Справа № 145/1314/14-к
Провадження №11-кп/772/455/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.02.2015 року, яким,-

ОСОБА_7 , -

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

раніше несудимого,
засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 1530 гривень на користь держави, що відповідає 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди 803,80 грн., моральної шкоди 6000 грн. та витрати на правову допомогу 3500 грн., а всього 10303 грн. 80 коп.
Як вбачається з вироку, 28.09.2013 року біля 19.00 год. в смт. Тиврів Вінницької області ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин, навмисно наніс два удари ногою в поперек ОСОБА_8 , внаслідок чого остання впала на землю обличчям донизу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 наніс 4-5 ударів кулаком в область шиї, надалі останній схопив ОСОБА_8 за волосся та наніс декілька ударів головою об асфальтне покриття, внаслідок чого вона втратила свідомість.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на правій щоці, садна на перехідній поверхні колінних суглобів, що підтверджуються висновком експерта № 102 від 21.10.2013 року, згідно якого вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, можливо 28.09.2013 року і струс головного мозку по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати, а у задоволенні позову ОСОБА_8 до нього відмовити. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України є недоведеним.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, думку потерпілої ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_10 , які заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

До таких висновків суд дійшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом по даній справі дотримано вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини та вірного визначення юридично-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині доводів щодо виправдання останнього через відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи його апеляційної скарги є безпідставними, оскільки носять загально-інформативний характер без посилань на конкретні докази, юридичні факти по справі та відповідні норми закону.

Так, доводи обвинуваченого щодо неправдивих показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , є лише припущеннями і нічим не підтверджуються. Вказані свідки дали в судовому засіданні чіткі та послідовні показання ,та допитані з повним дотриманням правил допиту свідків.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо того, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що він бив потерпілу, то суд першої інстанції вірно зазначив, що характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 вказують на те, що обвинувачений мав умисел, направлений саме на заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілій під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті довготривалих

неприязних відносин.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України апеляційний суд визнає як один із способів уникнення кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення .

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд ретельно перевірив обставини, які ставлять під сумнів доводи апеляційної скарги обвинуваченого, дав їм вірну юридично-правову оцінку. Крім того, вірно оцінив в сукупності всі докази у справі з відповідними висновками щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що на період сварки їх спільний син ОСОБА_15 знаходився в м. Москва РФ, спростовуються довідкою Тиврівської загальноосвітньої школи № 58 від 06.05.2015 року , в якій зазначено, що ОСОБА_15 27 та 30 вересня 2013 року був присутній в школі на уроках .

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому, то на думку апеляційного суду, воно призначене судом відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, врахувавши при цьому, що засуджений позитивно характеризується за місцем роботи, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд враховує і поведінку засудженого після вчинення злочину він вину не визнав.

На думку апеляційного суду, призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про відмову в задоволенні цивільного позову потерпілої, апеляційний суд вважає, що вони також безпідставні, необгрутовані і не підлягають задоволенню.

Так, районний суд вірно врахував та взяв до уваги постанову пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме п.9. Суд також дослідив та врахував в сукупності всі докази, які надала цивільний позивач - потерпіла в кримінальному провадженню,задовольняючи цивільний позов, врахувавши особливості даного кримінального провадження , обгрунтованність цивільного позову, та вимоги закону .

Сумнівів щодо законності вироку місцевого суду і в цій частині, у апеляційного суду не виникло.

Крім того, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

З огляду на наведені вище обставини , апеляційний суд вважає, що юридично-правових чи процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку місцевого суду не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, суд , -

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення .

Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.02.2015 року - залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом вірно.