Справа № 11-227/11 Головуючий у І інстанції Гумен В.М.
Категорія - 191 ч. 3 Доповідач Акуленко С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Мельниченка Ю.В., Трейтяк О.П.

з участю прокурора Хомазюка О.В.

представника потерпілих ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_4, захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, працюючий у приватного підприємця ОСОБА_7, м. Прилуки, провулок Фрунзе, 33, раніше не судимий,

засуджений:

- за ч. 1 ст. 191 КК України до 2 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади повязані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки.

- за ч. 3 ст. 191 КК України до 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади повязані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено засудженому ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 50759 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього стягнуто 60759 грн. 05 коп.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 45515 грн. 89 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього стягнуто 54515 грн. 89 коп.

Судом ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за те що, працюючи на посаді менеджера з продажу згідно трудового договору від 02 липня 2008 року у ПП ОСОБА_5, будучи матеріально-відповідальною особою, в період часу з 2008-2009 років, отримані від реалізації товарів грошові кошти в сумі 52159 грн. 05 коп., не вніс до каси, а привласнив.

Засуджений ОСОБА_4, працюючи агентом з постачання згідно трудового договору з 02 березня 2009 року у ПП ОСОБА_6, будучи матеріально-відповідальною особою, протягом часу своєї роботи, отримані від реалізації отриманого під звіт для реалізації товару грошові кошти в сумі 45815 грн. 89 коп. не вніс до каси, а повторно привласнив.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_4, не заперечуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, вказує, що вирок суду є занадто суворий і таким, що не відповідає його особі та тяжкості вчиненого злочину. Звертає увагу, що він має на утриманні малолітню дитину, те, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину надавши облікові документи, які у потерпілих взагалі не збереглися, їх відсутність взагалі б ставила під великий сумнів розслідування справи, стосовно суми привласнених коштів та кваліфікації його дій, а також те, що він займається суспільно корисною працею, повністю визнав заявлені потерпілими цивільні позови, частково відшкодував завдані збитки, скоїв злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, відсутність обтяжуючих вину обставин. Просить вирок суду змінити, призначити йому остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України, додаткове покарання залишити без змін.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 вказує, що вирок суду є занадто суворий і таким, що не відповідає особі засудженого та тяжкості вчиненого ним злочину. Звертає увагу, що він має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину надавши облікові документи, які у потерпілих взагалі не збереглися, їх відсутність взагалі б ставила під великий сумнів розслідування справи, стосовно суми привласнених коштів та кваліфікації його дій, а також те, що він займається суспільно корисною працею, повністю визнав заявлені потерпілими цивільні позови, частково відшкодував завдані збитки, скоїв злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, відсутність обтяжуючих вину обставин. Вважає, що за наявності такої кількості помякшуючих вину обставин, суд мав змогу застосувати до ОСОБА_4 ст. 69 КК України. Просить вирок змінити призначивши ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 191 КК України у вигляді виправних робіт на строк 1 рік, за ч. 3 ст. 191 КК України до 3 років обмеження волі. Остаточно на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 3 роки обмеження волі, залишивши без зміни додаткові покарання призначені судом першої інстанції.

В апеляції потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказують, що вирок суду є несправедливим внаслідок мякості призначеного ОСОБА_4 покарання. Суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, оскільки ОСОБА_4 привласнив кошти у великому розмірі, щиро не розкаявся, відшкодував частину шкоди тільки в останній день судового засідання з метою помякшення покарання, неодноразово змінював свої покази, підлаштовувався під докази, які маються по справі, тому висновок суду, що ОСОБА_4 активно сприяв розкриттю злочину є немотивований. Суд враховуючи наявність у ОСОБА_4 на утриманні малолітньої дитини, не перевірив, чи виконує він батьківські обовязки. Просять вирок суду скасувати, постановити новий вирок та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілих ОСОБА_2, який підтримав апеляцію потерпілих, вважав, що ОСОБА_4 необхідно призначити більш суворе покарання, засудженого ОСОБА_4 та його адвоката, які підтримали подані ними апеляції та просили їх задовольнити, помякшити призначене місцевим судом покарання, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, просив відмовити в задоволенні усіх апеляцій, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Сам засуджений ОСОБА_4 винною у предявленому йому обвинуваченні за ст. 191 ч. 1, 3 КК України визнав повністю, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні і докладно розповідав про обставини вчинення злочинів.

Фактичні обставини справи, доведеність винності та кваліфікація дій ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі підсудним не оспорювались і згідно ст. 299 КПК України не досліджувались.

Дії засудженого судом правильно кваліфіковані за ст. 191 ч.1, 3 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_4, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66 КК України призначив його враховуючи обставини, що помякшують покарання щире каяття, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілим, відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначаючи покарання на підставі ст. 70 КК України і застосовуючи принцип часткового складання призначених за двома частинами однієї статті, належним чином не мотивував і у своєму вироку не зазначив. При обранні відповідного принципу суд повинен керуватись загальними засадами призначення покарання, враховуючи, зокрема ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх кількість, мотив і мету кожного з них, форму та вид вини, вид сукупності, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винного.

Тому колегія вважає за можливе призначити ОСОБА_4 остаточно на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити 3 роки позбавлення волі, додаткове покарання призначене судом першої інстанції залишити без зміни.

ОСОБА_4 цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 виключно позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, у вчиненому щиросердно розкаявся, вчинив злочин вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, злочин вчинив у звязку зі збігом тяжких особистих та сімейних обставин, а також те, що кошти та у ОСОБА_4 були викрадені. Даних про те, що засуджений є суспільно небезпечною особою в матеріалах справи немає. Все це давало суду підстави для призначення засудженому покарання не повязаного з позбавленням волі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що до покарання призначеного місцевим судом засудженому ОСОБА_4 можливо застосувати ст. 75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених вище підстав, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілих задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляцію захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляцію потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2011 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 191 ч. 1 та ст. 191 ч. 3 КК України до покарання призначеного судом.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно засудженому ОСОБА_4 призначити покарання - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на такі обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу КВС.

В решті зазначений вирок суду залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_9