавався
стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу і продовжував
вчиняти злісну непокору законним вимогам адміністрації установи.

При призначенні покарання,
суд враховує, що підсудний ОСОБА_1вчинив злочин, що відноситься до злочинів
середньої тяжкості.

Разом з тим, суд приймає до
уваги дані про особу підсудного ОСОБА_1, а саме: негативну характеристику,
вчинення ним злочину в місцях позбавлення волі, що свідчить про його вперте
небажання стати на шлях виправлення.

До обставин справи, що
пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1, суд відносить його щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують
його покарання, суд відносить рецидив злочинів.

Виходячи із наведеного суд
вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_1. та запобігання вчиненню злочинів як
ним самим так і іншими особами можливе лише при обранні йому покарання у виді
позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до
кримінальної відповідальності та приєднанням до даного покарання невідбуте
покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст. 323, 324 КПК
України, суд,

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, призначивши покарання - 1 (один) рік
позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК
України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за
даним вироком, частково - 4 (чотири) місяці невідбутого покарання за вироком
Луцького міського суду Волинської області від 10 червня 2003 року і остаточно
визначити до відбуттяОСОБА_1. 1 (один) рік 4
(чотири) місяці позбавлення волі з поміщенням його на даний строк до
кримінально-виконавчої установи.

Міру запобіжного заходу
засудженому залишити попередню - тримання під вартою.

Строк покарання засудженомуОСОБА_1. рахувати з моменту обрання запобіжного

заходу - тримання під вартою, тобто з 12 жовтня 2007 року.

На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд
протягом 15 діб з моменту його проголошення, засудженим протягом такого ж
строку з моменту вручення копії вироку.