АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11- 45- 2007 р. Головуючий у
1-й інст.:Лисенко М.Є.,
Категорія : ст. 125 ч. 1 КК України Доповідач апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області

у складі:

головуючого Карпія
В.М.,

суддів Войтовського
С.А., Тимошевського В.П.,

за участю прокурора Данчука
В.М.,

при секретарі Ішутко
В.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

виправданої ОСОБА_3

25 січня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_1 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області
від 15 листопа да 2006 року, яким:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженку м. Херсона, українку, громадянку України, з середньою
освітою, проживаючу без прописки в с.Баратівка Снігурівського району
Миколаївської області,не судиму,

-за пред'явленим їй обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.І
ст.125 КК України - виправдано,
на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочину.

ОСОБА_1 07.08.2006 року звернулася в Снігурівський районний суд Миколаївської
області зі скаргою в порядку ст.27 КПК України про притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_3 за ч.І ст.125 КК
України, мотивуючи тим, що 04.06.2006 року приблизно 13-00 год, поряд подвір'я домоволодіння ОСОБА_1 в с Баратівка
Снігурівського району ОСОБА_3
навмисно завдала їй тілесні ушкодження в різні області тіла, які
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Виправдовуючи ОСОБА_3 суд зазначив у вироку, що 04.06.2006 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 приблизно 13 год. виникла сварка за місце де ОСОБА_3 того
дня припнула козеня.

Обидві сторони конфлікту вважали що вказане місце
належить саме їй, а не іншій, і кожна відстоювала свою точку зору , місцем події в
селі встановлена АДРЕСА_1 -загального користування.

В ході сварки ОСОБА_1 з застосуванням фізичної сили вхопила ОСОБА_3 за
волосся і почала її тягати, а остання намагалася відштовх нуги рукою та
кулаком, тримаючи в цей час в одній руці металевий кілок з канатом яким був
припнутий в той день козлик. Зазделегідь цей кілок не готувала, і не мала умислу нанести ним удар ОСОБА_1, це сталося з необережності
при тій ситуації.

В апеляції потерпша ОСОБА_1 просить скасувати
виправдувальний вирок у відношенні ОСОБА_3, та постановити свій вирок яким
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.І ст.125 КК
України,та задовольнити її цивільний позов про стягнення на її користь з
ОСОБА_3 2000 грн.в
відшкодування моральної шкоди та 40
грн. вартості 4-х квитків на автобус, витрат на проїзд по на розгляду
справи.

На думку потерпшої вирок є необгрунтованим , винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Крім того потерпіла посилається, що суд не розв'язав її клопотання про витребування з Снігурівської ЦРЛ її медичну
картку, не дослідив в судовому засіданні її одяг в якому вона була
перебувала під час події, недостатньо дослідив матеріали справи та відмовний
матеріал., не допитав свідків, не вирішив питання про відшкодування їй витрат
на судовий розгляд. Також звертає увагу на
пояснення свідка ОСОБА_4- дільничного інспектора, яке на думку
потерпілої викладено невірно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої ОСОБА_1,
ОСОБА_2 яка підтримала апеляцію потерпілої з яким згідна і потерпша, виправдану
ОСОБА_3 про залишення апеляції без задоволення, думку прокурора Данчука В.М.
про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи , обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з
слідуючих підстав.

Доводи потерпшої про те, що суд недостатньо дослідив матеріали справи та
відмовний матеріал, не допитав свідків, є неспроможними.

Як видно із протоколу судового засідання , суд дослідив усі
обставини , з'ясування
яких могло мати істотне значення для правильного вирішення справи, а саме:-
дані відмовного матеріалу №
711 про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві мешканців с. Баратівка
Снігурівського району (а.с.55,56
та 56 зв);

- зміст постанови
органу дізнання від 10.06.
2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 (а.с. 1, відмовного
матеріалу №711);

-а.с.5, план -схему с. Баратівка де вказано розташування домоволодінь
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, струмок та місце
події;

-а.с.6 , зміст
пояснень даних ОСОБА_1 дільничному інспектору міліції Снігурівського РВ УМВС
ОСОБА_4, 04.06. 2006 року ;

- а.с.7, зміст пояснень даних ОСОБА_6 04.06.2006 року ;

-а.с. 8, зміст пояснень даних ОСОБА_3 04.06. 2006 року;

-а.с.9, зміст
пояснень даних ОСОБА_5. 04.06.2006 року ;

·
зміст кримінальної справи порушеної за скаргою
ОСОБА_1-а.с. З, квитанцію та направлення ОСОБА_1 на стаціонарне лікування в
лікарню;

· а.с. 5, копію паспорта ОСОБА_1;

-а.с. 13, постанову про порушення
кримінальної справи;

-а.с. 14, заяву
ОСОБА_1 ; а.с. 16-17 дані
характеристик ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
а.с. 23, заяву
ОСОБА_1;

-а.с.25, викопіровку
кадастрового плану земельних ділянок закріплених за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в с Баратівка ;

-а.с. 26 , схематичний
план домоволодінь громадян ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в с Баратівка.

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5. в
судовому засіданні , що
сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла 04.06.2006 року , приблизно о 13-й год., потім переросла в бійку через
козеня належне подружжю ОСОБА_3. Яке на думку свідка ОСОБА_6
було при гагуте поряд з їх двором.

В судовому засіданні ОСОБА_3 стверджувала, що 04.06.2006 року вона
попрохала свого чоловіка припнути козу поряд свого огороду, а сама перебувала
на подвір'ї. Почувши крик ОСОБА_1 яка вимагала забрати козу, вона вийшла, ОСОБА_1 кинула в неї пластмасове відро, за що
ОСОБА_1 вибачилася. Коли вона забирала козеня, то посковзнулася, хвилювалася
та ремствувала, що вони почали ділити територію де можна припнути козеня.
ОСОБА_1 вхопила її за волосся і тягала. Вона забрала козеня і тримала в руках разом з прутом. Може і зачепила
ОСОБА_1 прутом , але це було ненавмисно.
ОСОБА_1 не падала. Ударів потерпілій не наносила, а намагалася її відштовхнути
від себе, так як потерпіла по статурі огрядніша за неї, можливо і зачепила її
кілком, але це було не навмисно. Потерпіла теж наносила їй удари, але вона до
суду не зверталася, вважала, що вони помирилися, коли розбиралася міліція.

Той факт, що 04.06.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла сварка, а потім
бійка, крім пояснень виправданої ОСОБА_3 підтверд жується і поясненням свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні вказав, що бачив, як
ОСОБА_1 ударила ОСОБА_3 відром і тягала за волосся.

з

Свідок ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні що він як
дільничний інспектор, виясняв причину конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що виник 04.06.2006 року за місце де
було припнуте козеня, напроти будинку ОСОБА_1 Межа проходить між будинком
ОСОБА_1і ОСОБА_3 де проходить дорога, там є поляна. Козеня було припнуте на
АДРЕСА_1, що належить сільській Раді. Він не пам'ятає за кілок прив'язаний до
каната яким було припнуте козеня, не уточнював і механізм ушкодження. Ушкодження
можливо заподіяно з необережності при тих обставинах що склалися.

Оскільки пояснення свідків ОСОБА_6. і ОСОБА_5 узгоджуються з поясненнями
потерпілої ОСОБА_1 та виправданої ОСОБА_3 в тій частині, що 04.06. 2006 року приблизно 13-00 год між мешканцями с Баратівка
Снігурівського району ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виникла сварка за місце де було
припнуто козеня належного подружжю ОСОБА_3 , яке обидві вважали що дане місце належить кожній з них,
тому суд їх визнав достовірними, і поклав в основу вироку.

З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичного освідування №72 від 06.06. 2006 року (а.с. 14 відмовного
матеріалу № 711) вбачається,що
у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження :
крововилив і садно на животі. Садно на лівому локті. Крововилив і садно на
животі утворилися в результаті одного удара
предметом з загостреною поверхністю. Садно на руці утворилося від дії
тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхністю. Дані тілесні
ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, сама по собі
не може свідчити про протиправність дій ОСОБА_3

Оскільки пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_7 узгоджуються в деталях з
поясненням ОСОБА_3 в частині початку бійки 04.06.2006 року ОСОБА_1, яка кинула відро в ОСОБА_3, а потім тягала
за волосся останню, і механізм утворення ушкоджень виявлених у потерпілої
грунтуються на матеріалах справи, тому суд їх визнав достовірними і поклав в
основу вироку.

З матеріалів справи видно, що суд обмежився дослідженням акта судово-медичного
обстеження, що відповідає вимогам, які пред'являються до цього документа .

Крім того, викладені в ньому дані не заперечуються учасниками судового
розгляду та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
належним чином дослідив докази, згідно роз'яснень абзаца 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8, «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» «Зі
змінами внесеними

4

постановою
Пленуму Верховного Суду України від 25
травня 1998 року № 15».

Акт судово-медичного обстеження особи ОСОБА_1 є документом , в якому
викладено і засвідчено обставини, що мають значення для справи, наявність
тілесного ушкодження, тому згідно зі статтями 65 і 83
КПК України вони можуть бути використані як докази в кримінальному
судочинстві за умови, що проведення експертизи не є обов'язковим.(ст.76 КПК
України).

Сукупність викладених вище доказів свідчить, що суд першої інстанції
всебічно і повно дослідив обставини справи, дав зібраним у справі доказам
правильну оцінку і обгрунтовано виправдав ОСОБА_3 за пред'явленим їй
обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч.1ст 125 КК України, на
підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочину.

Таким чином, є обгрунтованими висновки суду першої інстанції про
відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину передбаченого ч.І ст.125 КК України.

Тому колегія
суддів погоджується з виправдувальним вироком суду.

Доводи потерпілої про те що суд не розв'язав її клопотання
про витребування з Снігурівської ЦРЛ її медичну картку, не дослідив в судовому
засіданні її одяг в якому вона перебувала під час даної події, є надуманими.

Зі змісту протоколу судового засідання вбачається, що потерпіла ОСОБА_1 не
зважаючи на те, що її інтереси в суді представляла представник ОСОБА_2, вона
взагалі не заявляла клопотання про витребування її медичної картки з лікарні,
не заявляла клопотання і про дослідження в судовому засіданні її одягу в якому
була під час події.

Про надуманість цих доводів свідчить той факт, що сама потерпіла і її
представники ОСОБА_8 та ОСОБА_2 неодноразово знайомилися з матеріалами даної
кримінально справи про що свідчать їх заяви(а.с. 31,39, 62) в тому числі і з протоколом судового засідання, проте не
заявляли клопотань про витребування медичної картки потерпілої та ііро
дослідження в судовому засіданні одягу потерпілої.

З урахуванням підстав виправдання ОСОБА_3, суд першої інстанції
обгрунтовано, відповідно до вимог ч.2 ст.328 КПК України, відмовив в
задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди
в сумі 2000 грн., та
витрат в розмірі 40 грн.

Керуючись ст
.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА: Апеляцію
потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 15
листопада 2006

5

року, яким ОСОБА_3, виправдана на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю в її діях складу злочину
передбаченого ч. 1ст. 125 КК України,
залишити без зміни.