Номер провадження 1/1109/720/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Поступайла В.В.,

при секретарях Давидові І.В., Теніченко О.І.,

з участю прокурора Платонової М.А.,

захисника-адвоката ОСОБА_1,

підсудного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, який проживав ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 10.03.2011 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 07.11.2011 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.04.2012 року вирок змінено, за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та згідно із ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_2 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність, за таких обставин.

13.06.2012 року близько 00 год. 05 хв. ОСОБА_2 спільно із неповнолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, проходив повз територію Комунального закладу «Навчально-виховне обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області»по вул. Глінки, 1, у м. Кіровограді. У цей момент ОСОБА_2 помітив, що паркан, яким огороджена територія вказаного навчального закладу, складається з металевих прутів, прикріплених до направляючих стовпів, та у нього виник намір на таємне викрадення металевої секції паркану. Усвідомлюючи, що самостійно йому буде важко довести злочинний намір до кінця, ОСОБА_2, діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неповнолітніми особами, запропонував останнім вчинити крадіжку металевої секції огорожі та допомогти йому у цьому, на що неповнолітні погодилися. У подальшому ОСОБА_2, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, разом із неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (вирок стосовно яких набрав законної сили) таємно викрав належну Комунальному закладу «Навчально-виховне обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області»металеву секцію паркану вартістю 270грн. З викраденим ОСОБА_2 разом із неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися на власний розсуд, спричинивши Комунальному закладу «Навчально-виховне обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області»майнову шкоду в розмірі 270 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, а у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України не визнав, та показав суду, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знайомий з дитячого будинку «Барвінок». 13.06.2012 року він разом із вказаними особами близько 00 год. 05 хв. перебував поруч із ЗОШ №32 по вул. Глінки, 1, у м. Кіровограді та коли вони проходили повз неї у нього виник намір викрасти металеву секцію паркану школи. Він запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допомогти йому вчинити крадіжку, на що останні погодилися. У подальшому вони разом розхитали металеву секцію паркану, внаслідок чого та відломилася від бетонного стовпу, та втрьох віднесли її частинами до кущів, які знаходилися неподалік. Далі вони втрьох перенесли викрадене до пункту приймання металобрухту по вул. Комарова, у м.Кіровограді, де перекинули викрадене за паркан на територію пункту та пішли від нього чекати його відкриття. Коли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 близько 09 год. повернулися до пункту приймання металобрухту, то їх там затримали працівники міліції та останні вказали, де знаходиться він, після чого його також затримали працівники міліції. Визнає кількість та вартість викраденого, вчинення злочину за попередньою змовою із ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте, вказує, що не знав про неповнолітній вік вказаних осіб, а під час досудового слідства оговорив себе, оскільки побоювався застосування фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції, які після затримання одразу застосовували його до нього.

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, та крім повного визнання ним свої вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, його вина у вчиненні вказаних злочинів доводиться зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами:

- показаннями ОСОБА_2, допитаного під час досудового слідства у якості підозрюваного 16.06.2012 року, а також в якості обвинуваченого 16.06.2012 року, 25.09.2012 року, 12.10.2012 року, які досліджено у судовому засіданні відповідно до ст.301 КПК України (в редакції 1960 року), згідно з якими він знав про неповнолітній вік ОСОБА_3 та ОСОБА_4, коли пропонував та вступив з ними у змову на вчинення крадіжки секції металевого паркану школи в ніч з 12 на 13 червня 2012 року (т.1 а.с.а.с.65, 76, 158, 184);

- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у судовому засіданні показали, що знайомі із ОСОБА_2 з дитячого будинку «Барвінок»та останньому мало бути відомо про їх неповнолітній вік, оскільки вони виховувалися у одному навчальному закладі, при спільному навчанні у школі підсудний був у значно старших класах, а також знав, що після школи вони на момент вчинення злочину навчалися на першому курсі Кіровоградського професійного ліцею. 13.06.2012 року близько 00 год. 05 хв. вони разом із підсудним проходили повз школу №32 у м.Кіровограді та ОСОБА_2 запропонував скоїти їм крадіжку секції металевого паркану, який огороджував школу. Вони погодилися на умовляння підсудного, втрьох розхитали секцію, яка відламалася від бетонного стовпу, а потім розпалася на прути, які вони взяли та віднесли до пункту приймання металобрухту по вул.Комарова, у м. Кіровограді. Оскільки на той час була 7 год. ранку та пункт не працював, вони втрьох перекинули металеві прути через паркан на територію пункту та пішли чекати його відкриття неподалік. Потім вони вдвох повернулися до пункту приймання металобрухту близько 09 год. та їх там затримали працівники міліції, яким вони повідомили про вчинений із підсудним злочин та повідомили про місцезнаходження останнього. При цьому, свідок ОСОБА_3 показав, що спочатку вони із ОСОБА_4 відмовилися на пропозицію підсудного вчинити крадіжку, але той їх умовив, запевнивши, що усю провину візьме на себе;

