ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, раніше судимого:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2010 року за ч.2 ст. 186; ч.2 ст. 309, ст.. 79 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2014 року за ч.2 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, з випробуванням на 1 рік 6 місяців,

проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в:
07.01.2015 року приблизно о 13-13 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Єва-7», що знаходиться по пр-ту Мира, 12 в м. Дніпропетровську, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав чуже майно, що належить ТОВ «Руш»: 2 картриджі для гоління, вартістю 210 грн. 59 коп. кожен; туалетну воду, вартістю 51 грн.59 коп., а всього на суму 472 грн.77 коп..
Під час скоєння злочину ОСОБА_4 був помічений працівниками магазину, які намагалися зупинити обвинуваченого, але ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його дії стали носити відкритий характер, з місця скоєння злочину, разом з викраденим майном, втік.

В судовому обвинувачений вину свою у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, суду пояснив, що в нього було скрутне матеріальне становище, тому він вирішив викрасти вказане вище майно.

З полиць магазину взяв товар та сховав його в одягненій на нього куртці, коли проходив повз касу то почув у свій бік крики, але зупинятись не став і з місця вчинення злочину втік.

Заявлений цивільний позов визнає в повному обсязі.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням визнання обвинуваченими своєї вини, думки учасників судового розгляду, яким роз`яснено наслідки розгляду справи відповідно до цієї норми, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого..

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують останнього, докази щодо вартості викраденого майна, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині доказана повністю.

ОСОБА_4 повинен нести кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно .
Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, які пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання , суд не знаходить.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченою, який скоїв злочин під час відбування покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України.

ТОВ «Руш», яке визнане потерпілим у кримінальному провадження, заявило цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, цивільний позов визнаний обвинуваченим, підтверджено доказами, а тому підлягає задоволенню на суму 472 грн. 77 копійок.

Питання щодо речових доказів суд вирішив на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2014 року за ч.2 ст. 309, ст. 75 КК України, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки 1( одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 11.02. 2015 року .

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишити без змін тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Руш» 472 грн.77 коп.

Речові докази: компакт диск - зберігати у справі; куртку, дві візитки та чотири сім картки що знаходяться на зберіганні в Індустріальному РВ- передати близьким родичам засудженого, паспорт та військовий квіток, що знаходяться на зберіганні в Індустріальному РВ - передати до особистої справи засудженого.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1