АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0011632 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року та клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, - повернутий прокурору.
Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам закону, оскільки формулювання пред`явленого йому обвинувачення є неконкретним, що свідчить про порушення його права на захист.
Крім того, як зазначено в ухвалі місцевого суду, формулюючи обвинувачення за другим епізодом, прокурор не вказав місце вчинення кримінально правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 .

На вказану ухвалу суду прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись при цьому на необґрунтованість і незаконність судового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в свою чергу, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою надав оцінку обставинам кримінального правопорушення та правовій кваліфікації дій обвинуваченого, що на стадії підготовчого судового засідання є неприпустимим.
При цьому, прокурор звертає увагу на те, що обвинувачення акт у даному кримінальному провадженні є конкретним, не порушує права обвинуваченого на захист, та в ньому викладені всі дані, на відсутність яких вказував суд першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи прокурором подане клопотання про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 календарних днів з обґрунтуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, не має постійного джерела доходів, не зареєстрований в м. Києві, має незняті і непогашені у встановленому законом порядку судимості, а також, з урахуванням особи обвинуваченого, наявні ризики впливання з боку обвинуваченого на свідків, потерпілих, з метою запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та клопотання, вважаючи їх обґрунтованими, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання, але просив продовжити запобіжний захід на менший термін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст. 291 КПК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною 3 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до оцінки доказів у провадженні, що є неприпустимим на даній стадії процесу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відповідає вимогам ч.ч. 1-3 КПК України.

Посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті не конкретно викладено обвинувачення, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Законом передбачено виклад формулювання обвинувачення, і зобов`язати прокурора в інший спосіб викласти його суперечить засадам кримінального провадження, передбаченим ст..7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого та прокурора.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.. 291 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, обґрунтованими, апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу суду першою інстанції - такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Перевіряючи доцільність подальшого застосування щодо обвинуваченого тримання під вартою, суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, те, що докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися, а за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, на що вказують характер його дій, в яких він обвинувачується, відтак наявний ризик його можливого впливу на потерпілих та свідків.

Одночасно, на думку колегії суддів, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у злочинах, які відносяться до категорії тяжких, у вчиненні яких ОСОБА_6 обвинувачуються, його репутацію відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги те, що на час розгляду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо стану здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний стан, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, кількість його учасників та обсяг зібраних матеріалів, на даний час строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності між повагою на його особисту свободу та публічними інтересами, що випливають з прав потерпілих на захист від тяжких кримінальних правопорушень, на охорону прав та законних інтересів і забезпечення швидкого та повного розгляду даної справи, а тому колегія суддів вважає необхідним продовжити тримання під вартою обвинуваченого та не вбачає при цьому на даний час правових підстав для визначення розміру застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для продовження строку дії запобіжного заходу на 60 днів.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 404, 405, 407, 409, 418, 419, ч. 4 ст. 331 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 2 квітня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0011632 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, повернутий прокурору, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО на 30 діб до 26 червня 2015 року включно.

____________________________ ____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8