ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

23 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання про задоволення цивільного позову.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 у частині призначеного покарання змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 4 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 24 серпня 2013 року близько 23:00 год., знаходячись разом з ОСОБА_2 біля магазину «Айсберг», що розташований за адресою: мкр. Індустріальний, м. Кривий Ріг, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, використовуючи малозначний привід, влаштував словесну сварку з ОСОБА_3, в ході якої, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи елементарні норми моралі, став висловлюватися грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3, ображаючи його людську гідність, та вдарив останнього головою в обличчя.

ОСОБА_1, маючи умисел на продовження своїх хуліганських дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, спеціально пристосувавши предмет для їх нанесення, а саме розбивши скляну пляшку від пива, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, кинув фрагмент цієї пляшки з гострими краями у бік ОСОБА_3, але не влучив у нього. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_1 повторно пристосував предмет для заподіяння тілесних ушкоджень, а саме розбив другу скляну пляшку від пива та проявляючи особливу зухвалість, супроводжуючи свої дії грубою нецензурною лайкою, кинув фрагмент цієї пляшки з гострими краями у бік ОСОБА_3, але влучив у нижню частину обличчя ОСОБА_4, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі прокурор зазначає вимогу про скасування оскаржуваного судового рішення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок м'якості. На думку прокурора, суд апеляційної інстанції змінюючи вирок місцевого суду та пом'якшуючи призначене ОСОБА_1 покарання достатньою мірою не врахував ступінь тяжкості даного кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, а також наявність обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Вважає невмотивованим рішення суду апеляційної інстанції суду про застосування ст. 69 КК України, а ухвалу суду такою, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Вивчивши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 296 КК України, та у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення щодо останнього.

Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із ухвали суду апеляційної інстанції, змінюючи вирок місцевого суду у частині призначеного ОСОБА_1 покарання апеляційний суд дотримався вищевказаних вимог кримінального закону. Зокрема, суд повною мірою врахував ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, щире каяття засудженого, що було визнано пом'якшуючою покарання обставиною, а також обтяжуючу покарання обставину - стан алкогольного сп'яніння.

При цьому дані про особу засудженого, а саме: відсутність судимостей, позитивні характеристики за місцем проживання та за місцем роботи, повне відшкодуваня потерпілій матеріальної та моральної шкоди, а також думку потерпілої ОСОБА_4, яка просила суворо не карати ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції визнав обставинами, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину та дають підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України і призначення останньому більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 296 КК України.

На думку колегії суддів, належним чином обґрунтованими є висновки суду апеляційної інстанцій про те, що з урахуванням позитивних даних про особу засудженого, обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_1, а також попередження вчинення нових злочинів можливе при призначенні йому більш м'якого виду покарання, ніж передбачено законом, що давало підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Висновки суду апеляційної інстанції в частині призначення покарання належним чином мотивовані, а ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які б давали підстави вважати призначене ОСОБА_1 покарання таким, що не відповідає вимогам закону внаслідок м'якості, касаційна скарга прокурора не містить.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7