АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/1622/13 Справа № 406/1432/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Трофимова Надія Анатоліївна Доповідач - Сербін В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ

Апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі головуючого- судді Сербіна В.В.

суддів: Піскун О.П., Семопядного В.О.

за участю прокурора- Харів Н.А.

захисника- адвоката Сокола М.Д.

засудженого- ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_3 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с.Мельгунівка Ханкайского району Приморського краю РФ, раніше судимого:

- 26 травня 2006 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України, ст.296 ч.2 КК України, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України, від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 26 жовтня 2006 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.15-ст.185 ч.2 КК України, ст.185 ч.2 КК України, ст.185 ч.3 КК України, ст.70 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, частково приєднаний невідбутий строк 1 рік 6 місяців за вироком цього ж суду від 26 травня 2006 року та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 14 лютого 2011 року звільнений по відбування строку покарання,-

засудженого до покарання за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та виправданого за ч.2 ст.185 КК України у зв'язку з недоведеністю участі ОСОБА_3 у вчиненні злочину;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця с.Могильов Царичанського району Дніпропетровської області, не маючого судимості відповідно ст.89 КК України,-

засудженого до покарання за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки. На підставі п.3, п.4 ч.1 ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_4 обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 530 (п'ятсот тридцять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 739 (сімсот тридцять дев'ять) гривень.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_3, на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Дніпропетровській області судові витрати, пов'язані з проведенням трасологічної експертизи, у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривень 80 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Дніпропетровській області судові витрати, пов'язані з проведенням хімічної експертизи, у розмірі 294 (двісті дев'яносто чотири) гривні.

Вирішена доля речових доказів.

Даним вироком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засуджені за те, що 23 лютого 2012 року, близько 22 години, ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в домоволодінні, що належить ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_5, з території його домоволодіння розташованого в АДРЕСА_2, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, достовірно знаючи про те, що у нього є майно, яке можна викрасти, пішов до даного домоволодіння і через ворота проник на територію домоволодіння ОСОБА_5, по вище вказаній адресі, де підійшовши до приміщення сараю, за допомогою плоскогубців, відкрутив серцевину гвинтового замку і, відкривши двері, проник в середину приміщення № 1 сараю, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку 8 курей вартістю 30 гривень за одиницю, на загальну суму 240 гривень, склав по 4 курки в мішок, і залишив територію домоволодіння. Потім, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_5, у вказаний день і час повернувся на територію домоволодіння ОСОБА_5, де через приміщення № 1 відкривши засув двері, проник в приміщення № 2 зазначеного сараю, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку металевої бочки б/к об'ємом 200 літрів, вартістю 100 гривень, після чого виніс її на дорогу за межі території домоволодіння. Далі продовжуючи свої злочинні дії, повернувся до приміщення № 2 сараю, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав велосипед б/к марки «Україна», вартістю 110 гривень, після чого викотив його на дорогу і залишив біля металевої бочки.

Далі ОСОБА_3, достовірно знаючи, що в сараї ОСОБА_5, залишилося майно, яке можна викрасти і він його сам не зможе понести, пішов до свого батька- ОСОБА_16, який знаходився в домоволодінні ОСОБА_7, по АДРЕСА_3 щоб запропонувати йому допомогти викрасти майно ОСОБА_5

24 лютого 2012 року, близько 01 години, ОСОБА_3, перебуваючи в домоволодінні по АДРЕСА_4 де запропонував ОСОБА_4, скоїти з ним крадіжку майна ОСОБА_5, на що останній погодився. Потім ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_5, де проникли в приміщення № 2 зазначеного вище сараю, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрали 150 кілограм зерна кукурудзи, вартістю 1 гривня 20 копійок за кілограм, на загальну суму 180 гривень, склали в 3 мішка і покинули територію домоволодіння ОСОБА_5, чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на суму 630 гривень.

Крім цього, ОСОБА_3, 29 березня 2012 року, близько 21 години, перебуваючи по вул.Гагаріна м.Верхньодніпровська Дніпропетровської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшовши до кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6» розташованого по АДРЕСА_5 зазначеного населеного пункту, що належить ОСОБА_6, через кватирку проник у всередину зазначеного кафе, звідки, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав рибу: плотву в'ялену вагою 6 кг., вартістю 58 гривень за кілограм на загальну суму 348 гривень, бичок в'ялений вагою 5 кг., вартістю 45 гривень за кілограм, на загальну суму 180 гривень, лист копчений вагою 3 кг., вартістю 41 гривень за кілограм, на загальну суму 123 гривні, газовану воду марки «Біола», 10 пляшок, об'ємом 2 літри, вартістю 6 гривень за одну одиницю, на загальну суму 60 гривень, газовану воду марки «Біола» 7 пляшок, об'ємом 1,25 літра, вартістю 4 гривні за одиницю, на загальну суму 28 гривень, після чого, тим же шляхом що й проникав, залишив приміщення кафе, заподіявши ОСОБА_6 матеріальний збиток в сумі 739 гривень.

ОСОБА_4, 26 серпня 2011 року, близько 08 години, перебуваючи в лісопосадці розташованій поблизу с.Ганнівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виявив дикоростучі рослини коноплі, після чого зірвав близько 15 верхівкових частин рослини конопель і тим самим, умисно, незаконно, без мети збуту, для особистого вживання, придбав вказане. Потім розклав їх на землі для просушки і в цей же день, близько 19 години 30 хвилин, за допомогою рук подрібнив листя рослини конопель і тим самим, незаконно, умисно, без мети збуту, виготовив наркотичну речовину, яку навмисне, незаконно, без мети збуту, для особистого вживання, зберігав при собі, до 22 години 12 березня 2012 року, коли при особистому огляді речей, по пр.Леніна 17 поблизу кафе «Челентано» м.Верхньодніпровська Дніпропетровської області, в присутності двох понятих, працівниками міліції, у внутрішній кишені куртки ОСОБА_4, виявлений і вилучений поліетиленовий пакет, в якому знаходилась рослинна речовина, що має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабіол і що є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, маса якого, в перерахунку на суху речовину становить 22,8 грами.

Крім того даним вироком ОСОБА_8, виправдано за те, що він 25 березня 2012 року, близько 21 години він, перебуваючи по вул.Титова м.Верхньодніпровська Дніпропетровської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на перетині вул.Титова та вул.Київської зазначеного населеного пункту, в 50 метрах від магазину «Агростандарт», на проїжджій частині виявив металевий люк, який знаходився на водопровідному колодязі, після чого умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, руками підняв даний металевий люк б/к вартістю 270 гривень, що належить КП «Верхньодніпровському ВУВКГ» ДОС і з викраденим покинув дане місце, заподіявши КП «Верхньодніпровському ВУВКГ» ДОС матеріальний збиток в сумі 270 гривень. Дії ОСОБА_3, за даним епізодом органом досудового слідства були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, як вбачається з вироку суду, виключено з обвинувачення епізоди пов'язані з крадіжкою майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10, кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України, зокрема те, що 26 березня 2012 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_3, перебуваючи по АДРЕСА_6 м.Верхньодніпровська Дніпропетровської області, за попередньою змовою з ОСОБА_11, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, підійшли до домоволодіння № 71 по вказаній вулиці, що належить ОСОБА_9, де ОСОБА_11, діючи в групі з ОСОБА_3, через паркан проник на територію даного домоволодіння, а ОСОБА_8, залишився на вулиці його чекати, після чого ОСОБА_11, через незамкнені двері проник в гараж, звідки став виносити викрадені речі і передавати їх ОСОБА_3 і тим самим умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрали зварювальний апарат б/к вартістю 300 гривень, електродриль б/к марки «Крафт» вартістю 150 гривень, водяний лічильник б/к вартістю 55 гривень, ротор б/к на мотоцикл марки «ІЖ» вартістю 50 гривень, 1 метр труби б/к з нержавіючої сталі діаметром 20 мм. вартістю 10 гривень, 1 метр труби б/к з нержавіючої сталі діаметром 25 мм. вартістю 15 гривень, алюмінієвої каструлі б/к об'ємом 5 л., вартістю 50 гривень, 3 алюмінієвих сковороди б/к діаметром 30 см., вартістю 90 гривень, 10 метрів мідного зварювального кабелю б/к діаметром 15 мм., вартістю 100 гривень, 10 метрів мідного зварювального кабелю б/к діаметром 12 мм., вартістю 100 гривень, заподіявши ОСОБА_9 матеріальний збиток у загальній сумі 920 гривень.

Також, 20 березня 2012 року, близько 01 години, ОСОБА_3 перебуваючи у м.Верхньодніпровську Дніпропетровської області, маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_10, яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 , достовірно знаючи про те, що у неї є майно яке можна викрасти, так як він раніше там проживав, через паркан проник на територію даного домоволодіння, підійшов до сараю, руками зірвав навісний замок і проник у середину, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав електродвигун б/к потужністю 5 кв., вартістю 250 гривень, який за допомогою рук демонтував з токарного верстата, потім за допомогою рук зняв металеві лещата б/к вартістю 80 гривень і з викраденим залишив територію домоволодіння тим же шляхом, що й проник, заподіявши ОСОБА_10 матеріальний збиток в сумі 330 гривень. Дії ОСОБА_3 за даним епізодом органом досудового слідства були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В апеляції /а.с.74-75 т.5/ прокурор, який приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції просить вирок суду скасувати відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, а також у зв'язку з м'якістю призначеного покарання, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що у вироку суд по епізоду злочинної діяльності, а саме по факту крадіжки металевих люків, які належать КП «Верхньодніпровське ПУВКХ» ДОС, крадіжки майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не привів як доказ вини ОСОБА_3 протоколи відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_3 /т.2 а.с.5-7/, що вказує на неповноту судового слідства. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_3, суд не врахував те, що останній раніше неодноразово судимий, вину не визнав, за винятком по епізоду ОСОБА_5, в скоєному не покаявся, скоїв злочин в стані алкогольного сп'яніння, змінив в судовому засідання покази, що говорить про намір уникнути відповідальності.

В апеляції /а.с.77-78 т.5/ засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, через односторонність на неповному судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та суворістю призначеного покарання. Вказує, що всі визнавальні покази ним були написані після застосування до нього фізичного та психологічного тиску. Судом покладені в основу вироку показання свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_12, які на досудовому слідстві вказали час скоєння злочину- приблизно 21 година, однак потерпіла ОСОБА_6 вказала, що в цей час не могли скоїти крадіжку. Крім того, під час досудового слідства не були відібрані відбитки пальців. Звертає увагу суду на те, що суд при призначенні покарання не врахував те, що він тяжко хворий на туберкульоз легенів.

В доповненні до апеляційної скарги /а.с.81-82, 96, 117, 168-169 т.5/ засуджений ОСОБА_3 звертає увагу суду на показання потерпілої ОСОБА_6, яка пояснила, що з бару вона пішла о 23 годині, а свідки вказали, що о 21 годині. Свідок ОСОБА_13, який є працівником міліції та не був допитаний під час досудового слідства, путався в часі, вказавши то на 14 годину, то на 20 годину. Вважає за необхідне допитати потерпілу ОСОБА_6, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_13 та інших, вказаних в апеляції. Звертає увагу на те, що судом в основу вироку покладені суперечливі покази свідків, тобто показання одного свідка спростовують показання іншого. Крім того, вказує, що він не був ознайомлений з матеріалами кримінальної справи під час закінчення досудового слідства, про що свідчать відсутність відповідних протоколів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка приймала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції і підтримала апеляцію прокурора, яка приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію та прохав вирок суду скасувати, а кримінальну справу направити на додаткове розслідування, захисника засудженого ОСОБА_3- адвоката Сокола М.Д., який підтримав апеляцію засудженого, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляції засудженого та прокурора підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так відповідно до вимог ст.64 КПК України (тут та далі в редакції КПК України 1960 року) при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:

подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину);

· розмір шкоди, завданої злочином.

Як витікає з положень ст.334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням, в тому числі часу вчинення злочину та наслідків злочину. В цій частині також наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Норми вказаних статей кримінально-процесуального закону як органом досудового слідства при пред'явленні обвинувачення, так і судом першої інстанції при постановленні вироку були порушені.

Так ОСОБА_3 органом досудового розслідування було пред'явлено обвинувачення від 27 травня 2012 року /а.с.14 т.2/, відповідно якого крадіжку з приміщення кафе потерпілої ОСОБА_6- «ІНФОРМАЦІЯ_6», розташованого по АДРЕСА_8, в м.Верхньодніпровську Дніпропетровської області, було скоєно обвинуваченим біля 21 години, 29 березня 2012 року. Такий же час скоєння злочину по вказаному епізоду злочинної діяльності вказано і в мотивувальній частині обвинувального вироку від 31 травня 2013 року /а.с.55 т.3/.

Разом з тим, відповідно до свідчень потерпілої ОСОБА_6, на які, як на доказ вини ОСОБА_3 посилається і орган досудового розслідування у своєму обвинувальному висновку /а.с.62 т.2/ і суд у своєму вироку /а.с.58 т.3/, остання покинула приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_6» 29 березня 2012 року, приблизно о 23 годині-23 годині 45 хвилин, при цьому все в приміщенні бару було нормально, а 30 березня 2012 року, приблизно опівдні, виявила, що кватирка вікна вибита/а.с.215 т.1, а.с.43 т.3/.

Відповідно до свідчень як самого засудженого ОСОБА_3, які останній давав на досудовому слідстві /а.с.131 т.1, а.с.18 т.2/, в тому числі при відтворенні обстановки та обставин події за його участю 21 травня 2012 року /а.с.6 т.2/, так і засудженого ОСОБА_4 /а.с.216 т.1/ та свідка ОСОБА_12 /а.с.217 т.1/ ОСОБА_3 залишив свідків на лавці біля Верхньодніпровської ЦРБ приблизно о 21 годині, 29 березня 2012 року, після чого повернувся хвилин через сорок, приніс поліетиленові пакети з рибою та напоями, крім того ОСОБА_4 уточнив, що ОСОБА_3 розповів останньому про скоєння крадіжки з кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», розташованому по вул.Гагаріна, куди проник через кватирку вікна.

Причину цих суперечностей у свідченнях вказаних осіб суд першої інстанції не з'ясував, не допитав з вказаного приводу в судовому засіданні ОСОБА_4, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки по вказаному епізоду злочинної діяльності, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду не зазначив у вироку, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, тим самим допустивши невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого.

Також суд першої інстанції, в порушення вимог все тієї ж таки ст.64 КПК України, достеменно не з'ясувавши розмір матеріальної шкоди по епізоду злочинної діяльності з потерпілим ОСОБА_5 та не розмежувавши при цьому дії засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по вказаному епізоду, які відповідно до обвинувачення, яке було пред'явлено органом досудового розслідування ОСОБА_3 /а.с.12-13 т.2, а.с.53-54, 64-65 т.2/ та ОСОБА_16 /а.с.103 т.1, а.с.54, 67 т.2/ обвинувачувалися, перший- у скоєнні майна потерпілого на загальну суму 630 гривень, другий- на загальну суму 180 гривень, в порушення вимог ст.275 КПК України вийшов у мотивувальній частині вироку за межі обвинувачення, пославшись, як на встановлений факт- на заподіяння матеріальної шкоди потерпілому діями обох засуджених на суму 630 гривень /а.с.55 т.3/, стягнувши вказані матеріальні збитки солідарно, з обох.

Крім того, відповідно до вимог ст.257 КПК України суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі, в тому числі допитати свідків.

Як витікає з положень п.4), п.7) ст.263 КПК України в судовому засіданні підсудний має право просити суд про виклик свідків, задавити питання свідкам.

Згідно вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

В порушення вказаних вимог кримінально-процесуального закону, суд першої інстанції, не дивлячись на наявність у справі суперечностей у свідченнях потерпілої ОСОБА_6 та названих вище осіб, клопотання підсудного ОСОБА_3 від 28 вересня 2012 року /а.с.163 т.2, а.с.47 т.3/ про виклик свідка ОСОБА_12, задовольнивши останнє в судових засіданнях 24 жовтня 2012 року/а.с.47 т.3/ та 30 січня 2013 року /а.с.50 т.3/ та 12 березня 2013 року /а.с.51 т.1/, суд першої інстанції не тільки закінчив судове слідство без допиту вказаного свідка, але й не дослідив її свідчення, дані на досудовому слідстві, при цьому поклав їх у основу обвинувального вироку /а.с.58 т.3/, тим самим, в сукупності з наведеним вище, залишив недослідженими обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, допустивши неповноту судового слідства, порушивши право ОСОБА_3 захищатися всіма встановленими законом засобами від пред'явленого обвинувачення.

В порушення вказаних вище вимог кримінально-процесуального закону не допитав суд з цього приводу і засудженого ОСОБА_4, таким чином залишивши недослідженими обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.334 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити в тому числі підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

В порушення вимог вказаної статті кримінально-процесуального закону та вимог ст.257 КПК України, зміст якої наведено вище, суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_3 по епізоду злочинної діяльності від 25 березня 2012 року, по ст.185 ч.2 КК України та виключаючи з обвинувачення епізоди злочинної діяльності від 20 березня 2012 року з потерпілою ОСОБА_10 і від 26 березня 2012 року з потерпілим ОСОБА_9 не зазначив мотиви, з яких він відкидає докази обвинувачення.

Так суд послався у вироку на свідчення потерпілого ОСОБА_9 /а.с.62 т.3/, як на доказ невинуватості ОСОБА_3, разом з тим, відповідно до вказаних вище свідчень потерпілого /а.с.191 т.1 та а.с.43 т.3/, з викрадених у нього речей йому була повернута лише металеве тарілка, яка, як витікає з даних протоколу огляду від 27 березня 2012 року з фототаблицею до нього /а.с.165-168 т.1/, була вилучена у свідка ОСОБА_17

Разом з тим не дивлячись на те, що свідок ОСОБА_17 неодноразово допитувалася в процесі досудового слідства /а.с.164 т.1, а.с.23 т.2/, давала суперечливі свідчення, однак ні органом досудового слідства /а.с.68 т.2/, ні державним обвинувачем у судовому засіданні, в обов'язки яких, відповідно до вимог ст.22 КПК України, входить виявлення як обставин, що викривають, так і обставин, що виправдовують обвинуваченого, остання не була заявлена для допиту в якості свідка, для підтвердження чи спростування обставин, на які посилався ОСОБА_3, тим самим залишилися нез'ясованими обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Наведені вище докази в сукупності зі свідченнями самого ОСОБА_3 по вказаному епізоду на досудовому слідстві /а.с.130-131 т.1, а.с.17 т.2/, в тому числі при відтворенні обстановки та обставин події /а.с.6 т.2/ суд не проаналізував, як і залишив недослідженою обставину, яка мала суттєве значення для правильного вирішення справи в частині цього епізоду, оскільки відповідно обвинувачення /а.с.13 т.1/ та обвинувального висновку /а.с.66 т.2/ вказаний епізод злочинної діяльності був інкримінований ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_18, разом з тим, відповідно до постанови органу досудового слідства від 24 травня 2012 року /а.с.43 т.2/ матеріали стосовно ОСОБА_18 були виділені в окреме провадження для проведення додаткової перевірки, однак рішення стосовно вказаної особи у матеріалах справи відсутнє, суд же вказане не проаналізував, не зазначив мотиви, з яких він відкидає докази обвинувачення, допустивши тим самим неповноту судового слідства та істотно порушивши вимоги кримінально-процесуального закону.

