ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2013 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді -
Крикливого О. М.

при секретарі -
Росолик О. А.

за участю прокурора -
Уманець О. В.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому
судовому засіданні обвинувальний акт,
який надійшов до суду з угодою про
визнання винуватості, у кримінальному
провадженні, внесеному до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000090 від 06.08.2013 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Владивосток, РФ, громадянина РФ,
зареєстрованого та проживаючого:
АДРЕСА_1, раніше не засудженого,

за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 359 ч. 1
КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

У 2009 року, більш точна дата слідством не
встановлена, ОСОБА_2, являючись
фізичною особою-підприємцем, свідоцтво
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_1,
здійснюючи свою підприємницьку
діяльність у нежитловому приміщенні
АДРЕСА_2 на підставі Договору оренди з
власником приміщення ОСОБА_4, яке він
використовує в якості магазину під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» з продажу жіночої
нижньої білизни, у невстановленої
особи придбав апаратно-програмний
комплекс, якій складається з датчику
руху «DSC», модель «LC-101-САМ», в який
вмонтовано дротовий мікрофон з
підсилювачем та безкорпусну
відеокамеру, та записуючого пристрою DVD
«Dahua», модель «Н.264», що відноситься до
спеціальних технічних засобів
негласного отримання інформації.

Згодом ОСОБА_2 встановив у приміщенні
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» придбаний ним
апаратно-програмний комплекс, якій
відноситься до спеціальних технічних
засобів негласного отримання
інформації, з метою встановлення
фактів крадіжок або інших
правопорушень, та з того часу незаконно
використовував його шляхом негласного
отримання інформації зі скритих
відеокамери та мікрофону, її
зберіганні на записуючому пристрою та
перегляду.

10.10.2013 року, в період часу з 14.15 по 16.15
годин, під час проведення обшуку
співробітниками УСБУ в Одеській
області у приміщенні магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому у
нежитловому приміщенні АДРЕСА_2, ОСОБА_2
добровільно видав апаратно-програмний
комплекс, якій складається з датчику
руху «DSC», модель «LC-101-САМ», в який
вмонтовано дротовий мікрофон з
підсилювачем та безкорпусна
відеокамера, та записуючого пристрою DVR
«Dahua», модель «Н.264», що відноситься до
спеціальних технічних засобів
негласного отримання інформації, якій
він незаконно використовував.

Згідно висновку експерта № 129 від 19.11.2013
року зонального експертного сектору
Інституту судово-технічних експертиз
СБ України Управління СБ України в
Одеській області, надані на
дослідження: датчик руху «DSC», модель
«LС-101-САМ», в який вмонтовано дротовий
мікрофон з підсилювачем та безкорпусну
відеокамеру, призначений для отримання
оптичного зображення та звуку,
перетворення його в електричний сигнал
(аудіо, відеосигнал) та передачі на
відстань по дротовим каналам для
відображення чи запису відповідними
пристроями; записуючий пристрій (відео
регістратор) призначений для запису на
жорсткий диск отриманих сигналів
зображення та звуку та передачі
інформації через мережу Інтернет.
Вказані предмети у сукупності
спеціально пристосовані для
негласного отримання інформації,
складають апаратно-програмний
комплекс, якій відноситься до
спеціальних технічних засобів
негласного отримання інформації.

Своїми умисними діями ОСОБА_2 скоїв
кримінальне правопорушення,
передбачене ст. 359 ч. 1 КК України -
незаконне використання спеціальних
технічних засобів негласного
отримання інформації.

Суд вважає, що дії ОСОБА_2 кваліфіковано
вірно.

