№1-кп/0202/268/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

представника потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровськ кримінальне провадження №0000876 від 14.05.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2013, зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5 , починаючи з 23 січня 2013 року та до досягнення повноліття.

Однак, ОСОБА_4 умисно, порушуючи ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 01.04.2014 до 01.05.2015 злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання своїх дітей (аліментів). Оскільки, ОСОБА_4 , будучи працездатним за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався. В січні-лютому 2013 році офіційно працював на підприємстві ТОВ «Машинобудівник», довідку з місця роботи в Індустріальний ВДВС ДМУЮ не надав, тим самим приховав свої доходи від стягнення як поточних платежів по аліментам, так і заборгованості. З березня 2013 року має неофіційні джерела доходів, значиться на обліку у ДПІ як приватний підприємець. Іншої матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_5 не надавав. На неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ, попередження про необхідність надання державному виконавцю довідки з місця роботи, погашення заборгованості по аліментам та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_4 утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, а саме: 2014 рік: квітень - 892 грн. 58 коп., травень - 892 грн. 58 коп., червень - 892 грн. 58 коп., липень - 892 грн. 58 коп., серпень - 892 грн. 58 коп., вересень - 892 грн. 58 коп., жовтень - 892 грн. 58 коп., листопад - 892 грн. 58 коп., грудень - 892 грн. 58 коп., 2015 рік: січень - 966 грн. 46 коп., лютий - 966 грн. 46 коп., березень - 966 грн. 46 коп.,квітень - 966 грн. 46 коп.

Загальна сума заборгованості в період з 01.04.2014 до 01.05.2015 становить 11 899 грн. 06 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і показав, що він знає, що згідно рішення суду він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вказані аліменти він в період з 01.04.2014 року до 01.05.2015 рік не сплачував. Офіційно в даний час ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Зазначив, що йому було відомо про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились злістному ухиленні від сплати встановлених рішеням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, а також обставини справи суд доходить висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1