Справа № 310/5942/14-к
Провадження №1-кп/310/416/14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 рокум. Бердянські

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Пшеничного І. А.

при секретарі Тімченко В. М.

за участю прокурора Глянь Є. М.

захисника ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене 01.04.2014 року до ЄРДР
за №0001346, за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Бердянська Запорізької області,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого:

1) 02.11.1990 року Бердянським міським
судом за ч.1 ст.2296, ст.251 КК України 1960
року до 1 року 6 місяців позбавлення
волі умовно з обов'язковим залученням
засудженого до праці;

2) 18.12.1991 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140, ст.43 КК
України 1960 року до 2 років позбавлення
волі, звільненого 26.04.1993 року по
закінченню відбування покарання;

3) 29.07.1998 року Бердянським міським
судом за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до 2
років позбавлення волі, постановою
Оріхівського районного суду від 04.09.1998
року невідбута частина покарання
скорочена до 10 місяців 8 днів на
підставі ст.7 Закону України «Про
амністію» від 24.07.1998 року, звільненого
21.06.1999 року по закінченню відбування
покарання;

4) 23.05.2000 року Комунарським
районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.2296
КК України 1960 року до 1 року 6 місяців
позбавлення волі, звільненого 09.10.2001
року по закінченню відбування
покарання;

5) 13.06.2002 року Бердянським міським
судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК
України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі, звільненого 23.04.2005 року по
закінченню відбування покарання;

6) 02.02.2006 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.69 КК
України до 1 року позбавлення волі,
звільненого 14.03.2007 року по закінченню
відбування покарання;

7) 16.06.2007 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185,
ст.70 КК України до 3 років позбавлення
волі;

8) 10.08.2007 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.69, ч.4
ст.70 КК України до 3 років позбавлення
волі, звільненого 16.06.2010 року по
закінченню відбування покарання;

9) 23.03.2011 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК
України до 4 місяців арешту,
звільненого 10.05.2011 року по закінченню
відбування покарання;

10) 29.08.2011 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185
КК України до 3 років позбавлення волі,
ухвалою Оріховського районного суду
від 16.10.2013 року звільненого
умовно-достроково 24.10.2013 року на
невідбутий строк 11 місяців 4 дня;

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, будучи раніше засудженим за
вчинення умисних корисливих злочинів,
судимість за які не знята і не погашена
в установленому законом порядку, в
період умовно-дострокового звільнення,
на шлях виправлення не став та знову
вчинив умисні тяжкі корисливі злочини
за наступних обставин.

Так, 01 квітня 2014 року, приблизно о 13 год.
00 хв., ОСОБА_2, діючи умисно, з корисливих
мотивів, з метою таємного викрадення
чужого майна, будучи впевненим, що за
його злочинними діями ніхто не
спостерігає, через незачинені двері
проник в приміщення офісу
автомобільно-транспортного
підприємства, розташованого за
адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ,
вул. Приазовська, 114, звідки, зі столу
таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_3
майно: ноутбук «Acer Aspire-5532» вартістю 2000
грн. 00 коп., сумку для носіння ноутбука,
комп'ютерну мишу «Logitech», які для
потерпілого матеріальної цінності не
становлять.

Після цього ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав ОСОБА_3 майнову шкоду на
загальну суму 2000 грн. 00 коп.

Крім того, 01 травня 2014 року, приблизно о
23 год. 00 хв., ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою таємного
викрадення чужого майна, будучи
впевненим, що за його злочинними діями
ніхто не спостерігає, через незачинену
хвіртку зайшов на територію двору
приватного домоволодіння АДРЕСА_2
зазначеного будинку, звідки з кухні
таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_4
майно: жіночу шкіряну сумку «Ginge»
вартістю 250 грн. 00 коп., шкіряний
гаманець вартістю 250 грн. 00 коп., грошові
кошти в сумі 600 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав ОСОБА_4 майнову шкоду на
загальну суму 1100 грн. 00 коп.

Крім того, 24 травня 2014 року, приблизно о
17 год. 00 хв., ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою таємного
викрадення чужого майна та будучи
впевненим, що за його злочинними діями
ніхто не спостерігає, через незачинену
хвіртку зайшов на територію двору
приватного домоволодіння АДРЕСА_3
зазначеного будинку, звідки зі
спальної кімнати таємно, повторно,
викрав належний ОСОБА_5 гаманець, який
для потерпілої матеріальної цінності
не становить, в якому знаходились
грошові кошти в сумі 170 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на
загальну суму 170 грн. 00 коп.

Крім того, 30 травня 2014 року, приблизно о
13 год. 00 хв., ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою таємного
викрадення чужого майна, будучи
впевненим, що за його злочинними діями
ніхто не спостерігає, через незачинену
хвіртку зайшов на територію двору
приватного домоволодіння АДРЕСА_4
зазначеного будинку, звідки зі
спальної кімнати таємно, повторно,
викрав належний ОСОБА_6 мобільний
телефон «Nokia 7360» вартістю 350 грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на
загальну суму 350 грн. 00 коп.

