ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6543/15-к
провадження № 1-кп/753/391/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 11.12.2014 року, приблизно о 22 год. 55 хв., перебуваючи на передньому сидінні автомобіля таксі «Део Нексіа» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв біля підїзду будинку №158-А по вул. Харківське Шосе в м. Києві, відкрито заволодів мобільним телефоном «G-Smart», чорно-білого кольору, вартістю 900 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора «Лайф» на рахунку якої знаходилися грошові кошти у розмірі 30 грн., тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 930 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав у повному обсязі та суду показав, що 11.12.2014 року, приблизно о 23.00 год. із таксі відкрито викрав мобільний телефон.

Також обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося у вчиненому щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше в силу ст.89 КК України не судимий, однак до кримінальної відповідальності притягується не вперше, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, із 11.04.2003 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, тому виправлення його на думку суду можливе без ізоляції від суспільства і покарання йому необхідно призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.186 КК України та на ст.75 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67,75,76 КК України, ст.342-380 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ мікронашарування та змиви із сидіння знищити, мобільний телефон переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: