Справа №2002/1-9/11
Провадження №1/611/3/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового справу за обвинуваченням
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Барвінкове Харківської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В:
12 жовтня 2008 року близько 16 години 30 хвилин на межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 між підсудним ОСОБА_5 з однієї строни, та потерілими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , з іншої, на грунті особистих неприязнених відносин винила сварка, в ході якої ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_6 численні удари кулаками в область голови і тулуба, спричинивши, згідно висновку комісійної судово медичної експертизи від 15.04.2009 року № 112 КЕ/2009, тілесні ушкодження у виді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; крововиливу на лівій кисті, крововиливу і садна на правій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Через деякий час, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, з метою завдання тілесних ушкоджень, зайшов до свого домоволодіння АДРЕСА_1 , взяв пневматичну гвинтівку, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_2 , де здійснив із вказаної гвинтівки прицільний постріл в обличчя ОСОБА_4 , спричинивши останній, згідно висновку від 19.05.2014 року № 743/10, легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у виді ушкодження у виді одиночного сліпого дробового поранення лівої щоки.
Допитаний у якості підсудного, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні зазначених злочинних дій, передбачених ч.2 ст.125 КК України, не визнав, показав, що 12.10.2008 року від своєї матері ОСОБА_7 дізнався, що їх сусіди ОСОБА_4 і ОСОБА_6 заважали орати їх город, на її зауваження не реагували, при цьому всіляко її ображали, а тому вирішив зустрітись з ОСОБА_4 і вияснити відносини з цього приводу.
В той же день близько 16 години він зайшов на присадибну ділянку свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де побачив ОСОБА_4 , яка також знаходилась на своїй земельній ділянці. Підійшовши до межі земельних ділянок, він почав висловлювати на її адресу свої претензії. ОСОБА_4 у відповідь, також висловила йому свої претензії з приводу землекористування їх земельних ділянок, а потім, підійшовши до нього, обома руками пошкрябала обличчя. Захищаючись, він схопив потерпілу за руки і відштовхнув від себе. В той момент до них підійшов ОСОБА_6 з палицею в руках і наніс йому декілька ударів по спині і руці. У відповідь він, ОСОБА_5 , повернувся до ОСОБА_6 і, з метою захисту, рукою відштовхнув його від себе.
ОСОБА_6 впав на землю, руками схопив його за ногу, а ОСОБА_4 штовхнула його руками на землю і нанесла близько 10 ударів в область ребер. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , стоячи з різних сторін від нього, нанесли йому ще декілька ударів дерев`яними палицями по спині. В якийсь момент він зумів звільнитись, зайшов до свого домоволодіння, де схопив лопату і вибіг на город, але ОСОБА_6 і ОСОБА_4 там вже не було. На територію домоволодіння останньої він не заходив, пострілу з пневматичної гвинтівки в її сторону не проводив, тілесних ушкоджень не спричниняв.
Свою вину в умисном спричиненні потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, не визнає, посилаючись на те, що ОСОБА_4 він ніяких тілесних ушкоджень не спричиняв. ОСОБА_6 дійсно міг спричинити тілесні ушкодження, але зробив це не навмисно, захищаючись від ударів останнього.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні зазначених злочинних дій, його вина за ч.2 ст. 125 КК України повністю підтверджується сукупністю зібраних на досудовому слідстві і досліджених у судовому засіданні доказів.
Потерпіла ОСОБА_4 показала, що 12 жовтня 2008 року близько 16 години 30 хвилин вона знаходилася на присадибній земельній ділянці свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , коли побачила свого сусіда ОСОБА_5 , який стояв на межі їх земельних ділянок. Останній почав ображати її, у тому числі і нецензурними словами, а потім підійшов до неї і кулаком наніс декілька ударів по голові, збивши при цьому з ніг. Коли вона лежала на землі, підсудний наніс їй ще декілька ударів, від яких втратила свідомість. Прийшовши в себе, вона побачила свого батька ОСОБА_6 , який вимагав від ОСОБА_5 припинити побиття. Між останнім і її батьком виникла бійка. Потім підсудний побіг до свого двору, погрожуючи при цьому, що перестріляє їх. Вона знала, що у підсудного є гвинтівка, з якої він зі своїми родичами раніше стріляв по банках, а тому у той же час дала вказівку своїм близьким зайти у двір. Через декілька хвилин вона побачила, як зі сторони присадибної земельної ділянки у її двір зайшов ОСОБА_5 з гвинтівкою в руках і виконав з неї в її сторону один прицільний постріл, після якого вона відчула сильний біль в області у лівої щоки. Потім ОСОБА_5 , звертаючись до ОСОБА_6 , сказав, що останньому пощастило, оскільки в нього була тільки одна куля.