- показаннями свідка ОСОБА_5, який показав суду, що працює охоронцем у навчало-виховного обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області»та о 17 год. 00 хв. 12.06.2012 року заступив на нічну зміну, під час якої періодично здійснював обхід території навчального закладу. Близько 05 год. 13.06.2012 року він виявив відсутність однієї секції металевого паркану, який огороджує школу, яка була наявна до цього, про що повідомив адміністрацію школи;

- оголошеними у судовому засіданні відповідно до ст.306 КПК України (в редакції 1960 року) показаннями свідка ОСОБА_6, згідно з якими вона працює заступником директора з адміністративно-господарської частини навчало-виховного обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області». 13.06.2012 року від охоронця ОСОБА_5 їй стало відомо про крадіжку однієї секції металевого паркану, який огороджує навчальний заклад. У звязку із крадіжкою було складено акт інвентаризації та надіслано повідомлення до Кіровського ВМ КМВ УМВС України в Кіровоградській області (т.1 а.с.36-37);

- показаннями свідка ОСОБА_7, який у судовому засіданні показав, що працює охоронцем пункту прийому металобрухту по вул. Комарова, 66, у м. Кіровограді з 09 до 17 год. 13.06.2012 року близько 08 год. 50 хв. він прийшов на роботу та на території пункту біля паркану помітив металеві прути, яких до цього там не було. Про вказане він повідомив дільничного інспектора міліції ОСОБА_8, який пообіцяв прибути. Близько 09 год. 00 хв. до пункту прийшло двоє хлопців, а також ОСОБА_8, який у хлопців зясував, що металеві прути є частинами паркану школи, який був викрадений останніми вночі разом із підсудним ОСОБА_2, якого також було затримано. Вказані металеві прути у подальшому в нього вилучили працівники міліції;

- показаннями свідка ОСОБА_8, який показав у суді, що працює ДІМ СДІМ Кіровського ВМ КМВ УМВС України в Кіровоградській області. 13.06.2012 року зранку йому зателефонував охоронець пункту прийому металобрухту по вул. Комарова, 66, у м. Кіровограді ОСОБА_7 та повідомив, що виявив на його території металеві прути, яких до цього не було. Близько 09 год. він прибув до пункту для зясування обставин вказаної події, де було спочатку затримано двоє хлопців, а потім підсудного. Під час спілкування з ними він довідався їх анкетні дані, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також останні зізналися йому в крадіжці цих прутів з паркану навколо школи №32. У звязку із цим він викликав на місце пригоди слідчо-оперативну групу Кіровського ВМ КМВ УМВС України в Кіровоградській області;

- повідомленням Комунального закладу «Навчально-виховне обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області»про виявлення в ніч з 12 на 13 червня 2012 року крадіжки секції огорожі закладу (т.1 а.с.10);

- протоколом огляду місця події від 13.06.2012 року із фототаблицею, під час якого встановлено місце вчинення злочину вул. Глінки, 1, у м. Кіровограді, в ході огляду якої зафіксовано зникнення металевої секції паркану (т.1 а.с.17-18);

- протоколом огляду місця події від 13.06.2012 року із фототаблицею, під час якого оглянуто складське приміщення по вул. Комарова, 66, у м. Кіровограді та з його території вилучено металеві прути, які оглянуто згідно з протоколом огляду предметів від 11.07.2012 року та визнано речовими доказами у справі (т.1 а.с.а.с.19-20, 47, 48);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 16.06.2012 року із фототаблицею, під час якого ОСОБА_2 на місці вчинення злочину підтвердив власні показання, які надавав під час досудового слідства, та показав обставини вчинення крадіжки разом із неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.66-69);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 10.07.2012 року із фототаблицею, під час якого ОСОБА_3 на місці вчинення злочину підтвердив власні показання та показав обставини його вчинення разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.90-92);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 10.07.2012 року із фототаблицею, під час якого ОСОБА_4 на місці вчинення злочину підтвердив власні показання та показав обставини його вчинення разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с108-110);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №2596/26 від 20.07.2012 року, згідно з яким ринкова вартість з врахуванням знижки на знос, станом цін на 13.06.2012 року, викраденої секції металевого паркану, складала 270 грн. (т.1 а.с.53-55);

- вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.08.2012 року, яким неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними за ч.2 ст.185 КК України у вчиненні раніше зазначеного злочину за попередньою змовою із ОСОБА_2

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, законність отримання та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, розглядаючи справу в межах предявленого обвинувачення, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у скоєнні:

- таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.185 КК України;

- втягнення неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у злочинну діяльність, кваліфікуючи вказані дії за ч.1 ст.304 КК України.

Доводи підсудного ОСОБА_2 про те, що він не знав про неповнолітній вік ОСОБА_3 та ОСОБА_4, коли пропонував їм вчинити крадіжку, а також про те, що під час досудового слідства оговорив себе з вказаного приводу, оскільки побоювався застосування фізичного та психологічного впливу з боку працівників міліції, які після затримання одразу застосовували його до нього, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених по справі обєктивних, належних, допустимих доказів, які не викликають сумнівів у суду, а тому мають бути покладені в основу вироку.

