Дата документу Справа № 326/606/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1330/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 326/606/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027, за апеляційною скаргою прокурора, який затвердив обвинувальний акт на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор,який затвердив обвинувальний акт просить ухвалу суду в частині повернення обвинувального акту прокурору скасувати, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 направити до того ж суду для розгляду у новому підготовчому засіданні, посилаючись на те, щовиходячи зі змісту ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України прокурор виклав у обвинувальному акті фактичні обставини у такому змісті та у такій послідовності, як він їх встановив у ході досудового розслідування, зазначивши при цьому правову кваліфікацію правопорушення та формулювання обвинувачення.

Також вказує, що з самого змісту обвинувального акту випливає, що слідчим та прокурором встановлено обов`язковий елемент складу злочину, передбаченого ст. 115 КК України мотив і мету протиправного діяння, а саме: « ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті особистих неприязливих відносин до вищевказаних осіб, з метою помсти, маючи намір на вбивство будь-кого з осіб, які знаходились у будинку...».

З огляду на викладене висновок суду щодо не відображення у обвинувальному акті мотиву і мети злочину є необґрунтованим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування як замах на вбивство, який може бути вчинений лише з прямим умислом, коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин.

Даючи оцінку діям обвинуваченого щодо іншої особи, ніж та, що визнана у конкретному кримінальному провадженні потерпілою, суд вочевидь виходить за межи судового розгляду обвинувального акту, складеного відносно обвинуваченого за фактом вчинення ним конкретного, зовсім іншого правопорушення, оскільки зі змісту самого обвинувального акту є зрозумілим, що мова йдеться про можливе зовсім інше кримінальне правопорушення. Проте суд у підготовчому засіданні, не маючи жодних матеріалів кримінального провадження, окрім передбачених ст. 291 КПК України доходить висновку щодо порушення вимого кримінального процесуального законодавства та визначає це як підставу для повернення обвинувального акту.

Слід зазначити, що ОСОБА_9 взагалі відмовилась від написання заяви про кримінальне правопорушення відносно неї, за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який до того є її родичем, а тому навіть у Журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про злочини Приморського РВ вказаний факт не реєструвався та писати про це у обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є не доцільним.

З приводу розписок отриманих обвинуваченим та захисником прокурор зауважує, що а ні обвинувачений, а ні захисник не заперечували проти того, що вони отримали відповідний обвинувальний акт та реєстр матеріалів до нього, так згідно до наявної у прокурора розписки обвинувачений ОСОБА_11 отримав обвинувальний акт 30.03.2015, захисник отримав 31.03.2015. Кримінальне провадження надійшло до суду 01.04.2015.

З приводу кількості аркушів реєстру матеріалів досудового розслідування зазначених у розписці не виключається описка, однак і обвинувачений і його захисник підтвердили у підготовчому судовому засіданні той факт, що вони дійсно отримали реєстр матеріалів у належно оформленому вигляді, а тому зазначати вказану обставину як підставу для повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за фактом особливо тяжкого злочину, за яким обвинувачений перебуває під вартою є безпідставним.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-143-/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» деталізовано підстави повернення обвинувального акту прокурору. У вказаному Листі мова йдеться про те, що повернення обвинувального акту прокурору можливо у разі не відповідності обвинувального акту вимогам статей 291, 292 КПК. Тобто фактично чинне кримінальне-процесуальне законодавство висуває вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту, які визначені ст. 291 КПК України та які повинні бути перевірені судом у підготовчому судовому засіданні.

Зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що він повністю відповідає всім вимогам та є аналогічним до тих реєстрів, які разом з іншими документами розглядаються тим самим складом суду.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000027 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України повернутий прокурору Приморського району Запорізької області, в зв`язку з його невідповідністю вимогам Кримінально-процесуального кодексу України.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 діб, встановивши кінцевий термін дії ухвали в цьому питанні - 24.07.2015 р. до 19-00 год.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор не підтримала апеляційну скаргу та просила її залишити без задоволення, а також просила продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на 60 днів тобто до 07.09.2015 року.

