Справа № 1-19
В И Р О К

ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

29
січня 2008 року
Канівського міськрайонного суду

Черкаської
області

в
складі: головуючого - судді Дубенець М.І.

при секретарі Захарченко В.В.

з участю прокурора Степанець
Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Каневі Черкаської області
кримінальну справу протокольної форми по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця
та жителя с. Козарівка Канівського
району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, не працюючого, раніше судимого:

- 21.04.1999 р. Канівським районним
судом за
ч.1ст. 206 КК України до 6 місяців
виправних робіт по місцю праці.

Судимість
знята і погашена в установленому законом

порядку

- у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164
КК України

ВСТАНОВИВ :

Що підсудний ОСОБА_1, згідно
постанови Канівського районного суду № 2- 80 від 19.03.1999 р. зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі ? частини всих видів заробітку
щомісячно, починаючи з 15.03.1999 р. і до повноліття дитини. Проте,
підсудній ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів починаючи з 01.08.2006р. і по даний час. На неодноразові попередження та виклики ВДВС
Канівського міськрайонного управлівння юстиції
не реагує, добровільно допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає.
Заборгованість по аліментам станом на 10.12.2007р. становить 4600 грн. 84 коп.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав
повністю та детально пояснив, що в
період з 1995р. по 1999 р. він перебував
у шлюбі з ОСОБА_2 від якого вони мають
сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 Йому відомо що він повинен сплачувати
аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в
розмірі ? частини всих видів заробітку щомісячно, починаючи з
15.03.1999 р. і до повноліття дитини. До
2006р. аліменти вираховувались із його заробітної плати, потім він не працював.
В червні 2006р. він влаштувався на
роботу на ВАТ " Птахофабрика
Миронівська" і пропрацював там до
жовтня 2006р., але про те, що він працює в
ДВС він не повідомляв, тому
аліменти із заробітної плати не вираховувались. З жовтня 2006р. він ніде
не працював. На обліку в центрі зайнятості не перебував. На
проживання гроші заробляв тимчасовими заробітками, з них аліменти на сина не сплачував. В серпні та вересні 2007р. він працював на ЗАТ
" Агроекопродукт" , де із заробітної плати вираховували аліменти. Зараз він ніде не
працює, але збирається працевлаштовуватись.
З дитиною не спілкується через
велику неприязнь між ним та ОСОБА_2У
вчиненому щиро розкаюється, просить суд
суворо не карати, свій борг повністю визнає і буде його сплачувати.

В суду немає сумнівів в правдивості та добровільності показів підсудного, а
тому суд, вважає за доцільне обмежити
обсяг доказів по справі допитом підсудного . При цьому учасникам судового
розгляду роз'яснено наслідки передбачені
ст. 299 КПК України щодо обсягу досліджуваних доказів по справі, які ніким не
оспорюються.

Оцінюючи та аналізуючи детальні покази
підсудного ОСОБА_1 даними ним в судовому засіданні, суд вважає, що пред'явлене
підсудному обвинувачення за ч. 1 ст. 164
КК України - доказане.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує
за ч. 1 ст. 164 України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання дитини (аліменти).

При призначенні покарання підсудному
ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується
негативно.

До обставин, що пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1
суд відносить його щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного
судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи,
особу підсудного, наявність пом'якшуючих вину обставин, відсутність тяжких
наслідків від вчиненого ним злочину, що значно зменшує ступінь суспільної
небезпечності, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1
можливе без ізоляції його від суспільства , як це перебчачено ст. 75 КК України
з випробуванням та з застосуванням п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу, підписка про
невиїзд, зміні не підлягає.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не
заявлено.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати
ОСОБА_1 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК
України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 164 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

Згідно
ст. 75 КК України, вирок в частині обмеження волі не приводити до виконання
засудженому ОСОБА_1, звільнивши його від
відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк - 1
(один) рік.

У
відповідності з п. п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1
не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи,
періодично з"являтися на реєстрацію в органи кримімінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 залишити підписку про не виїзд до вступу вироку в законну силу , після
чого відмінити.

На вирок може бути подано апеляцію до
Черкаського апеляційного суду через
Канівський міськрайонний суд протягом 15 діб учасниками процесу з моменту його
проголошення.

Суддя
М.І.Дубенець