Так, вина ОСОБА_2 у втягненні неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у злочинну діяльність підтверджується безпосередньо показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які логічно та послідовно вказували протягом досудового та судового слідства, що знайомі із ОСОБА_2 з дитячого будинку «Барвінок»та останньому мало бути достовірно відомо про їх неповнолітній вік, оскільки вони виховувалися у одному навчальному закладі, мають значну різницю у віці, при спільному навчанні у школі підсудний був у значно старших класах, а також знав, що після школи вони на момент вчинення злочину навчалися на першому курсі Кіровоградського професійного ліцею, тобто не досягли повноліття.

Суд не вбачає підстав для оговору підсудного з боку свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки це спростували самі свідки та про відсутність підстав до цього свідчить і характер стосунків між підсудним та свідками, які давно знайомі між собою та разом перед вчиненням злочину проводили вільний час, а на даний час вже понесли кримінальну відповідальність за вчинене. Крім того, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю узгоджуються із показаннями ОСОБА_2 на досудовому слідстві, який стабільно, будучи неодноразово допитаним в якості підозрюваного та обвинуваченого, а також при відтворенні обстановки та обставин події з участю понятих та застосуванням фотозйомки пояснював, що знав про неповнолітній вік ОСОБА_3 та ОСОБА_4, коли пропонував вчинити їм крадіжку (т.1 а.с.а.с.65, 66-69, 76, 158, 184).

Доводи ОСОБА_2 про недозволені методи досудового слідства та дізнання суд не приймає до уваги, оскільки сам підсудний при їх перевірці прокурором Кіровського району м.Кіровограда подав заяву, в якій просив не розпочинати кримінальне провадження згідно з вимогами КПК України 2012 року. З огляду на викладене, суд критично ставиться до таких тверджень підсудного, як намагання обґрунтувати причину зміни показань у судовому засіданні та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Також, суд не приймає до уваги доводи захисника підсудного, що саме обвинувачення ОСОБА_2 не містить вказівки на вчинення підсудним дій, які мають кваліфікуватися за ч.1 ст.304 КК України.

Так, згідно зі розяснення викладеними у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 27.02.2004 року "Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність" за змістом закону під втягненням неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність треба розуміти певні дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов'язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах або займатись іншою антигромадською діяльністю. Втягнення завжди передбачає наявність причинного зв'язку між діями дорослої особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії.

Як вбачається із встановлених фактичних обставин справи ОСОБА_2 проводив спільний час із неповнолітніми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та лише внаслідок його наполегливих пропозицій у останніх виникло бажання вчинити крадіжку разом із ним. При цьому, як вбачається із показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час досудового слідства та в суді спочатку вони відмовилися на пропозицію ОСОБА_2 вчинити злочин, але той їх умовив скоїти крадіжку, запевнивши, що усю провину візьме на себе.

Наведене свідчить про вчинення підсудним усіх дій, які становлять склад злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України, оскільки своїми пропозиціями та умовляннями ОСОБА_2 викликав у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 рішучість взяти участь у крадіжці.

Таким чином, аналізуючи всі показання підсудного ОСОБА_2 у сукупності зі всіма зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами, які є допустимими, належними та обєктивними, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини справи, та вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, ступінь участі підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Так, ОСОБА_2 скоєно умисні закінчені злочини, які віднесені до категорій середньої тяжкості та тяжких, як особа підсудний характеризується негативно, офіційно не працює, не одружений, осудний згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №594 від 28.09.2012 року (т.1 а.с.169-170), на обліках в лікарнях не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які помякшують покарання підсудного ОСОБА_2, суд визнає повне визнання останнім вини та розкаяння у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, суд визнає рецидив злочинів при вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.304 КК України.

Із врахуванням всіх обставин справи суд вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі підсудного, оскільки він офіційно не займається суспільно-корисливою працею, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив злочини під час іспитового строку протягом двох місяців після звільнення з-під варти, втягнув двох неповнолітніх у злочинну діяльність, допустивши рецидив злочинів, що свідчить про те, що він не бажає стати на шлях виправлення та належних висновків для себе не зробив, а тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства та підстави до застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_2 відсутні.

Приймаючи до уваги те, що вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 07.11.2011 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.04.2012 року, ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, і він вчинив новий злочин протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.78 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст.71 КК України.

Судові витрати по кримінальній справі за проведення судової експертизи у розмірі 392грн. 80 коп. відповідно до ст.93 КПК України (в редакції 1960 року) підлягають стягненню із винної особи ОСОБА_2 на користь держави.

Відповідно до ст.81 КПК України (в редакції 1960 року) речові докази: 40 металевих прутів необхідно залишити комунальному закладу «Навчально-виховне обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області».

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України (в редакції 1960 року), пунктом 11 розділу 11 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.1 ст.304 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини не відбутого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2011 року остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк покарання ОСОБА_2 обчислювати із моменту затримання 24.09.2012 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 залишити попередню взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі за проведення судової експертизи у розмірі 392 грн. 80 коп.

Речові докази: 40 металевих прутів залишити комунальному закладу «Навчально-виховне обєднання №32 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, позашкільний центр «Школа мистецтв»Кіровоградської міської ради Кіровоградської області».

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_9