Справа № 1-806/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
серпня 2008 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої - судді Федорової Т.П.

при
секретарі - Єрмійчук А.В.

за
участю прокурора - Клепки В.Г.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, працюючого вулканізаторником ТОВ „Галатея”,
проживаючого в АДРЕСА_1 раніше не судимого,

В скоєнні
злочину, передбаченого ст.. 185 ч.1 КК України,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1.
вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

11
травня 2008 року близько 23 години ОСОБА_1., перебуваючи біля пам'ятника
„Ліквідаторам Чорнобильської катастрофи”, що неподалік будинку АДРЕСА_2з метою
незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих викрав з
лави, на який сиділи ОСОБА_2. та ОСОБА_3, жіночу сумку останньої, в який знаходився
мобільний телефон марки „Нокіа-3110”, вартістю 970 гривень, зі стартовим
пакетом мобільного оператора „Діджус”, вартістю 25 гривень, картою пам'яті на 1 гегабайт, вартістю 80 гривень, чим
завдав власниці майна - потерпілій ОСОБА_3. матеріального збитку на загальну
суму 1075 гривень.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. свою вину у вчиненні інкримінованого
йому злочину визнав повністю і суду показав, що 11 травня 2008 року приблизно о
23 годині таємно викрав жіночу сумочку, яка лежала на лаві біля пам'ятника
чорнобильцям на вул.. Леваневського в м. Біла Церква, де сиділи дві молоді
жінки. Сумку в подальшому викинув, мобільний телефон, який знаходився в
сумочці, продав незнайомому чоловіку. В скоєному щире покаявся та просив суд
суворо його не карати.

Визнаючи
свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та не оспорюючи фактичні обставини
справи, а також визнаючи цивільний позов, підсудний просив суд не досліджувати
докази, зібрані по справі досудовим слідством і після роз'яснення йому положень
ст. 299 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його
позиції.

Таким
чином, суд вважає, що вина підсудного у
вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена, а його дії органами
досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи
міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного, обставини справи.

Обставиною,
що пом'якшує покарання підсудного, суд
враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Також
при призначенні покарання судом враховується те, що ОСОБА_1. вперше
притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи
характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не
перебуває (а.с. 36-42).

Речові
докази по справі відсутні, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 не
обиралась.

На
підставі викладеного, керуючись ст..ст. 321-324 КПК України, суд

З а с у д и в :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185 ч.1 КК України і
призначити покарання у вигляді штрафу в
розмірі 850 (восьмиста п'ятдесяти) гривень на користь держави.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3. 1075 (одну тисячу сімдесят п'ять) гривень у
відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Вирок
суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя
-
Т.П. Федорова