Справа № 11/2190/262/2012 Головуючий в 1 інст.: Кусік І.В.
Категорія: розгляд подання
про умовно-дострокове
звільнення Доповідач: Жила І.Е.
У Х В А Л А

іменем України

28 лютого 2012 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді Жили І.Е.

суддів Ришкової Н.М., Черствої Є.О.

з участю прокурора Чепуріної А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 18.11.11р.,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою відмовлено у задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення щодо:

ОСОБА_1, 17.04.65р. народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, засудженого 26.12.06р. Голопристанським районним судом Херсонської області за ст.ст.122 ч.1, 121 ч.2, 70 ч.1 КК України на вісім років позбавлення волі (початок строку 16.01.05р., кінець строку 16.01.13р.),

Свою постанову суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_1 не працює і не працював, мав 4 заохочення, останнє з яких винесено 1.04.09р., тобто два роки шість місяців тому. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

В апеляції прокурор вказує на те, що постанова є незаконною, у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю судового розгляду. Так, суд не врахував, що згідно з матеріалами особової справи та наданої на ОСОБА_1 характеристики, останній зарекомендував себе з позитивного боку, був працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці деревообробки, на даний час не працевлаштований через відсутність обєму робіт, приймає активну участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території установи. Не схильний до створення конфліктних ситуацій, підтримує звязки з засудженими позитивної спрямованості, злочинних звичаїв не підтримує, на заходи виховного впливу реагує завжди вірно, з представниками адміністрації ввічливий, тактовний. Свою провину у скоєному злочині визнає повністю, щиро розкаюється. За весь період відбування покарання ОСОБА_1 отримав чотири заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці протягом 2008-2009 років. У судовому засіданні засуджений заявив, що працює на промисловій зоні установи коли є така можливість, крім того страждає псоріазом, натомість заробітна плата йому не нараховується. Зазначені твердження засудженого судом перевірені не були, а відсутність заробітної плати не може свідчити про те, що засуджений не працює чи в інший спосіб не доводить своє виправлення. Вважає, що в матеріалах про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого міститься достатньо переконливих даних, які свідчать про те, що понесене ним покарання досягло мети, передбаченої ст.50 п.2 КК України, а своєю поведінкою і ставленням до праці ОСОБА_1 довів своє виправлення. Просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не погоджуючись із постановою суду, вказує на те, що працював, має заохочення за сумлінне ставлення до праці, порушень не має, хворіє. Просить не відмовляти йому в умовно-достроковому звільнені.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про задоволення апеляцій та скасування постанови суду з направленням справи на новий судовий розгляд, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Суд допустив неправильне застосування кримінального закону, неповноту та однобічність зясування обставин, необхідних для правильного вирішення справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення кримінально-процесуального закону.

Згідно зі ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 118 КВК України визначає, яким чином засуджені залучаються до суспільно корисної праці. Зокрема, це праця засуджених на підприємствах, у майстернях колоній, на державних або інших форм власності підприємствах (ст.118 ч.1 КВК України), а також засуджені можуть залучатися без оплати праці до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством (ст.118 ч.5 КВК України).

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.02р. №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно зясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Згідно зі ст.407 ч.1 КПК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснюється відповідно до ст.81 КК України.

Суд вказані вимоги закону не виконав, не зясував питання чи довів ОСОБА_1 своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Суд повно та всебічно не дослідив всіх даних про особу засудженого, не дав належної оцінки матеріалам справи, не зясував чи був ОСОБА_1 працевлаштований у виправній колонії та як ставився до своїх обовязків, чи брав участь у роботах з благоустрою колонії і прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних роботах із забезпечення колонії продовольством, як то передбачено ст.118 КВК України. Крім того, суд не зясував питання щодо додержання ОСОБА_1 вимог режиму, чи були на час розгляду справи застосовані до нього заходи заохочення, чи має він незняті та непогашені заходи стягнення, чи брав він участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також які його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновки суду про те, що засуджений не працює і не працював, - суперечать матеріалам справи, зокрема: поданню та характеристиці (а.с.2, 3), відповідно до яких ОСОБА_1 був працевлаштований на промисловій зоні установи на дільниці деревообробки, на даний час не працевлаштований через відсутність обєму робіт, проте приймає активну участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території установи, за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку отримав ряд заохочень (а.с.4). При цьому суд у постанові не вказав, чому він відкидає вказані докази сумлінної поведінки і ставлення засудженого до праці.

Посилання суду на те, що засуджений останнє заохочення мав два роки шість місяців тому, як на підставу для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання не ґрунтується на законі.

При таких обставинах постанова суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, апеляцію засудженого ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову місцевого Білозерського районного суду Херсонської області від 18.11.11р. щодо ОСОБА_1 про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду, іншим складом суддів.

Головуючий :

Судді :