Справа № 2503/1440/2012 провадження № 11/795/119/2013 Категорія - ст.125 ч.1 КК України Головуючий у 1 інстанції Луговець Олександр Анатолійович Доповідач Воронцова С. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого - суддіВоронцової С. В.
суддів: Григор'євої В.Ф., Козака В.І.,

з участю:

потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_3 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А

Цим вироком :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Борзна Чернігівської області, українка громадянка України, із середньою освітою, приватний підприємець, одружена, що має на утриманні неповнолітню дитину, мешканка АДРЕСА_1, раніше не судима.

Засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу на суму 850 грн..

Стягнуто із засудженої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_2, 500 грн. моральної шкоди.

Як встановив суд, ОСОБА_3 16 вересня 2012 року о 12-30 год., перебуваючи поблизу господарства ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, під час сварки з останньою на грунті особистих неприязних відносин умисно нанесла ОСОБА_2 ряд ударів руками по обличчю і голові , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синця правої підочної ділянки обличчя , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції засуджена ОСОБА_3 , подала апеляцію.

В апеляції засуджена ОСОБА_3, вважає її вину недоведеною, просить вирок суду першої інстанції щодо неї скасувати у зв'язку з порушенням судом норм кримінально-процесуального та кримінального законодавства, а справу провадженням закрити.

Доводи апеляції зводяться до того, що вона не заперечуючи факту сварки, стверджує що удари ОСОБА_2 не наносила , а наявні в неї тілесні ушкодження виникли не від її дій. Окрім того заявляє що з урахуванням того що вона правша, при нанесенні нею ударів рукою в обличчя останньої тілесні ушкодження могли мати місце в лівій його частині, а не в правій , а тому вважає що судом не з'ясовано питання щодо механізму спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та не виключає можливість отримання нею їх в побуті. Окрім того засуджена стверджує про однобічність судового слідства , оскільки судом безпідставно відмовлено в задоволенні її клопотання про допит свідка ОСОБА_4 з приводу наявності або відсутності у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та обставин їх отримання. Окрім того стверджуючи про однобічність висновків суду , заявила що суд безпідставно критично оцінив показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, мотивуючи тим що ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6, є членами її сім'ї, а свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, не були очевидцями події всього конфлікту, та не змогли згадати в чому була одягнена ОСОБА_2, при цьому суд поклав в основу вироку показання свідка ОСОБА_10, який також не був очевидцем всього конфлікту та є членом сім'ї останньої і є зацікавленою особою, та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які згадали одяг в якому ОСОБА_2 прийшла в районний відділ міліції, не взявши до уваги той факт, що вона неодноразово приходила до приміщення Борзнянського РВ УМВС. Стверджує про необ'єктивність висновків суду з приводу того що наявність тілесних ушкоджень та вчинення насильницьких дій відносно ОСОБА_2 повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, оскільки вони не були очевидцями події, а свідчили лише зі слів ОСОБА_2, при цьому свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні, зазначив що при відбиранні у останньої заяви про злочин , не пам'ятає про наявність чи відсутність у неї ознак тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_2 подала на вказану апеляцію заперечення, в яких погоджуючись з вироком суду, стверджувала про відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, правдивість свідчень заявлених нею свідків , показання яких узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, а саме її свідченнями та висновками судово - медичної експертизи, якими спростовуються показання засудженої та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вказує що судом також належним чином встановлено мотиви вчиненого засудженою злочину. А тому просить апеляцію засудженої залишити без задоволення а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, потерпілу яка заперечувала проти апеляції, вважаючи вирок суду законним та обгрунтованним, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає що апеляції засудженої підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Згідно зі ст. 334 КПК України та роз'яснень викладених у пунктах 16-18 Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 (зі змінами, внесеним постановами від 4.06.1993 року №3, 3.12.1997 року №12, 30.05.2008 року №6) „Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", у мотивувальній частині вироку разом з іншими обставинами наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду по кожному епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд у цій частині зазначає мотиви, з яких він бере до уваги одні докази та відкидає інші. При цьому суду належить дати аналіз усім зібраним у справі доказам, вказавши які обставини передбачені ст. 64 КПК України, ними стверджуються чи спростовуються, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, або назвою письмового доказу чи проведеної слідчої дії. При цьому мотивувальна частина обвинувального вироку, згідно ст. 334 КПК України, повинна містити чітке формулювання обвинувачення , визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків злочину, форми та мотивів злочину. Формулювання обвинувачення, що визнане судом доведеним, необхідно викладати у ствердній формі.

