УХВАЛА

Іменем України

11
березня 2008 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Мельничук Н.М. ,

суддів
Шеніна П.О. і ОСОБА_4,

з участю

прокурора
ОСОБА_5 ,

та засудженого ОСОБА_1,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ружинського районного суду
Житомирської області від 20 грудня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Попільня Житомирської обл., громадянин України, із середньою освітою, військовозобов'язаний, непрацюючий,
неодружений, жительАДРЕСА_1, несудимий в силу ст. 89 КК України, засуджений за
ст. 121 ч.2 КК України на 8
(вісім) років позбавлення волі.

Запобіжний
захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_1 залишено
попередній - тримання під вартою.

Зараховано
засудженому ОСОБА_1 в строк відбуття призначеного покарання час тримання його
під вартою по даній справі та постановлено обчислювати цей строк з 18 червня
2007 року.

Стягнуто
із засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 50.000 (п'ятдесят тисяч)
грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди.

Речові
докази по справі - наволочку,
ковдру, простирадло, відріз матерії, відріз тюлі,
молоток з дерев'яною ручкою та кросівки „Найк", які знаходяться в камері зберігання речових
доказів Ружинського РВ УМВС України в Житомирській області, постановлено знищити.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину за таких
обставин.

Так, 13 червня 2007 року близько 18-ї години біля
магазину „Продовольчі

Справа №
11 -167 / 2008 Головуючий
у суді 1-ої інстанції Нейло В.М.

Категорія ст. 121 ч.2 КК України Доповідач у суді 2-ої інстанції Яковлев С. В.

товари", розташованого в с. Зоряне Ружинського р-ну Житомирської обл.,
ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на грунті особистих неприязних відносин
руками і ногами умисно наніс по тілу своєї співмешканки - ОСОБА_3, удари,
спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу під оболонки
головного мозку, численних крововиливів
та саден на тулубі та голові, які в
сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та знаходяться в прямому причинному зв'язку
зі смертю.

Смерть
ОСОБА_3, настала від травматичного
крововиливу під оболонки головного мозку,
який призвів до розвитку набряку тканини головного мозку.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1, не
погоджуючись із прийнятим рішенням та вважаючи судове слідство проведеним не
всебічно та не об'єктивно, а тому
кваліфікацію його дій неправильною,
просить виявити всі необхідні причини та умови вчинення даного злочину
згідно зі ст. 23 КПК України, що має істотне значення для правильного
вирішення справи, що може бути підставою
для направлення справи на додаткове розслідування. Крім того, автор апеляції вважає за необхідне провести
необхідні експертизи, відтворення
обстановки та обставин події, а також
взяти до уваги показання свідків та його особисті показання.

Апелянт
також просить в апеляції скасувати вирок суду,
а справу направити на новий судовий розгляд із тих же підстав.

Автор
апеляції також звертає увагу на думку потерпілої щодо призначення йому
покарання, так як у зв'язку з взяттям
його під варту залишилась без матері його неповнолітня дочка, а тому просить визначити йому справедливу
міру покарання.

Іншими
особами, які відповідно до закону мають
право на оскарження рішення суду першої інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду ОСОБА_4, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляцію та уточнив
свою правову позицію - просив лише пом'якшити призначене йому покарання, думку прокурора ОСОБА_5 , який вважав апеляцію засудженого
безпідставною, а вирок суду
відповідаючим вимогам закону,
перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених
ст. 365 КПК України, обговоривши
доводи апеляції і заперечень прокурора проти її задоволення, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновки
суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, при обставинах, викладених у вироку, доведена сукупністю розглянутих у судовому
засіданні доказів.

З даними
висновками і оцінкою доказів погоджується й колегія суддів, так як докази вини засудженого, які наведені у вироці, узгоджуються між собою і давали суду всі
підстави для прийняття зазначеного рішення у справі.

Зокрема,
його вина підтверджується показаннями
свідків, які наведені у вироці, та даними письмових доказів.

Так,
на досудовому слідстві ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого
йому злочину визнавав повністю та давав докладні показання про обставини вчиненого
ним злочину (а.с. 53-56, 111, 119). Свої показання ОСОБА_1 підтверджував 18
червня 2007 року під час відтворення обстановки та обставин події з його
участю, а також за допомогою статиста
продемонстрував як саме наносив удари Жовтун,
що було зафіксовано за допомогою фотозйомки (а.с. 64-70).

Відповідно
до п.11.1, 6 висновку експерта № 208 від
31 липня 2007 року спричинені Жовтун тілесні ушкодження знаходяться в прямому
причинному зв'язку зі смертю і,
враховуючи характер, локалізацію
пошкоджень, спричинення пошкоджень, як вказав обвинувачений ОСОБА_1 при
відтворенні обстановки та обставин події,
не виключається можливим (а.с. 81-85).

Аналогічно
експертом зроблено висновок щодо отриманих даних при проведенні відтворень
обстановки та обставин події з участю свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с.
71-73, 74-75, 81-85).

В
судовому засіданні 24 жовтня 2007 року підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні
даного злочину також визнав повністю (а.с.
161).

Таким
чином, у колегії суддів не виникає
будь-яких сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та правильності кваліфікації його дій.

При
призначенні покарання ОСОБА_1 суд правильно керувався загальними засадами
призначення покарання - вимогами ст. 65
КК України, повно та об'єктивно
врахувавши обставини справи, ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про
його особу та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання. Крім того, при
вирішенні питання яка саме міра покарання повинна бути призначена підсудному і
чи повинен він її відбувати судом було враховано й думку потерпілої, яка просила суворо не карати. З врахуванням
наведеного суд прийшов до обгрунтованого рішення про призначення підсудному
покарання в межах санкції ст. 121 ч.2 КК
України, але ближче до мінімального.

Що ж
стосується інших обставин, про які
йдеться в апеляції засудженого, то їх
з'ясування не впливає як на доведеність винності засудженого, так і на правильність кваліфікації його дій.

Не
вбачаючи підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, постановленого відповідно до вимог
закону, визнаючи посилання засудженого в
апеляції безпідставними, та керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду, -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 20 грудня
2007 року щодо нього ж - без зміни.