При проведенні очної ставки і відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_4 підтвердила зазначені покази (т. 1, а.с. 150- 153, 287-289).
На досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_6 показав, що 12 жовтня 2008 року близько 16 години він знаходився разом з онуками на подвір`ї домоволодіння своєї доньки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , а остання перебувала на присадибній земельній дялянці. Через деякий час онук ОСОБА_8 побіг на огород, а коли повернувся, то повідомив, що з ОСОБА_4 щось трапилось. Вибігши на город, він побачив, що на межі земельних ділянок лежить ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 сидить зверху на ній і б`є кулаками по голові. Він, ОСОБА_6 , намагався захистити доньку, але підсудний умисно наніс йому спочатку один удар кулаком в обличчя, а потім ще декілька ударів по голові та тілу. Потерпілий пояснив також, що коли він разом з донькою та онуками знаходились на подвірї зазначеного домоволодіння, чекаючи приїзду працівників міліції, то побачив недалеко від них ОСОБА_5 з рушницею в руках, а поряд з ним його матір ОСОБА_7 . Підсудний підняв рушницю і зробив один постріл в строну ОСОБА_4 . Остання схопилася за обличчя та почала кричати.
При проведенні очної ставки і відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_6 підтвердив зазначені покази (т. 1, а.с. 92- 96, 284-286).
Свідок ОСОБА_9 показала, що 12 жовтня 2008 року після роботи на городі вона разом з дідом ОСОБА_6 і братом ОСОБА_8 знаходились на подвір`ї їх домоволодіння, а її мати ОСОБА_4 на присадибній земельній ділянці. Мати довго не поверталася, а тому вона з братом вирішили дізнатись про причини її тривалої відсутності, вийшли до себе на город, де побачили, що їх мати лежить на землі, а їх сусід ОСОБА_5 сидить на ній зверху і б`є руками по голові. Вона з братом побігли до будинку, повідомили діда про побачене, а самі залишились на подвір`ї будинку. Свідок пояснила також, що в зазначений день, коли вона, її мати та дід знаходились на подвірї свого будинку, до них наблизився ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з гвинтівкою в руках і з відстані 10 метрів провів постріл в строну ОСОБА_4 . Після цього пострілу її мати закричала і в неї на обличчі з`явилась кров.
Свідок ОСОБА_12 показав, що в жовтні 2008 року, точну дату він не пам`ятає, близько 16 години він повертався додому з прогулянки. Проходячи по провулку Ленінських батальйонів у м. Барвінкове Харківської області, він почув, що на відстані 60 метрів в нього хтось свариться. Пройшовши далі він побачив ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , які на одній з присадибних земельних ділянок вчинили бійку.
Свідок ОСОБА_7 показала, що вона та її син ОСОБА_5 мають по сусідству з ОСОБА_4 домоволодіння, яке використовують тільки для вирощування городини. З останньою та її батьком ОСОБА_6 у неї раніше часто виникали сварки з питань сусідського землеволодіння. В жовтні 2008 року, точну дату не пам`ятає, на території вказаного домоволодіння вона намагалась провести оранку присадибної земельної ділянки, але їх сусідка ОСОБА_4 зі своїм батьком ОСОБА_6 всіляко заважали цьому, ображали її нецензурними словами. 12 жовтня 2008 року близько 16 години до неї приїхав її син ОСОБА_5 і вона поскаржилась останньому на дії ОСОБА_4 .
Згідно висновку комісійної судово медичної експертизи від 15.04.2009 року № 112 - КЕ/2009 ОСОБА_6 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно мозкова травма у виді струсу головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; крововилив на лівій кисті, крововилив і садно на правій кисті легке тілесне ушкодження (т. 1, а.с. 124 140).
Відповідно до висновку судово балістичної експертизи від 28.02.2009 року № 80, представлений на дослідження металевий предмет, вилучений з лицевої частини потерпілої ОСОБА_4 , є дробиною заводського виготовлення, призначеною для спорядження мисливських патронів для гладкоствольних мисливських рушниць в складі множинних снарядів, і в самостійному виді до категорії бойових припасів не відноситься. Ця дробина могла бути вистрелена з гладкоствольної зброї, вірогідніше всього, саморобного виготовлення. Такою зброєю могла бути і пневматична зброя калібру 4,5 мм (рушниця чи пістолет), в якому саморобним способом були внесені зміни в ударний механізм, патронник і канал ствола. Сліди деформації в виді роз плющення і вилучення частини маси металу, що є на дробині, є результатом її попадання у відносно щільну перепону, якою могла бути кістно м`язова тканина (т. 1, а.с. 164).
З висновку комісійної судово медичної експертизи, проведеної експертами головного бюро судово медичної експертизи МОЗ України від 19.05.2014 року № 743/10, убачається, що у ОСОБА_4 мало місце сліпе поранення лівої щоки чужорідним тілом металевої щільності. Не виключено, що поранення могло утворитись внаслідок пострілу з пневматичної зброї, що могло мати місце в час та за обставин, на які вказує потерпіла. Вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (т. 3, а.с. 56 - 124).
Суд не приймає як доказ у справі висновок судово медичної експертизи від 18.02.2009 року № 188-А/09 (т. 1, а.с. 196 197) та від 25.09.2009 року № 274-КЕ/2009 року (т. 1, а.с. 218 268) в частині наявності у ОСОБА_4 тілесного ушкодження у виді закритої черепно мозкової травми, ускладненої розвитком травматичної енцефалопатії, лікворно гіпертензійним, вестибуло атактичним, астенічним синдромами, вегето судинними пароксизмами, порушення терморегуляції, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, оскільки вказані висновки зроблені на підставі скарг самої ОСОБА_4 і не підтверджені відповідними доказами, а також суперечать висновку комісійної судово медичної експертизи головного бюро судово медичної експертизи МОЗ України від 19.05.2014 року № 743/10, згідно якого діагноз «ЗЧМТ с сотрясением головного мозга» був виставлений на підставі скарг самої ОСОБА_4 і не підтверджені медичними даними (неврологічною симптоматикою, даними інструментального та лабораторного методів досліджень) і тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховується). Тривалість лікування (амбулаторного та стаціонарного) у ОСОБА_4 пов`язана не зі спричиненням їй тілесного ушкодження, а в зв`язку з загостренням хронічних захворювань, на які вона страждала до вказаних подій і тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховуються.
Суд вважає показання підсудного ОСОБА_5 в частині невизнання ним своєї вини в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, непереконливими та неправдивими, даними з метою ухилитися від покарання за скоєний злочин.
Показання ОСОБА_5 про те, що він не спричиняв ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не здійснював пострілу з пневматичної гвинтівки в ОСОБА_4 і не спричиняв їй тілесного ушкодження, суперечать показам потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 .
Крім того, зазначені покази підсудного спростовуються висновками судово медичних експертиз від № 188-А/09 року 18.02.2009 року, № 274-КЕ/2009 від 25.09.2009 року та № 743/10 від 19.05.2014 року, з яких убачається, що у ОСОБА_4 мало місце сліпе поранення лівої щоки чужорідним тілом металевої щільності, не виключено, що поранення це могло утворитись внаслідок пострілу з пневматичної зброї, що могло мати місце в час та за обставин, на які вказує потерпіла, а також висновком судово балістичної експертизи від 28.02.2009 року № 80, згідно якого представлений на дослідження металевий предмет, вилучений з лицевої частини потерпілої ОСОБА_4 , є дробиною заводського виготовлення, призначеною для спорядження мисливських патронів для гладкоствольних мисливських рушниць в складі множинних снарядів, яка могла бути вистрелена з гладкоствольної зброї, вірогідніше всього, саморобного виготовлення, а також з пневматичної гвинтівки калібра 4,5 мм.
