справа №4-2/07
ПОСТАНОВА іменем України

12 квітня 2007
року м.
Городня

Городнянський
районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді -
Криворученко Д.П.,

при секретарі - Дударенко
Ю.П.,

з участю
прокурора -
ЧервонюкВ.М.,

скаржника - ОСОБА_1,

представника
скаржника - ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Городня скаргу ОСОБА_3 на
постанову органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2007 року до Городнянського районного суду
Чернігівської області надійшла скарга від ОСОБА_1 на постанову від 06.11.2006
року дільничного інспектора міліції Городнянського РВ УМВС України в
Чернігівській області про відмову в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_4.

З скарги виходить, що 28.10.2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на пасовищі біля
села Будище, Городнянського району на ґрунті неприязнених відносин, завдали
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Безпосередньо ОСОБА_1 отримала тілесні
ушкодження від ударів нанесених ОСОБА_4. Від отриманої травми голови і втрати
крові ОСОБА_1 знепритомніла і була доставлена до хірургічного відділення
Городнянської ЦРЛ. По факту отримання тілесних ушкоджень було повідомлено до
Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області і подана відповідна заява.
Після проведеного курсу лікування в хірургічному відділенні, в наслідок
отриманих ушкоджень голови, у ОСОБА_1 стався інсульт і її було переведено до
неврологічного відділення лікарні. 25.11.2006 року її було виписано з лікарні і
вона продовжила курс амбулаторного лікування, але стан здоров'я погіршився, і
вона втрачає зір на ліве око. 06.11.2006 року в порушенні кримінальної справи
за ознаками злочину передбаченого ст.296 КК України відносно ОСОБА_4 відмовлено
на підставі п.2 ст.6 КПК України, і роз'яснено що в його діях вбачаються ознаки
складу злочину передбаченого ст. 125 КК України, але справи даної категорії
розглядаються судом виключно по скарзі потерпілого.

Представник скаржника за згодою скаржника у судовому
засіданні вимоги скарги підтримав, просив постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи скасувати і повернути матеріали для додаткової перевірки.
Вказав, що постанова органу дізнання є незаконною оскільки в діях ОСОБА_4
вбачаються ознаки складу злочину передбаченого ст. 122 КК України, оскільки
нанесені тілесні ушкодження спричинили тривалий розлад здоров'я та відносяться
до категорії середньої тяжкості. Цьому в підтвердження є той факт, що
стаціонарне лікування тривало в період з 28.10.2006 року по 25.11.2006 року. В
період з 28.10. по 09.11.2006 року проводилось лікування у хірургічному
відділенні, а з 09.11. по 25.11.2006 року в неврологічному відділенні. Це
свідчить про той факт, що дізнавач не вжив усіх передбачених законом заходів
для всебічного, повного та об'єктивного дослідження справи. Крім того вважає,
що передбачений семиденний строк для оскарження постанови скаржниця не
порушила, оскільки повідомлення про відмову в порушенні кримінальної справи не
отримувала, а отримав його її чоловік, так як вона перебувала на лікуванні. 08.02.2007
року чоловік помер, і повідомлення було знайдено випадково 21.03.2007 року при
перегляді його речей.

У судовому засіданні
прокурор просив у задоволенні
скарги відмовити, так як
скаржниця порушила передбачений семиденний строк оскарження постанови, підстав
для поновлення строку немає, перевірка проведена у повному обсязі. В порушенні
кримінальної справи було відмовлено за відсутністю в діях ОСОБА_4 ознак складу
злочину.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника скаржника, дослідивши
матеріали перевірки по заяві, на підставі яких було відмовлено у порушенні
кримінальної справи, суд приходить до висновку що строк оскарження постанови
скаржником не пропущений, а скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З дослідженої постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від
06.11.2006 року встановлено, що в порушенні кримінальної справи за ознаками
складу злочину передбаченого ст.296 КК України відносно ОСОБА_4 відмовлено на
підставі п.2 ст.6 КПК України, і останнього притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 173 КУпАП, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склалися
неприязнені відносини, а у ОСОБА_1 отримані тілесні ушкодження відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Наведені обставини не узгоджуються з іншими матеріалами перевірки, а саме
актом судово-медичного обстеження №2911 з якого виходить, що обстеження ОСОБА_1
здійснювалось 05.12.2006 року, і це свідчить, що дільничний інспектор міліції
при винесенні постанови від 06.11.2006 року не знав і не міг знати, про
характер, локалізацію, механізм утворення та ступінь тяжкості тілесних
ушкоджень.

З досліджувальної частини акту судово-медичного обстеження №2911 судом
встановлено, що у ОСОБА_1 встановлено заключний діагноз: ЗЧМТ, струс головного
мозку, ЦВХ, артеріальна гипертеннія, повторний ішемічний інсульт у формі елегії
лівої руки, легкого парезу ноги. У заключній часті акту, експерт зазначає і
визначає ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, струс
головного мозку, забитої рани лоба. Наведений факт викликає сумнів у суду, щодо
всебічного і повного судово-медичного обстеження ОСОБА_1, тим більше воно
проводилось тільки по медичних документах.

Крім того, під час дослідчої перевірки не дано процесуальну оцінку діям
ОСОБА_5, і його взагалі не опитували.

За вказаних обставин перевірку не можна вважати, як проведеною повно та
об'єктивно, а постанову про відмову у порушенні кримінальної справи
обґрунтованою, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню, а матеріали
направленню для проведення додаткової перевірки.

Суд вважає, скаргу ОСОБА_1 поданою з додержанням строку оскарження
передбаченому ст.2361 КПК України, оскільки повідомлення органом дізнання
відправлено 06.11.2006 року на адресу скаржниці в с. Будище, а вона на той
час взагалі перебувала на стаціонарному лікуванні, що підвереджується актом
судово-медичного обстеження, і звісно не отримувала повідомлення, а чи
повідомляв їй про відмову в порушенні кримінальної справи чоловік ОСОБА_3
з'ясувати не представляється можливим оскільки він помер 08.02.2007 року, і за
таких підстав наведені скаржницею обставини приймаються до уваги і не можуть
бути спростовані.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.2362362 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Постанову дільничного інспектора міліції Городнянського РВ УМВС України в
Чернігівській області від 06.11.2006 року про відмову в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_4 -скасувати і повернути матеріали для проведення
додаткової перевірки до Городнянського РВ УМВС України в Чернігівській області.

Копію постанови надіслати особі, яка винесла постанову,
що була оскаржена, прокуророві та особі, яка подавала скаргу.

На постанову судді прокурором, особою, яка подала скаргу,
протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного
суду Чернігівської області.