Аналогічні порушення були допущені судом першої інстанції при виключенні епізоду обвинувачення з потерпілою ОСОБА_10, оскільки у своєму вироку суд лише навів свідчення потерпілої /а.с.62 т.3/, не давши їм аналізу у сукупності з другими доказами обвинувачення /а.с.130 т.1, а.с.17 т.1, а.с.5-6 т.2/, не навівши мотивів їх неприйняття.

При цьому суд не взяв до уваги і той факт, що епізоди злочинної діяльності від 20 березня 2012 року з потерпілою ОСОБА_10 та від 25 березня 2012 року з майном Верхньодніпровського КП «ПУВКГ» ДОС є епізодами латентної злочинності.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи, допустив такі істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та однобічність судового слідства, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, тому апеляції прокурора, яка приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області 31 травня 2013 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до вимог ст.368 КПК України-ст.370 КПК України- скасуванню, з направленням кримінальної справи на новий судовий розгляд в той же суд, в іншому складі, в ході якого необхідно всебічно та повно встановити всі обставини по справі, детально перевіривши доводи підсудного ОСОБА_3, заявлені останнім при розгляді справи судом першої інстанції, на які вказано в даній ухвалі, дослідивши у повному обсязі докази по справі, в тому числі, зважаючи на дані довідки слідчого ізолятору № 319/22059, відповідно якої, згідно огляду лікаря-психіатра ОСОБА_3 виявляє ситуаційну реакцію з емоційно нестійкими розладами особисті, вирішити питання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи на предмет осудності ОСОБА_3, з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства та прав учасників процесу постановити обґрунтований та законний вирок по справі.

Стосовно інших порушень вимог кримінально-процесуального закону та неповноти проведення судового слідства, на які у своїй апеляції вказує засуджений, то вони також повинні бути усунені при новому розгляді справи.

Оскільки відповідно до вимог ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні, а виходячи зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 останній не вказує саме на таку неповноту та неправильність, в задоволенні апеляційних вимог засудженого ОСОБА_3 в цій частині слід відмовити, як необґрунтованим.

Що стосується міри покарання, обраної засудженому ОСОБА_3, то лише при підтвердженні всього об'єму обвинувачення, яке було пред'явлене ОСОБА_3 органом досудового слідства, покарання слід вважати м'яким.

При підтверджені об'єму обвинувачення, яке було пред'явлене ОСОБА_16 органом досудового слідства, покарання слід вважати таким, що обрано з дотриманням як вимог ст.50 КК України, так і вимог ст.65 КК України.

Відносно міри запобіжного заходу, обраному засудженому ОСОБА_3, то колегія суддів не бачить підстав для його зміни, оскільки ОСОБА_3 органом досудового слідства обвинувачується у скоєнні злочинів, які відноситься в тому числі до категорії тяжких, тому з урахуванням обставин справи та особи засудженого, враховуючи ризик продовження злочинної діяльності засудженим ОСОБА_3, колегія суддів не вбачає підстав для зміни останньому запобіжного заходу на більш м'який, але з огляду на стан здоров'я засудженого вважає за необхідне залишити, у виді тримання під вартою, на строк до 26 січня 2014 року.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_4 слід залишити у виді підписки про невиїзд.

На підставі наведеного вище, керуючись ст.365 КПК України, ст.366 КПК України, ст.368 КПК України-ст.370 КПК України, ст.374 КПК України (все в редакції КПК України 1960 року) та п.11, п.15 Розділу XI «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону від 13 квітня 2012 року № 4652-VI, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати, направивши кримінальну справу на новий судовий розгляд у той же суд, в іншому складі.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_3 залишити у виді тримання під вартою на строк до 26 січня 2014 року.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 залишити- підписку про невиїзд.

Апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого ОСОБА_3- задовольнити частково.

Головуючий суддя: В.В.Сербін

судді:

О.П.Піскун

В.О.Семопядний