Згідно угоди про визнання винуватості
від 29.11.2013 року, укладеної між
прокурором відділу прокуратури
Одеської області Уманець О. В. та
підозрюваним ОСОБА_2, у відповідності
до вимог ст. 472 КПК України,
підозрюваний ОСОБА_2 під час досудового
розслідування повністю визнав свою
винуватість у зазначених діяннях та
зобов'язується беззастережно визнати
обвинувачення в обсязі підозри у
судовому провадженні. Сторони
погоджуються на призначення покарання
ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 свою провину у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 359 ч. 1 КК України
визнав повністю та підтвердив, що угода
про визнання винуватості укладена
добровільно, не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді. Крім того,
обвинувачений ОСОБА_2 зазначив, що він
розуміє надані йому законом права,
розуміє наслідки укладення та
затвердження угоди про визнання
винуватості, передбачені ст. 473 КПК
України, характер пред'явленого
обвинувачення та вид покарання, який до
нього буде застосований в результаті
затвердження угоди про визнання
винуватості та наполягає на її
затвердженні.

Прокурор та захисник обвинуваченого -
адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні
просили суд затвердити угоду про
визнання винуватості від 29.11.2013 року,
укладену між підозрюваним ОСОБА_2 та
прокурором відділу прокуратури
Одеської області Уманець О. В.

Суд, вислухавши пояснення
обвинуваченого, думку прокурора та
захисника, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про
визнання винуватості може бути
укладена між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
обґрунтовано обвинувачується у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 359 ч. 1
КК України, яке згідно ст. 12 КК України,
є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, передбачені
ч. 2 ст. 473 КПК України, характер
обвинувачення, вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання
винуватості та переконавшись, що
укладена угода є добровільним
волевиявленням обвинуваченого, тобто
не є наслідком застосування
насильства, примусу, погроз або
наслідком обіцянок чи дії будь-яких
інших обставин, ніж ті, що передбачені в
угоді, з'ясувавши у обвинуваченого, чи
цілком він розуміє наслідки
затвердження угоди, роз'яснивши
обвинуваченому його право на
справедливий судовий розгляд,
встановивши правильне розуміння
обвинуваченим змісту та наслідків
затвердження угоди, а також
перевіривши її відповідність вимогам
кримінального процесуального
законодавства, заслухавши доводи
учасників підготовчого судового
засідання та роз'яснивши їм обмеження
права щодо оскарження вироку,
передбачені ст. 473 КПК України, суд
вважає, що угода про визнання
винуватості, укладена між підозрюваним
ОСОБА_2 та прокурором відділу
прокуратури Одеської області Уманець
О. В., відповідає вимогам КПК України,
умови угоди не суперечать інтересам
суспільства і не порушуються права,
свободи чи інтереси сторін або інших
осіб, узгоджені вид та міра покарання
відповідають загальним засадам
призначення покарання, визначених ст. 65
КК України, у зв'язку із чим суд вважає,
що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що
пом'якшують покарання обвинуваченого
ОСОБА_2, згідно ст. 66 КК
України, а саме: щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченого ОСОБА_2, суд не вбачає.

Питання про речові докази вирішується
судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 124 КПК України, на
обвинуваченого слід покласти витрати
пов'язанні з проведенням
судово-технічних експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 314, 373, 374, 468, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості від
29.11.2013 року, укладену між підозрюваним
ОСОБА_2 та прокурором відділу
прокуратури Одеської області Уманець
О. В. - затвердити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 359 ч. 1
КК України та призначити йому
покарання у вигляді штрафу, у розмірі 500
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян - 8500 (вісім тисячі п'ятсот)
гривень.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за даним кримінальним
провадженням не обиралась.

Речові докази по справі:

- технічні засоби негласного отримання
інформації - апаратно-програмний
комплекс, який складається з датчику
руху «DSC», модель «LC-101-САМ», в який
вмонтовано дротовий мікрофон з
підсилювачем та безкорпусна
відеокамера, та записуючого пристрою DVR
«Dahua», модель «Н.264» - знищити.

Витрати у сумі 783 (сімсот вісімдесят
три) гривні 20 (двадцять) копійок -
стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь Українського
науково-дослідного інституту
соціальної техніки та судових
експертиз СБУ.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України шляхом
подачі через Приморський районний суд
м. Одеси в апеляційний суд Одеської
області, апеляції протягом тридцяти
днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси

О. М. Крикливий