Крім того, 16 червня 2014 року, приблизно о
12 год. 00 хв., ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою таємного
викрадення чужого майна, будучи
впевненим, що за його злочинними діями
ніхто не спостерігає, через незачинену
хвіртку зайшов на територію двору
приватного домоволодіння АДРЕСА_5
зазначеного будинку, звідки з кухні
таємно, повторно, викрав належний
ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung LaFleur
GT-S5230» вартістю 500 грн. 00 коп., в якому
знаходилась флеш-карта 2 Gb вартістю 50
грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав ОСОБА_7 майнову шкоду на
загальну суму 550 грн. 00 коп.

Крім того, 03 липня 2014 року, приблизно о 15
год. 00 хв., ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою таємного
викрадення чужого майна, будучи
впевненим, що за його злочинними діями
ніхто не спостерігає, через незачинені
двері проник в приміщення квартири
АДРЕСА_6, звідки зі спальної кімнати
таємно, повторно, викрав належний
ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung GT-S5830»
вартістю 800 грн. 00 коп., в якому
знаходилась флеш-карта 4 Gb вартістю 100
грн. 00 коп.

Після цього ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на свій розсуд, чим
завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на
загальну суму 900 грн. 00 коп.

Допитаний під час судового розгляду
обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість
у вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю та
пояснив, що 01.04.2014 року, 01.05.2014 року,
24.05.2014 року, 30.05.2014 року, 16.06.2014 року та
03.07.2014 року, через незачинені двері він
заходив в приміщення та квартири,
звідки вчиняв крадіжки чужого майна.
Викрадене майно він продав, а отримані
від продажу гроші витратив на власні
потреби. Стверджував, що він сприяв
працівникам міліції у розкритті
злочину та частково відшкодував
потерпілим завдану майнову шкоду.
Усвідомлює протиправний характер
своїх дій, у вчиненому розкаюється та
просить суд суворо не карати.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини у апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинуваченого та дослідивши
матеріали, що характеризують його
особу, суд вважає, що винуватість
ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому
злочину при обставинах, викладених у
вироку, доведена повністю та дії
обвинуваченого правильно
кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з
проникненням у житло та інше
приміщення.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, у відповідності
зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання
ОСОБА_2, згідно ч.1 ст.66 КК України, суд
визнає: часткове добровільне
відшкодування завданого збитку;
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання
ОСОБА_2, згідно з ч.1 ст.67 КК України, суд
визнає: рецидив злочинів.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_2, який має сім'ю
та місце проживання, де
характеризується задовільно,
наявність не знятих та не погашених
судимостей, зважаючи на його
відношення до вчиненого, суд приходить
до висновку про доцільність
призначення покарання, необхідного і
достатнього для виправлення у вигляді
позбавлення волі в межах санкції,
передбаченої ч.3 ст.185 КК України,
оскільки саме це покарання найбільше
відповідатиме меті його призначення
відповідно до ст.50 КК України, та
визначити остаточне покарання
відповідно до вимог ст. ст. 71, 81 КК
України за сукупністю вироків, шляхом
часткового приєднання невідбутої
частини покарання за попереднім
вироком Бердянського міськрайонного
суду від 29.08.2011 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185
КК України.

Під час кримінального провадження
цивільний позов не пред'являвся.

Також суд вважає, що ризики,
передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України,
які були встановлені при обранні
запобіжного заходу відносно ОСОБА_2, не
зникли, тому до набрання вироком
законної сили існують підстави для
продовження щодо обвинуваченого
запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою, обчислюючи строк
відбування покарання з моменту його
фактичного затримання - 22.07.2014 року.

Долю речових доказів суд вирішує у
відповідності до вимог ч.9 ст.100 КПК
України.

Процесуальні витрати у кримінальному
провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі на строк 3
(три) роки 6 (шість) місяців.

За сукупністю вироків, відповідно до
вимог ст. ст. 71, 81 КК України, шляхом
часткового приєднання невідбутої
частини покарання за попереднім
вироком Бердянського міськрайонного
суду від 29.08.2011 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185
КК України, визначити ОСОБА_2 остаточне
покарання у вигляді позбавлення волі
на строк 3 (три) роки 9 (дев'ять) місяців.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_2 обчислювати з моменту його
затримання - 22.07.2014 року.

Речові докази:

- жіночу шкіряну сумку «Ginge», яка
передана на відповідальне зберігання
ОСОБА_4, - повернути власнику ОСОБА_4;

- пенсійне посвідчення №447, яке
передане на відповідальне зберігання
ОСОБА_5, - повернути власнику ОСОБА_5;

- мобільний телефон «Nokia 7360», який
переданий на відповідальне зберігання
ОСОБА_6, - повернути власнику ОСОБА_6;

- комп'ютерну мишу «Logitech», яка передана
на відповідальне зберігання ОСОБА_3, -
повернути власнику ОСОБА_3;

- мобільний телефон «Samsung LaFleur GT-S5230»,
який переданий на відповідальне
зберігання ОСОБА_7, - повернути власнику
ОСОБА_7.

Запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, обраний щодо ОСОБА_2,
залишити без змін та продовжити до
набрання вироком законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не
були присутніми в судовому засіданні,
надіслати копію вироку не пізніше
наступного дня.

Суддя
І. А. Пшеничний