Справа № 1-51/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого-судді Верозуб О.А.

при секретарі Янковій Л.П.

з участю прокурора Горбань М.М.

адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоград-Волинський кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_2, учениці ІНФОРМАЦІЯ_3, ЗОШ № 5, неодруженої, мешкаючої в с.Наталівка, Новоград- Волинського району, раніше несудимої,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_5, учениці ІНФОРМАЦІЯ_6, мешкаючої в с.Єлізавет, Новоград- Волинського району, раніше несудимої,

за ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітня ОСОБА_4 під час відвідування своєї знайомої неповнолітньої ОСОБА_3, яка перебувала на лікуванні в палаті № 13 дитячого відділення Новоград-Волинського МТМО, розташованого по вул. Медведева 13, м. Новоград-Волинський, в зазначеній палаті побачила мобільний телефон марки Нокіа 6085, що належить неповнолітній ОСОБА_5, якого 17 серпня 2009 року, разом з неповнолітньою ОСОБА_3, вирішили таємно викрасти.

Діючи спільно, з єдиним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння мобільним телефоном, що належить потерпілій ОСОБА_5, ОСОБА_4, являючись організатором скоєння злочину, розподіливши між собою ролі у вчиненні крадіжки, за попередньою змовою з ОСОБА_3, в цей же день, близько 21.00 год., сама залишилась на вулиці, а ОСОБА_3 в цей час, з палати № 13, у відсутності ОСОБА_5 умисно, таємно викрала її мобільний телефон марки Нокіа 6085, в середині якого знаходилась флеш-карта пам'яті та сім-карта ОСОБА_6, на рахунку якої знаходилось 4 грн., загальною вартістю 500 грн.

Після викрадення мобільного телефону, що належить неповнолітній ОСОБА_5, ОСОБА_4 від ОСОБА_3 отримала мобільний телефон, який згідно попередньої домовленості, собі привласнили і в цей же день, близько 23.00 год., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 викрадений мобільний телефон продали гр-ну ОСОБА_7, за 120 грн., а отриманні кошти спільно витратили на власні потреби, тим самим спричинивши матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 500 грн.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня підсудна ОСОБА_3 свою вину в пред'явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України визнала повністю і пояснила, що з 10 по 17 серпня 2009 року перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Новоград-Волинського МТМО, так як отруїлась таблетками. Вона знаходилась в палаті № 13, де також перебували на лікуванні сімнадцятирічна ОСОБА_5 та десятирічна ОСОБА_8 з смт.Городниця, Новоград-Волинського р-ну. До неї постійно приходила відвідувати її подруга ОСОБА_4. У ОСОБА_5 був мобільний телефон марки Нокіа рожевого кольору, про що було відомо ОСОБА_4, так як вона неодноразово користувалась ним. 17 серпня 2009 року, близько 14.00 години, до неї знову прийшла ОСОБА_4, яка запропонувала викрасти мобільний телефон ОСОБА_5, на що вона погодилась, попередньо домовившись його продати. Близько 21.00 години, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували у ванній, вона, скориставшись тим, що дівчата були відсутні в палаті, взяла мобільний телефон ОСОБА_5 та винесла його ОСОБА_4, яка чекала на неї біля входу в лікарню. Далі вони вдвох прийшли до будинку, що знаходиться навпроти ОСОБА_9, де продали викрадений ними мобільний телефон ОСОБА_7 за 120 грн. Про те, що даний мобільний телефон є викрадений вони йому не повідомляли. Сім-картку «Лайф», ОСОБА_4 викинула ще до її приходу, біля свого будинку. Після того, як вони продали мобільний телефон, то гроші витратили на продукти харчування в магазинах міста, цього ж вечора. У вчиненому злочині свою вину визнає повністю, щиро кається.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня підсудна ОСОБА_4 свою вину в пред'явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України визнала повністю і пояснила, що 10 серпня 2009 року, її подруга ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, потрапила в лікарню. Коли вона перебувала на лікуванні, в палаті № 13, дитячого відділення, то кожного дня вона приходила її провідувати. Разом з ОСОБА_3 в даній палаті проходили лікування ОСОБА_5 та ОСОБА_8. У ОСОБА_5 був мобільний телефон марки Нокіа «жабка», рожевого кольору з сім-карткою оператора мобільного зв'язку ОСОБА_6, про що їй було відомо, так як декілька разів вона просила у ОСОБА_5 її мобільний телефон щоб телефонувати знайомим. 17 серпня 2009 року вона декілька разів протягом дня знаходилась в палаті разом з ОСОБА_3, де також перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Близько 15.00 години, вони з ОСОБА_3 сиділи на лавці біля лікарні де домовились про те, що остання викраде мобільний телефон ОСОБА_5, увечері, коли дівчата підуть до ванної, так як ОСОБА_5 ніколи його з собою не бере, через те що боїться, що він випадково може впасти у воду і залишає його без нагляду, після чого вони даний телефон продадуть, а отримані гроші витратять на власні потреби. Після цього, згідно попередньої домовленості, близько 21.00 години, вона чекала ОСОБА_3 біля входу в лікарню, і в цей час вона винесла їй мобільний телефон ОСОБА_5, і домовились, що вона буде чекати її біля свого під'їзду. Після цього, через хвилин 10, коли вона знаходилась біля свого під'їзду, прийшла ОСОБА_3, і вона викинула сім-картку з телефону, яка там знаходилась. Після цього продати даний мобільний телефон вони вирішили чоловіку на ім'я ОСОБА_7, так як їй було відомо де він проживає. З цією метою вони прийшли до будинку де проживає ОСОБА_7. Коли ОСОБА_7 вийшов, то вони запропонували йому придбати даний мобільний телефон. Про те, що даний мобільний телефон викрадений йому не повідомляли, а ОСОБА_3 сказала, що даний мобільний телефон належить її сестрі. Після цього ОСОБА_7 запропонував їм 100 грн., а після того як побачив, що в середині є флеш-карта пам'яті, то сказав, що додасть ще 20 грн. 100 грн., він дав цього ж вечора, а 20 грн., він віддав їм наступного дня. На ці гроші увечері 17.08.2009 року вони купували пиво, сухарики, чіпси та інші продукти в магазині «Троя», цигарки Бонд та картку поповнення рахунку ОСОБА_6 на 35 грн. в магазині «555», що розташований в центрі міста. Також наступного дня вони придбали декілька чебуреків в «Чебуречній». Після цього вона пішла до себе додому, а ОСОБА_3 поїхала до себе. Про те, що вони разом з ОСОБА_3 вчинили крадіжку мобільного телефону нікому не розповідали. У вчиненому злочині свою вину визнає повністю, щиро кається.

