Справа № 11-67/ 2008
Головуючий в 1-й інстанції Шевчук М.П.
Доповідач Ігнатюк О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2008 року. м. Київ.

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Колокольнікової
Н.М., Шроля В.Р.

при
секретарі Яценко-Кочерга
Л.В.

з
участю: прокурора Чупринської
Є.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями: прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції та захисника ОСОБА_1, в
інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок
Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2007 року,

встановила:

Вироком
Броварського міськрайонного суду Київської області від ЗО листопада 2007 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженця сел. Зрайки
Володарського району Київської області,
громадянина України, із повною
загальною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх
дітей, не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_1, раніше не судимого

засуджено
за ч.2 ст. 286 КК України до 4-х років позбавлення волі
з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки;

стягнуто із
ОСОБА_2 176 грн. 52 коп. судових витрат;

вирішене питання
про речові докази.

Згідно
із вироком, злочин засудженим ОСОБА_2
був вчинений за наступних обставин.

27 липня
2007 року близько 12-ї години 30-ти хвилин ОСОБА_2, керуючи належним йому автомобілем марки „Volkswagen
Passat", реєстраційний НОМЕР_1,
рухався по вул. Гагаріна м. Бровари Київської області. При виконанні
лівого повороту із вул. Гагаріна на
вул. М.
Лагунової ОСОБА_2, грубо порушив
вимоги п.п. 1.5, 10.1 ПДР України, не надав переваги у русі мотоциклу „XG J
АО" під керуванням неповнолітнього ОСОБА_3, який рухався по вул. Гагаріна у зустрічному напрямку по правій
полосі руху, що призвело до зіткнення
керованого ним автомобіля із даним мотоциклом.
Внаслідок зіткнення транспортних засобів та наступного падіння водія
мотоцикла ОСОБА_3 на землю,
останньому були завдані
тілесні ушкодження, від
яких він помер
у

Броварській ЦРЛ.
Порушення ОСОБА_2 п.п.
1.5, 10.1 ПДР
України перебуває у прямому причинному зв"язку із наслідками, що настали.

В
апеляції прокурора, із внесеними до неї
змінами, вказано на незаконність вироку
в частині призначеного покарання,
необхідність його зміни в зв'язку із неправильним застосуванням
кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання особі
засудженого внаслідок його суворості. В обгрунтування апеляції прокурор
посилався на те, що із урахуванням даних
про особу засудженого, обставин, які пом'якшують його покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також позиції потерпілого, висловленої у суді першої інстанції, призначене засудженому покарання є явно
несправедливим внаслідок його суворості. Вважав, що матеріали справи указують на те, що виправлення засудженого можливе без
відбування призначеного йому покарання,
а тому до засудженого необхідно застосувати вимоги ст. 75
КК України. Просив вирок змінити, на
підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від
відбування основного покарання з випробуванням,
встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки та покладенням на
засудженого обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

В
апеляції захисника вказано на незаконність вироку в частині призначеного
покарання та необхідність його зміни: В обгрунтування апеляції захисник
посилався на те, судом при призначенні
покарання не враховано те, що засуджений
має захворювання, внаслідок яких
обмежений щодо можливості працевлаштування. Не враховано і те, що дружина засудженого перебуває у відпустці
по догляду за дитиною і на даний час не працює. Вважав, що суд,
при призначенні покарання, дійшов
до помилкового висновку про те, що
виправлення засудженого можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства.
Просив вирок змінити, застосувати щодо
засудженого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із
випробуванням та не застосувати щодо нього додаткове покарання у виді
позбавлення права керування транспортними засобами.

У заяві
адресованій до апеляційного суду Київської області засуджений ОСОБА_2 апеляцію
свого захисника підтримав і просив її задовольнити.

В
запереченнях на апеляції потерпілий ОСОБА_4 просив вирок залишити без змін.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення прокурора, який
апеляцію прокурора підтримав повністю, а
апеляцію захисника - частково,
вважав, що засудженому
обгрунтовано призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування
транспортними засобами, однак, із урахуванням даних про особу засудженого та
обставин, які пом"якшують покарання
його необхідно звільнити від відбування основного покарання із
випробуванням, просив вирок
змінити, звільнити засудженого від
відбування основного покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю у
З роки; пояснення захисника, який свою
апеляцію підтримав у повному обсязі, а
апеляцію прокурора підтримав частково,
вважав, що засудженого необхідно
звільнити від відбування покарання із випробуванням та не призначати додаткове
покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, врахувавши при цьому те, що засуджених хворіє на ряд захворювань, у тому числі і хребта, із приводу чого йому робили операції і
внаслідок чого він обмежений у можливості працевлаштування, просив задовольнити його апеляцію, вирок змінити, звільнити засудженого від відбування
покарання із випробуванням, встановивши
йому іспитовий строк тривалістю в 1 рік та не призначати додаткове покарання у
виді позбавлення права керування транспортними засобами; дослідивши медичну
документацію на засудженого, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає до часткового
задоволення, а апеляція захисника
підлягає до задоволення у повному обсязі.

