пр. № 1-кп/759/632/13
У Х В А Л А

19 грудня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді: Васильєвої К.О.,

при секретарі: Лебеді В.В.,

сторони кримінального провадження: прокурор Сторожук В.П., обвинувачені ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисники ОСОБА_3, ОСОБА_4, перекладач ОСОБА_5, потерпілі ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України та ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаний обвинувальний акт надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 21 жовтня 2013 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 утримуються під вартою з 2 серпня 2013 року.

У зв'язку з тим, що судовий розгляд даної кримінальної справи на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під вартою.

Прокурор в судовому засіданні, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину середньої тяжкості та ОСОБА_2 у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики переховування та вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими, які не мають постійного місця проживання в Україні, які не зменшилися, вважав за необхідне продовжити строк їх тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_3, якого підтримав обвинувачений ОСОБА_1, заперечував проти доводів прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на іншій більш м'який, мотивуючи недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, неправильною юридичною кваліфікацією таких дій. В клопотанні зазначає, що відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 буде ухилятися від слідства та буде продовжувати займатися злочинною діяльністю.

Захисник ОСОБА_4, якого підтримав обвинувачений ОСОБА_2, вважав, що не має підстав для продовження строку тримання під вартою, що ОСОБА_2 жодного разу не ухилявся від слідства, ризики, на які посилався прокурор, нічим не обґрунтовані, посилання прокурора на можливість виїзду його підзахисного за межі України є безпідставними, оскільки документи ОСОБА_2 були вилучені під час досудового розслідування.

Заслухавши думку прокурора, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які покладалися на розсуд суду, захисників, обвинувачених, проаналізувавши матеріали кримінальної справи, вважаю, що обраний щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою належить продовжити на максимальний строк. При цьому, суд бере до уваги таке.

Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, опинившись на волі, зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), ймовірність реалізації вказаного ризику не зменшилася на даний час, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, враховуючи вчинення декількох злочинів, які інкримінуються обвинуваченим та те, що їхні дії були зупиненні внаслідок причин, що не залежали від їх волі; мотиви, за яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили дії, в яких вони обвинувачуються; вчинення інкримінованих злочинів обвинуваченими в стані алкогольного сп'яніння; тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку засудження за вчинення ОСОБА_1 злочину середньої тяжкості та вчинення ОСОБА_2 тяжкого злочину (ст. 12 КК України). В даному випадку, охорона прав та законних інтересів потерпілих від кримінальних правопорушень має більший суспільний інтерес, ніж забезпечення особистої свободи обвинувачених, внаслідок чого вимагає застосування до обвинувачених відповідно найбільш суворого запобіжного заходу.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги вагомість наявних доказів, вік та стан здоров'я обвинувачених, щодо яких відсутні об'єктивні медичні застереження, які унеможливлюють їх тримання під вартою, дані про їх особи, сімейний стан, відсутність постійного місця роботи та проживання на території України, відтак встановлені нестійкі соціальні зв'язки, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді взяття під варту, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов'язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку, попередити вчинення ними нових злочинів.

В зв'язку з тим, що клопотання захисту про зміну запобіжного заходу не є обґрунтованим та таким, що ставить під сумнів вищевказані висновки суду, суд вважає за необхідне залишити його без задоволення.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується підозри щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, вважаючи необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення при цьому розміру застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177,178,183,197, 201, 205, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 - відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - тримання під вартою - продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 16 лютого 2014 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - тримання під вартою - продовжити на строк на шістдесят днів, тобто по 16 лютого 2014 року (включно) і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: К.О. Васильєва