З наведених вище підстав суд також не приймає як доказ у справі показання свідка ОСОБА_7 в тій частині, що її син ОСОБА_5 не мав у власності пневматичну гвинтівку і не застосовував її 12 жовтня 2008 року для заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Зазначені показання ОСОБА_7 суд розцінює як намагання допомогти підсудному ухилитися від покарання за вчинений злочин. При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 є матір`ю підсудного і заінтересована в результатах розгляду справи.
Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад їх здоров`я.
Органи дізнання та досудового слідства кваліфікували дії підсудного за ч.4 ст. 296 КК Украпїни, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Суд вважає зазначену кваліфікацію дій підсудного помилковою з наступних підстав.
Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство ", слід відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) обвинувачені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій обвинуваченого простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.
Суд вважає, що в судовому засіданні не було здобуто жодного доказу, який би стверджував, що умисел у діях підсудного був направлений на порушення громадського порядку. Навпаки, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дії ОСОБА_5 були направлені конкретно щодо потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 через особисту неприязнь до них.
Отже, враховуючи, що органами досудового слідства не здобуто беззаперечних доказів вчинення підсудним ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та наявність обґрунтованих доказів стосовно того, що останній на ґрунті особистих неприязних відносин заподіяв потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України .
Заяви потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (т.1 а.с.23,50 ) про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за заподіяння тілесних ушкоджень дає суду право і покладає на нього обов`язки відповідно до ст. 27 КПК України (1960 р.) притягнути підсудного до відповідальності за вказаний злочин.
Призначаючи вид і міру покарання, суд ураховує положення Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину особу підсудного ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшують його покарання.
Вивченням особи підсудного встановлено: ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, проживає з матір`ю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання покарання підсудного, не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що підсудному слід призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України у вигляді громадських робіт.
Разом з тим, враховуючи, шо з моменту вчинення злочину і до дня винесення вироку минуло більш як три роки, суд вважає за необхідне відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК Україн звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.
Підсудний ОСОБА_5 позов не визнав, посилаючись на відсутність вини у вчиненні злочинів.
В судовому засіданні доведено вину підсудного ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, під час вчинення якого він завдав потерпілій ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На думку суду, з ОСОБА_5 слід стягнути на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки, пов`язані з лікуванням з приводу видалення інорідного тіла з лівої щоки, у сумі 68 грн., оскільки саме ця сума документально підтверджена матеріалами справи (т. 2, а.с. 117).
В іншій частині позову про стягнення з підсудного матеріальних збитків слід відмовити, оскільки вказані ОСОБА_4 витрати пов`язані з лікуванням наслідків закритої черепно мозкової травми, наявність якої у потерпілої спростований висновком комісійної судово медичної експертизи, проведеної експертами головного бюро судово медичної експертизи МОЗ України від 19.05.2014 року № 743/10.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Злочином потерпілій ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду, оскільки вона в результаті злочинних дій зі сторони підсудного ОСОБА_5 отримала легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я, відчувала фізичний біль, змушена була лікуватися, був порушений її звичний життєвий уклад.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги характер дій ОСОБА_5 , ступінь його вини, глибину фізичних та психічних страждань потерпілої ОСОБА_4 .
З урахуванням вимог розумності, виваженості, співмірності і справедливості, суд доходить висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 2 000 грн.
Долю речових доказів суд визначає у відповідності зі ст. 81 КПК України (1960 року)
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 року), суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, призначивши покарання 200 (двісті) годин громадських робіт.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_5 залишити попередній підписка про невиїзд.
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 68 (шістдесят вісім) грн., 2000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду, а всього 2068 грн.
Речовий доказ у справі металевий предмет шаровидної форми, який знаходиться в матеріалах справи, залишити там же.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківського через Барвінківський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1