Висновки
суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини засудженого у вчиненні цього
злочину та кваліфікації його дій, які не
оспорювались учасниками судового розгляду і щодо яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду і у
відповідності до вимог ч.3 ст. 299 КПК України, докази не досліджувались, апеляційним судом, у відповідності до ч.1 ст.
365 КПК України, не перевірялися.

Щодо
вироку суду в частині призначеного засудженому покарання, то, на
думку колегії судів, у цій частині суд
першої інстанції допустився помилки. Так,
у відповідності до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання
враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом"якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Цих
вимог Закону судом першої інстанції при призначенні засудженому покарання у
повній мірі дотримано не було. Так, при
призначенні засудженому покарання, суд
послався на врахування тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом"якшують покарання. Колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано визнав те, що засуджений
позитивно характеризується, вперше
притягається до кримінальної відповідальності. Визнання засудженим своєї вини у
вчиненому злочині, щире каяття у його
вчиненні, добровільне відшкодування
шкоди, наявність на утриманні двох
малолітніх дітей - судом першої інстанції на законних підставах визнано
обставинами, які пом"якшують
покарання засудженого. Висновки суду першої інстанції про відсутність
підстав, які обтяжують покарання
засудженого, колегія суддів вважає
такими, які грунтуються на матеріалах
справи. Однак, колегія суддів
вважає, що дані про особу засудженого та
обставини, які пом"якшують
покарання засудженого судом першої інстанції,
при вирішенні питання про покарання засудженого, були враховані із неналежною повнотою. Судом
не враховано те, що одна дитина
засудженого, є грудною дитиною, дружина засудженого не працює у зв"язку
із доглядом за дитиною. Окрім того, із
дослідженої апеляційним судом медичної документації засудженого, вбачається,
що він має захворювання хребта,
що також визнається апеляційним судом обставиною, що пом"якшує покарання засудженого.

Неврахування
судом першої інстанції, із належною
повнотою, даних про особу засудженого та
обставин, які пом"якшують його
покарання призвело до призначення засудженому ОСОБА_2 покарання, яке не є необхідним для його виправлення та
попередження нових злочинів.

На думку
колегії суддів, дані, які характеризують особу засудженого, та сукупність обставин, які пом"якшують його покарання указують
на те, що засуджений не представляє
небезпеки для суспільства, що викликало
б необхідність його ізоляції від суспільства,
а його виправлення можливе без відбування призначеного йому покарання.
Із урахуванням цього та відсутності обставин,
які обтяжують покарання, колегія
суддів вважає за можливе, у
відповідності до вимог ст. 75 КК України звільнити засудженого від
відбування покарання із випробуванням,
встановленням йому іспитового строку та покладенням на нього частини
обов"язків, передбачених ст. 76
КК України.

При
вирішенні питання про застосування додаткового покарання у виді позбавлення права
керування транспортними засобами,
колегія суддів звертає увагу на те,
що засуджений хворів на серозний менінгіт та має захворювання
хребта, із приводу якого йому робили
операцію. Із урахуванням того, що наявні
у засудженого захворювання можуть перешкоджати працевлаштуванню
засудженого, а також;, із урахуванням наявності на утриманні
засудженого грудної дитини, колегія
суддів вважає за можливе не застосовувати щодо засудженого зазначеного вище
додаткового покарання.

Оскільки
засуджений ОСОБА_2 звільняється від відбування призначеного покарання, то він,
у відповідності до вимог ст. 342 КПК України, підлягає негайному звільненню із-під варти.

Керуючись ст.
365, 366 КПК України колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь у
розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково. Апеляцію
захисника ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Вирок
Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2007 року
щодо ОСОБА_2 змінити. Пом"якшити призначене ОСОБА_2 покарання. Виключити
із вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада
2007 року рішення суду про призначення засудженому ОСОБА_2 додаткового
покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважати ОСОБА_2
засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до 4 (чотирьох) років
позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від відбування
призначеного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в
2 роки. У відповідності до ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_2
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи та
проживання та не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи.

В іншій
частині вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від ЗО
листопада 2007 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Засудженого
ОСОБА_2 із-під варти звільнити негайно.