Згідно із зазначеною постановою Пленуму обвинувачення має бути обґрунтовано конкретними доказами за кожним епізодом, визнаним судом доведеним. З показань підсудного, потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті в яких йдеться про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини. В основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні.

Керуючись законом, суд повинен дати остаточну оцінку доказам щодо їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 324 КПК, котрі вирішуються судом при постановленні вироку.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути обов'язково мотивованим у вироку.

Однак постановляючи обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_3, суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.

В мотивувальній частині обвинувального вироку суд виклав обвинувачення, однак залишив без уваги різницю в часі скоєння злочину встановленого вироком суду та в обвинуваченні пред'явленому підсудній потерпілою в поданій нею до суду скарзі та постанові головуючого про порушення кримінальної справи, при цьому не вмотивував свої висновки , та не навів жодних доказів того що саме о 12.30 годині 16 вересня 2012 року мала місце подія злочину, хоча в постанові суду та скарзі потерпілої зазначено що подія мала місце о 12.10 годині .

При цьому посилання в вироку суду першої інстанції про нанесення засудженою потерпілій ОСОБА_2 ряд ударів руками по обличчю і голові , чим останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця правої підочної ділянки обличчя , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спростовуються висновками судово - медичної експертизи , згідно яких наявне в потерпілої тілесне ушкодження могло утворитись від одиночної дії тупого предмету по механізму удару.(а.с. 38-39) Однак суд обґрунтував обвинувачення засудженій , визнавши його доведеним, без врахування зазначених протиріч.

Окрім того судом першої інстанції допущено і інші істотні порушення кримінально-процесуального та кримінального закону.

Відповідно до вимог Кримінально - процесуального Кодексу України до компетенції суду відноситься питання про порушення кримінальної справи в порядку ст. 27 КПК України. Порядок розгляду скарг приватного обвинувачення регулюється вимогами ст. 251КПК України, згідно яких слідує що скарга потерпілого повинна відповідати вимогам КПК встановленим щодо обвинувального висновку, які передбачені статтями 223 , 224 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 223 КПК України в описовій частині зазначаються час, місце, способи, мотиви та наслідки злочину, докази зібрані в справі, показання обвинуваченого по суті пред'явленого йому обвинувачення, доводи наведенні ним на свій захист і результати їх перевірки з посиланням на аркуші справи , відомості про потерпілого.

В резолютивній частині наводяться відомості про особу , коротко викладається суть пред'явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону , яка передбачає даний злочин.

Всупереч зазначеним вимогам в поданій суду скарзі не наведено відомостей та показів потерпілого , не зазначені повні відомості про особу обвинуваченого а саме: місце народження , національність, громадянство , освіту, місце роботи , сімейний стан, наявність неповнолітніх дітей , судимість, не викладена суть пред'явленого обвинувачення та стаття кримінального закону що передбачає відповідальність за скоєння даного злочину. Виходячи із зазначених вимог закону подана скарга підлягала залишенню без розгляду та поверненню особі яка подала скаргу для належного оформлення, що не позбавляло останньої можливості звернутись до суду повторно, усунувши зазначені недоліки.

Окрім того виходячи із вимог ч.3 ст.251 КПК України , підсудному не пізніше як за три доби до слухання справи повинна бути вручена копія скарги потерпілого , копія постанови судді про порушення кримінальної справи та повістка про виклик його в судове засідання.

Матеріали справи не містять даних щодо виконання зазначених вимог закону, відсутні також дані щодо направлення копії скарги , копії постанови про порушення кримінальної справи , повістки суду а також копії позовної заяви потерпілої, що свідчить про порушення вимог закону та прав підсудної на захист.

Відповідно до вимог ст.286 КПК України, в підготовчому судовому засіданні після встановлення особи підсудного та даних що стосуються його особи, головуючий в справах, передбачених частиною першою статті 27 КПК України, запитує підсудного чи вручені йому копія скарги, копія постанови про порушення справи та повістка.

Проте даних про отримання підсудною копії постанови про порушення кримінальної справи в протоколі судового засідання немає.

Окрім того виходячи з вимог ст.297 КПК України, скаргу на початку судового слідства оголошує потерпілий або його представник , а позовну заяву позивач чи його представник. Даних про оголошення скарги та позовної заяви саме потерпілою - цивільним позивачем ОСОБА_2 протокол судового засідання не містить.

При цьому за наявності позовної заяви потерпілої головуючий не роз'яснив підсудній права цивільного відповідача передбачені ст. 51 КПК України, а потерпілій права цивільного позивача передбачені ст. 50 КПК України, що є порушенням вимог ст. 295 КПК України.

Всупереч вимог ч.2 ст. 302 КПК України, суд першої інстанції, допитуючи потерпілу в судовому засіданні, не попередив її про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального кодексу України, що дає підстави колегії суддів вважати про недопустимість показів потерпілої в якості доказу по справі.

Окрім того, свідки в судовому засіданні допитуються відповідно до вимог ст. ст. 302 , 303 КПК України, згідно яких перед дачею кожним свідком показань головуючий встановлює його особу , роз'яснює свідкові його права та обов'язок повідомити все , що він знає в справі та попереджає про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Однак не дивлячись на такі вимоги Закону , та за наявності у свідка прав та обов'язків передбачених ст.ст. 69-1 , 70 КПК України, суд перед допитом свідків жодному з них не роз'яснив їх прав та обов'язків.

До того ж обравши стосовно підсудної міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд , суд в порушення вимог ст. 151 КПК України, не відібрав від неї письмового зобов'язання не відлучатись із зареєстрованого місця проживання чи перебування або тимчасового знаходження без дозволу суду. Проте до постановлення судового рішення по кримінальній справі та обрання засудженій виду та міри покарання, суд на а.с. 35 відібрав у ОСОБА_3 підписку про необхідність термінової явки після набрання вироком чинності до Борзнянської КВІ для постановки облік.

Виходячи із змісту протоколу судового засідання на а.с. 73- зворот - 74, судом була оголошена перерва для проведення судово - медичної експертизи , однак в протоколі відсутні дата та час закінчення судового засідання , та дата і час його початку після закінчення перерви та термін її тривалості, що є порушенням вимог ст. 257, 87 КПК України.

Окрім того в протоколі судового засідання відсутні дані щодо підтримання потерпілою її позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, ні в підготовчій частині, ні в ході надання суду показань, ні під час судових дебатів , остання їх не підтримала та не обґрунтувала, при цьому вирішуючи питання про їх задоволення суд керувався вимогами цивільно - процесуального законодавства, згідно яких кожна особа зобов'язана довести ті обставини , на які вона покладається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Окрім того відповідно до змін внесених Законом України від 08.09.2005 року до ст.ст. 87, 87-1 КПК України в редакції 1960 року , які викладені в новій редакції, складання звіту секретаря судового засідання та долучення його до протоколу судового засідання не передбачено, що ставить під сумнів відповідність вимогам кримінально - процесуального законодавства складання секретарем судового засідання журналу судового засідання.

Всупереч вимогам ст. 64 п.3 КПК України, які зобов'язують з'ясувати обставини що характеризують особу підсудного, суд першої інстанції обмежився лише витребуванням довідки про склад сім'ї засудженої , даних щодо перебування її на обліку в лікарів нарколога та психіатра, та довідки про судимість, при цьому в матеріалах справи відсутня належно завірена ксерокопія її паспорта, або інші паспортні дані форми 1, дані щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності , немає даних щодо перебування останньої в єдиному реєстрі фізичних осіб підприємців, характеристики голови вуличного комітету, копії свідоцтва про народження неповнолітньої дитини , даних про стан її здоров'я та інших обставин що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог кримінального та кримінально - процесуального законодавства, та ставить під сумнів дотримання судом першої інстанції вимог закону щодо загальних засад призначення покарання.

Викладене дає підстави колегії суддів вважати про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог статей 332-335 КПК України, що тягне за собою безумовне скасування постановленого судом першої інстанції рішення.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку що з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказана кримінальна справа підлягає направленню на новий судовий розгляд.

В ході якого необхідно усунути зазначені недоліки, окрім того призначити та провести додаткову судово - медичну експертизу для з'ясування питань про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, їх характеру, локалізації, механізму та давності утворення, від якої кількості травмуючих ударів могли виникнути наявні у потерпілої тілесні ушкодження, та їх ступінь тяжкості, а також в якому положенні при цьому могли перебувати потерпіла та підсудна по відношенню одна до одної. Перевірити твердження засудженої щодо неможливості виникнення у потерпілої зазначених тілесних ушкоджень за обставин викладених нею в скарзі, а саме від ударів засудженої, яка могла нанести їх лише правою рукою. Та після дослідження всіх обставин справи, аналізу наявних в матеріалах справи доказів , прийняти по справі законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366, 376 КПК України в редакції 1960 року та п.11 Перехідних Положень КПК України в редакції 2012 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2012 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

СУДДІ:

КОЗАК В.І. ВОРОНЦОВА С. В. ГРИГОРЄВА В.Ф.