Вислухавши доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ухвали, до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

За результатами підготовчого судового засідання суд повернув обвинувальний акт прокурору, мотивуючи тим, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту вбачається неконкретність та не відповідність закону фактичних обставин кримінального правопорушення. Не відображена конкретно у відповідності до вимог закону суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - з прямим чи похідним умислом. Обвинуваченням визначено трьох осіб, яких мав намір позбавити життя обвинувачений. Вказується що обвинувачений «....з метою помсти, маючи намір на вбивство будь-кого з осіб, які знаходились у будинку, а саме: ОСОБА_12 або ОСОБА_13 , або ОСОБА_14 ». Але не вказано кого саме, або чого саме одну з наведених осіб. Визначення вказаних обставин впливає на правильність кваліфікації злочину, зокрема стаття 115 ч.2 КК України передбачає особливості розгляду такої категорії справ, однак описова частина обвинувачення не відповідає умовам об`єктивної сторони ст. 115 ч.1 КК України. Окрім того, вказано в обвинуваченні, що до початку скоєного злочину, ОСОБА_15 застосував фізичне насилля до ОСОБА_7 але не визначено з яких саме дій воно складалось і допущена не юридична оцінка дій третьої особи.

Далі, в обвинувальному акті зазначено, що «.. ОСОБА_7 зустрів свою невістку ОСОБА_9 , яка намагалася його зупинити, на що останній продовжуючи свій злочинний намір направлений на заподіяння смерті особі, з метою усунення перешкоди, наніс ОСОБА_9 , прикладом мисливської рушниці декілька ударів в область обличчя та тіла, внаслідок чого остання впала на землю». Однак, діям ОСОБА_7 в цій частині, правової кваліфікації не було надано, вказана особа потерпілою не визнана, не є зрозумілим: чи пов`язана ця дія з тою кваліфікацію, яка висунута обвинуваченому за ст. 115 ч.1 ст. 15 ч.2 КК України, чи становить окремий злочин, але немає даних в обвинувальному акті та доданих до нього документах, про виділення матеріалів щодо таких дій в окреме провадження, що порушує права такої потерпілої особи, визначені в ст. 56 КК і поновленню вони, під час судового розгляду бути не можуть, так як їх реалізація починається з часу досудового розслідування.

Окрім того, дата отримання захисником копії обвинувального акту не є зрозумілою (а.с. 16). Так, на підставі ст. 293 КПК, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику та іншим, зазначеним у цій нормі, особам.

Враховуючи, що обвинувальний акт був затверджений прокурором 27.03.2015 року, то він ніяк не міг бути вручений захиснику 3 березня 2015 року. Тому суд ставить під сумнів розписку захисника підозрюваного про одержання копії обвинувального акту, оскільки невідомо який саме обвинувальний акт отримав захисник ОСОБА_16 .

Окрім того, згідно обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що потерпілою від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_13 . Однак, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у розділі «Допит потерпілого» зазначена ОСОБА_17 . Тобто, суду не зрозуміло, хто є потерпілою особою від даного кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зауважити на те, що в розписках підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_16 зазначено, що вони отримали копію реєстру матеріалів досудового розслідування на 4 аркушах в одному примірнику, що не відповідає дійсності, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування міститься на 11 аркушах (а.с. 15-16).

Всі ці вади обвинувального акту тягнуть за собою не конкретність обвинувачення і невідповідність його вимогам ст.291 КПК України.

За таких обставин підстав для задоволення апеляції прокурора колегія не вбачає.

Крім того, в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб тобто до 24.07.2015 року.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає, суд діючи відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК за клопотанням сторони обвинувачення вирішує питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на переконання судової колегії не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК, томусуд не вбачає підстав для зміни чи скасування відносно обвинуваченого обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою строком на 60 днів, а саме до 07 вересня 2015 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 331, 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який затвердив обвинувальний акт залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як такого, що не відповідає вимогам КПК України залишити без змін.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 07.09.2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4