Справа № 442/7381/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/5/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

засудженого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, засудженого ОСОБА_12 та його захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше судимого 18.05.2011 року Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 1 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим терміном на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений
за ч. 1 ст.115 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі.
Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте засудженим покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 18.05.2011 року і визначено остаточне покарання позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахується з 20 серпня 2011 року.
Вирішено питання з речовими доказами, судовими витратами та цивільним позовом.
Вироком суду ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за те, що він 19 серпня 2011 року о 23 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення вбивства ОСОБА_13 , який виник раптово на грунті неприязних відносин між ними, внаслідок словесного конфлікту, що переріс у бійку, в ході якої став умисно наносити удари кухонним ножем господарського призначення в життєво важливі органи ОСОБА_13 , спричинивши тим самим потерпілому три колото-різані рани на передньо-боковій поверхні грудної клітки ліворуч, одна з яких сліпа, що закінчувалася на внутрішній поверхні кісткової пластинки 5-го ребра, ближче до середньо-підпахвової лінії без ушкодження пристінкової плеври та проникнення її в плевральну порожнину; дві проникаючі в ліву плевральну порожнину на рівні 7-го міжреберя між середньо-ключичною та передньо-підпахвовою лініями з наскрізним пораненням колосерцевої сорочки і верхівки лівого шлуночку серця з кровотечею й тампонадою серця; третя рана у 8-му міжребер`ї ближче до середньо-підпахвової лінії, проникала в плевральну порожнину й сліпо закінчувалася в боковій часточці лівої легені з кровотечею в ліву плевральну порожнину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 241 від 12.09.2011 року дві проникаючі колото-різані рани, які проникали в ліву плевральну порожнину з наскрізним пораненням серця та сліпим пораненням лівої легені з внутрішньою кровотечею, як кожне зокрема, так і в сукупності, у живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що були небезпечні для життя в час їх спричинення, а тому й призвели до смерті ОСОБА_13 і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю останнього. Водночас, колото-різана рана, що сліпо закінчувалася на внутрішній пластинці 5-го ребра, але без ушкодження пристінкової плеври, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Від вказаних ран потерпілий помер на місці, тобто ОСОБА_12 вчинив умисне вбивство.
На вирок суду прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, засуджений ОСОБА_12 та його захисники адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 подали апеляції.
В своїй апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними, та кваліфікацію дій засудженого, вважає, що вирок суду необгрунтований і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.
Вважає, що судом першої інстанції належно не враховано, що засуджений ОСОБА_12 за інкримінованим йому злочином як на завершальній стадії досудового слідства, так і в цілому під час судового розгляду справи, свою вину не визнав, як і не враховано, що відповідно до ст. 12 КК України вчинений засудженим злочин за ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким.
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_12 , зокрема, рецидив злочину та вчинення його у стані алкогольного сп`яніння.
Просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2014 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання 10 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте засудженим покарання терміном 1 рік за попереднім вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 18.05.2011 року і визначити остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі.
В своїй апеляціях засуджений ОСОБА_12 та його захисники адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вважають, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки досудове та судове слідство по даній кримінальній справі проведено неповно та однобічно у сторону обвинувачення, з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону, дії ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані невірно, а висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказують, що ні орган досудового слідства, ні суд не виявили та не усунули істотних суперечностей в тих доказах, на підставі яких ОСОБА_12 було сформульоване та пред`явлене обвинувачення, яке визнане судом доведеним.
Зазначають, що висновком СМЕ № 241 від 12.09.2011 року встановлено, що у ОСОБА_13 , крім трьох ножових поранень, інших тілесних ушкоджень не виявлено. Це підтверджує цю обставину, що ні ОСОБА_12 ні ОСОБА_14 не застосовували фізичну силу та не наносили тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . І як досудовим слідством так і судом не з`ясовано, в який момент та яким чином знаряддя злочину (кухонний н6іж) опинився у ОСОБА_12 та опинилося на кухні території на якій проживав ОСОБА_12 , оскільки вищевказаний кухонний ніж належав потерпілому, знаходився до початку конфлікту на столі у його кімнаті і фактично він хотів його застосувати проти ОСОБА_12 . В підтвердження цього як засуджений, так і свідки показали це під час відтворення обстановки та обставин події.
Крім цього, звертають увагу на те, що в суді встановлено, що умислу на позбавлення життя у ОСОБА_12 не було, засуджений знаходився в стані необхідної оборони, однак перевищив межі необхідної оборони і суд першої інстанції не заперечує факту посягання ОСОБА_13 на життя та здоров`я ОСОБА_12 , однак вказує, як на доказ умислу останнього та вчинення умисного вбивства те, що засуджений захищаючись мав можливість відбити суспільно небезпечне посягання іншим способом, не позбавляючи життя ОСОБА_13 , однак саме це і вказує на перевищення засудженим меж необхідної оборони.
Просять вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2014 року відносно засудженого ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 115 КК України змінити та застосувати кримінальний закон про менш тяжкий злочин передбачений ст. 118 КК України.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задоволити подану ним апеляцію та відхилити апеляційні скарги засудженого ОСОБА_12 та його захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , думку засудженого ОСОБА_12 та його захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного

Так, відповідно до ст. 323 КПК України (1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.Крім цього, згідно ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій же частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Разом з тим, постановляючи по справі обвинувальний вирок, судом першої інстанції в порушення зазначених вимого кримінально-процесуального закону, не дано повного аналізу та оцінку зібраним та дослідженим в судовому засіданні доказам, не взято до уваги покази засудженого ОСОБА_12 , висновок судово-психіатричної експертизи № 245; не зазначено у вироку, чому судом прийнято до уваги одні докази та відкинуто інші, та допущено неповноту судового слідства, а саме допитані по справі не всі свідки, покази яких тим чи інших чином могли вплинути на прийняття законного та обґрунтованого рішення, зокрема свідок ОСОБА_15 , шляхом надання доручень органу досудового слідства з метою проведення відтворень обстановки та обставин події не перевірено покази засудженого про те, що він міг перебувати в стані необхідної оборони, при цьому перевищивши її межі, не дана оцінка ряду експертиз, в тому числі судово-медичній експертизі ОСОБА_12 , не оцінено співвідношення вагових категорій засудженого та потерпілого, не встановлено звідки взявся ніж, яким потерпілому були нанесені тілесні ушкодження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неналежним чином проаналізував усі зібрані у справі докази, тобто всі фактичні дані, які містяться в показах свідків, потерпілої, засудженого, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, та постановив вирок з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, допустивши при цьому неповноту судового слідства, а тому такий вирок суду підлягає скасуванню з направленням матеріалів даної кримінальної справи в суд першої інстанції на новий судовий розгляд, в процесі якого усунути виявлену неповноту судового слідства, за результатами якого слід постановити судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінально-процесуального закону, детально проаналізувавши при цьому всі обставини справи.

При цьому, оскільки даний вирок суду скасовується у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону та неповнотою судового слідства, то інші питання, викладені в поданих апеляціях, не вирішувалися.

Керуючись ст. ст. 362 та 366, 367 КПК України (1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляції прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, засудженого ОСОБА_12 та його захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2014 року відносно ОСОБА_12 - скасувати, а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд.

Головуючий :
Судді: