Справа № 1-30/2008р.
В И Р О К

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23
січня 2008 року
м.Свалява

Свалявський
районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді:
Вінер Е.А.

з секретарем: Левко М.В.

з участю прокурора:
Данканич В.В.

потерпілої ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Свалява,

мешканця АДРЕСА_1, українця, з
освітою середньо-спеціальною,

громадянина України, не працюючого,

розлученого, раніше не
судимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України

В
С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1 з 25 лютого
2004 року зобов”язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі ½ частини
всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.02.2004 року і до досягнення
повноліття, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Однак ОСОБА_1, починаючи з лютого 2004 року по даний час злісно ухиляється від
сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, в результаті
чого допустив заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2007 року на
суму 21 324 грн.89 коп.

В судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину
визнав частково та пояснив, що згідно рішення суду він повинен
сплачувати аліменти на користь неповнолітніх дітей. Після розлучення зОСОБА_2,
оплачув аліменти частково, а тому виникла заборгованість.

Крім
часткового визнання своєї вини самим підсудним, його вина у вчиненні
злочину доведена встановленими по справі і перевіреними в суді доказами, а
саме:

показаннями
потерпілої, яка в судовому засіданні
пояснила, що підсудний не сплачував аліменти, інколи давав незначні суми не
утримання дітей, заборгованість складає 21 324 грн.89 коп. В судовому засіданні
цивільний позов не заявила, претензій до підсудного не має;

показаннями
свідка ОСОБА_8., даними на попередньому слідстві, яка показала, що ОСОБА_1 не
сплачував аліменти згідно рішення суду, неодноразово викликався до виконавчої
служби та запевняв, що оплатить заборгованість. Заборгованість складає 21 324
грн.89 коп.(а.с.41-43);

показаннями
свідка ОСОБА_9, даними на попередньому слідстві, який показав, що у 2007 році він працював на будівництві, де
разом з ним працював ОСОБА_1 За роботу їм оплачували 1200 гривень (а.с.61-62).

Крім
наведеного, вина підсудного стверджується:

- рішенням
про стягнення аліментів від 03.03.2004 року ( а.с. 12);

- розрахунком сплати аліментів боржником
(а.с.4);

- виконавчим
листом № 2-408/2004р. (а.с.13);

- іншими
матеріалами справи.

На підставі
наведеного, суд визнає достовірними
показання підсудного ОСОБА_1 в судовому засіданні з приводу обставин
скоєння злочину, поскільки вони повністю відповідають іншим, встановленими по
справі і перевіреними в суді доказами і в сукупності з ними повністю
стверджують вину підсудного у злісному
ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини
(аліментів).

На підставі
наведених та оцінених судом доказів, суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України та вважає, що органи попереднього
слідства вірно кваліфікували його дії за вказаним законом.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_1 міру покарання за ст. 164 ч. 1 КК України, суд враховує
ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані що характеризують особу підсудного.

Як пом”якшуючі та обтяжуючі
покарання підсудного обставини суд не знаходить.

Враховуючи загальні засади призначення покарання у
відповідності до ст.65 КК України, суд вважає за можливе призначити покарання
необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів і
застосувати до ОСОБА_1 покарання не пов”язане з
позбавленням волі та примінити до нього ст.75 КК України.

Крім того, на підсудного ОСОБА_1 слід
покласти обов”язки , передбачені ст.76 КК України , а саме не виїзджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання.

Судових витрат
немає.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись
ст.ст.323-324 КПК України, суд

З
А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, призначивши покарання у виді обмеження
волі строком один рік.

На підставі ст.75 КК України від
відбування покарання ОСОБА_1 звільнити з
випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76
КК України обов”язку не виїзджати за
межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1
підписку про невиїзд та залишити до вступу вироку в законну силу.

На вирок може бути подано апеляцію
протягом п»ятнадцяти діб до апеляційного
суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
Е.А.ВІНЕР