Крім повного визнання вини підсудними, їх винність повністю стверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з 05 серпня 2009 року, вона перебувала на лікуванні в дитячому відділенні Новоград-Волинського МТМО, в палаті № 13. З нею в палаті також лікувались ОСОБА_8, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. У неї є мобільний телефон марки Нокіа 6585, рожевого кольору, в якому була сім-картка оператора мобільного зв'язку ОСОБА_6, на рахунку якої знаходилось 4 грн. та флеш-картка пам'яті, загальною вартістю на суму 500 грн. До ОСОБА_3 постійно приходила її подруга ОСОБА_4, якій вона декілька разів давала користуватись власним мобільним телефоном, але вона завжди його повертала. 17 серпня 2009 року, близько 21.00 години, вона разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_3, пішли до ванної кімнати, а свій мобільний телефон вона залишила в палаті. ОСОБА_3, пробувши у ванній близько 2-х хвилин, вийшла, а вона з ОСОБА_8 залишились. Приблизно через 15 хвилин коли вона разом з ОСОБА_8 повернулись до палати то виявили, що її мобільний телефон зник і також немає ОСОБА_3. В день крадіжки подруга ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 також приходила до неї, і знаходилась в палаті протягом дня. Зі слів чергової медсестри до палати ніхто зі сторонніх осіб не заходив поки вони перебували у ванній, а тому вона відразу запідозрила у крадіжці ОСОБА_3 Право заявления цивільного позову про відшкодування завданих їй матеріальних збитків та моральної шкоди було їй роз'яснено, але вона з матір'ю вирішили відмовитись від заявления цивільного позову про відшкодування матеріальних збитків від злочину та моральної шкоди.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 пояснила, що з 5 серпня 2009 року, її донька ОСОБА_5 перебувала на лікуванні в палаті № 13, дитячого відділення Новоград- Волинського МТМО, разом ще з двома дівчатами. Так, 17 серпня 2009 року, близько 22.00 год., до неї зателефонувала її донька та повідомила, що її мобільний телефон марки Нокіа 6085, викрали, після чого вона відразу поїхала до лікарні, де викликала міліцію. Даний мобільний телефон вона купувала своїй дочці в 2007 році, в м. Новоград-Волинський за 848 грн., і на даний час оцінює його вартість в сумі 500 грн.

Малолітній свідок на досудовому слідстві ОСОБА_8 пояснила, що в серпні місяці 2009 року, вона перебувала на лікуванні в палаті № 13, дитячого відділення Новоград-Волинського МТМО. Разом з нею також перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_3. В один із днів серпня, після того як вона разом з ОСОБА_5 вийшли з ванної кімнати, то виявили крадіжку мобільного телефону Нокіа, який належить ОСОБА_5, в чому відразу запідозрили ОСОБА_3В.(а.с. 59).

Свідок ОСОБА_10 на досудовому слідстві пояснила, що в серпні місяці 2009 року в палаті № 13 дитячого відділення Новоград-Волинського МТМО, проходили лікування ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_3, яка перебувала в дитячому відділенні з 10.08.2009 року по 17.08.2009 року, після чого самовільно залишила лікарню. Так, ОСОБА_3 постійно приходила відвідувати дівчина на ім'я ОСОБА_2. 17 серпня 2009 року, близько 20 години, вона заступила на нічну зміну чергування. Близько 21 год. 30 хв., вона пройшла по палатам відділення, щоб переконатись що всі полягали спати. Коли вона зайшла в палату № 13, то виявила, що ОСОБА_3 немає. Після цього дівчата їй повідомили, що в ОСОБА_5 зник її мобільний телефон марки Нокіа, і що його, мабуть, викрала ОСОБА_3, так, як близько 21.00 години вони всі разом пішли у ванну кімнату, а ОСОБА_3 відразу вийшла до палати поки вони вмивались. ОСОБА_11 вони її не бачили, а мобільний телефон знаходився в палаті. В палату ніхто зі сторонніх осіб не заходив. Після цього вона зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_5, але він був відключений. Далі вона обійшла територію лікарні, щоб знайти ОСОБА_3, але її ніде не було. Після чого вона повідомила матір ОСОБА_5 про те, що в неї викрали мобільний телефон, а потім і міліцію, (а.с. 48)

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 17 серпня 2009 року, близько 23.00 год., до нього прийшло дві дівчини, які запропонували придбати у них мобільний телефон марки Нокіа 6085, рожевого кольору. Він запитав у них звідки у них даний мобільний, чому вони його продають і чи є на нього в них документи. Одна з дівчат сказала, що даний мобільний телефон її сестри, а продають вони його через те, що їм на ліки потрібні гроші, а документи та зарядний пристрій вони принесуть наступного дня. Про те, що даний мобільний телефон викрадений, йому відомо не було. Він запропонував їм за даний мобільний телефон 100 грн., після чого погодився доплатити 20 грн., які пообіцяв віддати наступного дня , коли вони принесуть зарядний пристрій. Також після домовленості про те, що він придбає його за 120 грн., сказав їм, що у разі, якщо вони передумають, то можуть наступного дня підійти і він поверне телефон.

Законні представники неповнолітніх підсудних ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що про вчинення їх дітьми крадіжки мобільного телефону дізналися від працівників міліції.

Запевнили суд, що докладуть всіх зусиль, щоб в майбутньому діти гарно вчилися, зразково поводилися і не вчиняли злочинів та правопорушень.

Представники кримінальної міліції у справах неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснили, що підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вчинення крадіжки телефона на обліку не перебували, а затим були поставлені на облік.

Характеризуються задовільно. З ними неодноразово проводилися бесіди, роз'яснювалися наслідки вчинення протиправних дій. Вважають, що виправлення підсудних можливе без ізоляції від суспільства.

З протоколу огляду місця пригоди, від 17.08.2009 року слідує, що місцем пригоди є приміщення палати № 13, дитячого відділення Новоград-Волинського МТМО.

а.с.8-9

З протоколу огляду місця пригоди, від 19.08.2009 року видно, що в приміщенні Новоград- Волинського MB у гр-на ОСОБА_7, було вилучено мобільний телефон «Нокіа 6085», ЕМЕІ: 31649.

а.с .17

З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 10.09.2009 року слідує, що за участю ОСОБА_3 розповіла та показала на місці про обставини скоєння крадіжки мобільного телефону у ОСОБА_5

а.с.41-42

З протоколу огляду речових доказів, від 14.09.2009 року слідує, що було оглянуто мобільний телефон марки «Мокіа 6085», ІМЕІ: 31649, який було вилучено під час ОМП, від 19.08.2009 року у гр.-на ОСОБА_7

а.с.43

З протоколу впізнання по фотознімках від 21.09.2009 року видно, що ОСОБА_7, на фотознімку під № 2, впізнав ОСОБА_4, як одну з двох осіб, яка 17.08.2009 року, близько 23.00 год., продала йому мобільний телефон марки Нокіа 6085, за 120 грн.

а.с. 51

З довідки № 379, виданої Новоград-Волинським МТМО слідує, що неповнолітня ОСОБА_3, з 10.08.2009 року по 17.08.2009 року, знаходилась в стаціонарному відділенні Новоград- Волинського МТМО.

а.с. 22

З довідки вартості, виданої 1111 ОСОБА_15 видно, що вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки Нокіа 6085, станом на 17.08.2009 року складає 500 грн.

а.с.24

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх дії кваліфікує за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

При обранні виду і міри покарання підсудним суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особи винних, обставини справи, які пом'якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання ОСОБА_3, ОСОБА_4 є щире каяття та вчинення злочину неповнолітніми.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних судом не встановлено.

Суд враховує те, що підсудні скоїли злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості злочинів.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно (а.с. 100,102), навчається, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше несудима. Потерпіла не наполягає на позбавленні підсудної волі.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 101,103), за місцем навчання - негативно (а.с. 101,103), навчається, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше несудима. Потерпіла не наполягає на позбавленні підсудної волі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення підсудних можливе без ізоляції від суспільства і призначає їм покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.. 104 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити їм за цей злочин покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 104 КК України звільнити засуджених від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі п.2,3 ст.76 КК України зобов'язати засуджених не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти інспекцію про зміну місця роботи, проживання або навчання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженій ОСОБА_3 змінити на підписку про невиїзд.

Звільнити її з-під варти із зали суду.

Засудженій ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Нокіа 6085» повернути потерпілій ОСОБА_5

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області протягом 15 діб із моменту проголошення, а засудженими - в той самий строк з моменту вручення їм копії вироку.

Суддя