УХВАЛА

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула 16 червня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України та остаточно призначено покарання, із застосування ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно нього, вважає їх незаконними.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, зокрема, у ній зазначаються вимоги особи до суду та їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Разом з тим, вказаних вимог закону засудженим не дотримано.

У касаційній скарзі засуджений вказує на неповноту судового розгляду, однак вказані обставини не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку, з огляду на положення ст. 438 КПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить обґрунтувань допущених судом першої та апеляційної інстанцій істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.ст. 412-413 КПК України) та доводів щодо несправедливості призначеного йому покарання через суворість (ст. 414 КПК України).

Крім того, прохання особи не узгоджується зі ст. 436 КПК України, якою передбачено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, засуджений ставить питання про призначення нового розгляду у суді першої інстанції, однак, питання про скасування вироку суду, при цьому, не ставить. Більше того, ОСОБА_1 просить передати кримінальне провадження на розгляд до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, проте вказане питання не вирішується в порядку, передбаченому Главою 32 КПК України.

Зазначені обставини позбавляють суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п'ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали особою, яка подала скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2015 року щодо нього залишити без руху.

Встановити йому для усунення зазначених недоліків п'ятнадцятиденний строк, який обчислюється з дня отримання копії даної ухвали.

У разі не усунення недоліків касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2