ун. № 759/9062/14-к
пр. № 1-кп/759/26/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарях -ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003093, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

21.12.2001р. Смілянським міським судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

07.03.2003р. Смілянським міським судом Черкаської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.304, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

02.11.2005р. Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.393, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців;

14.04.2011р. Святошинським районним судом м.Києва, за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

08.11.2011р. Макарівським районним судом Київської області, за ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2013р. звільненого з місць позбавлення волі 31.07.2013р. умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 17 днів, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Петропавлівська-Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілий - ОСОБА_10 ,

захисник ОСОБА_11 ,

захисник ОСОБА_12 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 08.04.2014р., приблизно о 04год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз студію, що розташована по АДРЕСА_4 , вирішив проникнути до неї та викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до вікна студії, що розташована по АДРЕСА_4 , та шляхом розбиття віконного скла, проник до приміщення вказаної студії, яка належить ОСОБА_10 , звідки викрав ноутбук «Asus», вартістю 1000 грн., який належить ОСОБА_10 . У подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В той же час прокурор в судовому засіданні повністю підтримав обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в тому, що 08.04.2014р., в нічний період доби, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після вживання спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз студію, що розташована по АДРЕСА_4 , вирішили проникнути до неї та викрасти чуже майно, вступивши в попередню злочинну змову. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 08.04.2014р. , приблизно о 04.00год., діючи узгоджено з ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшли до вікна танцювальної студії, що розташована по АДРЕСА_4 , та шляхом розбиття віконного скла, проникли до приміщення вказаної студії, яка належить ОСОБА_10 , звідки викрали ноутбук «Asus», вартістю 1000 грн., який належить ОСОБА_10 . У подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю в частині викрадення ноутбука, заперечив ті обставини, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що він розбив віконне скло студії.

Так, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_5 , 07.04.2015р. він, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 розпивали спиртні напої у квартирі ОСОБА_13 . Пізніше він вирішив купити пива і вночі пішов до магазину, з квартири пішов один, ОСОБА_6 залишився з ОСОБА_13 . Проходячи біля студії, яка належить ОСОБА_10 та в якій він виконував ремонтні роботи, побачив розбите віконне скло, рукою дістав ноутбук «Asus», який був на підвіконні та викрав його. Через 2-3 дні викрадений ноутбук продав, а отримані за нього гроші в сумі 300 грн. витратив на власний розсуд. Шкоду потерпілому відшкодували разом з ОСОБА_6 , оскільки працівники міліції повідомили, що після цього не будуть проводить дій по справі. У вчиненому щиро розкаюється.

Допитай в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України не визнав та показав, що 07.04.2014р. він разом з ОСОБА_13 вживали алкогольні напої, потім ОСОБА_13 лишив його біля свого підїзду, а сам кудись пішов. Приблизно через одну-дві години, він піднявся до квартири ОСОБА_13 , де був ОСОБА_5 . Вночі з квартири ОСОБА_13 не виходив, був в стані алкогольного сп`яніння і ліг спати. Приблизно через 4-5 днів його затримали працівники міліції, оскільки на нього вказав ОСОБА_5 . Пізніше ОСОБА_5 сказав йому, що для того щоб потерпілий ОСОБА_10 забрав заяву з міліції потрібно з ним зустрітись та поговорити, на що він погодився. До цього ОСОБА_10 не знав. Коли зустрілись, то ОСОБА_10 сказав, що необхідно заплатити йому і він забере заяву. Не розуміючи правових наслідків, він вирішив віддати гроші потерпілому з тією умовою, що його більше не будуть турбувати, оскільки боявся, що його можуть притягнули до кримінальної відповідальності, тому, що коди його допитували в міліції у нього померла бабуся, він хвилювався, злякався та підписав все, що було написано.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що по АДРЕСА_5 орендував приміщення для гуртка та проводив там ремонтні роботи. Весною 2014р., точну дату не пам`ятає, ОСОБА_14 повідомив, що у його студії розбили вікно та з`ясувалось, що викрали і ноутбук «Asus». ОСОБА_14 також повідомив, що крадіжку здійснив хтось схожий на «Антона» ( ОСОБА_15 ). Вартість ноутбука приблизно 1500-2000грн., вартість всього майна, викраденого та пошкодженого приблизно 3000грн. Пізніше до нього звернувся ОСОБА_6 , який прийшов разом з братом та ОСОБА_5 , вибачилися, пояснили, що були у стані алкогольного сп`яніння та заплатили йому 3000грн., тому він звернувся до міліції з заявою, що претензій до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не має. Гроші віддавав брат ОСОБА_6 . Оскільки шкода йому була відшкодована, він має претензій до обвинувачених.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що з ОСОБА_5 вони разом працювали в студії у ОСОБА_10 . Точну дату не пам`ятає, уночі, перебував на вул.Ірпінський в м.Києві та помітив ОСОБА_5 і ще одну чи дві особи. Вони спочатку перебували біля будинку АДРЕСА_6 , можливо розпивали спиртні напої, а потім підійшли до студії, розбили там вікна та залізли у середину, дістали звідти речі та поклали їх на свій візок. Хто саме розбив скло не бачив, оскільки перебував на відстані приблизно 30-50м від них, але впевнений, що до приміщення підходило двоє людей, один з них був ОСОБА_5 , іншого він не запам`ятав, але він був приблизно на голову нижчий від ОСОБА_5 . Відразу після побаченого він викликав міліцію.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що точної дати не пам`ятає, в 2014р. до нього на станції метро «Хрещатик», підійшов чоловік, схожий на ОСОБА_5 , та запропонував купити зламаний ноутбук «Asus», за яку суму не пам`ятає. Чи був з ОСОБА_5 ще хтось не пам`ятає, розмовляв він лише з ним. Приблизно через декілька днів до нього підійшли співробітники міліції, які пояснили ситуацію, показали фото на яких він впізнав ОСОБА_5 . Коли проводили процедуру впізнання сумнівів у тому, хто саме йому продав ноутбук у нього не було.

Показання свідка ОСОБА_16 підтверджуються також і протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2014р., згідно якого ОСОБА_16 впізнав за характерними ознаками зовнішності ОСОБА_5 , як особу, яка продала йому ноутбук моделі «Asus», за грошову винагороду у розмірі 300грн. (том.2 а.с.164-166).

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знає. У день, коли сталася крадіжка, вони втрьох вживали алкогольні напої у нього в квартирі. Після цього він ліг спати і про крадіжку дізнався вже від ОСОБА_10 , у якого працював.

Таким чином, суд дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту, приходить до висновку про те, що яких-небудь інших даних, що могли б спростувати версію обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду, про непричетність до крадіжки, поєднаної з проникненням у приміщення, судом не встановлено, як і не наведено достатню кількість доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати.

Суд не приймає доводи прокурора як підставу для визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину - відшкодування завданої потерпілому шкоди, оскільки лише ці обставини не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а протокол огляду місця події від 08.04.2014р. тільки констатує огляд приміщення за адресою: АДРЕСА_4 та виявлення розбитого скла металопластикового вікна.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відтак, ОСОБА_6 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Також суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_5 злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки дана кваліфікуюча ознака в його діях відсутня. Стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами показання обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він під час вчинення крадіжки не розбивав віконне скло, а тому суд залишає без змін формулювання обвинувачення в цій частині. Вживання алкогольних напоїв напередодні вчинення крадіжки підтвердив і сам обвинувачений ОСОБА_5 , а тому його показання, що злочин він вчиняв не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, суд до уваги не бере та визнає дану обставину, такою, що обтяжує його покарання.

Таким чином, приймаючи до уваги, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення, тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відшкодування шкоди, завданої потерпілому, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому злочині, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів та вважає за необхідне обрати міру покарання у виді позбавлення волі, так як приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливо без ізоляції від суспільства.

Крім того, відповідно до вимог ст.71 КК України, приєднати обвинуваченому ОСОБА_5 , частково не відбуту частину покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 08.11.2011 року.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання по даному вироку частково приєднати невідбуте покарання за вироком Макарівського районного суду Київської області від 08.11.2011 року та остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначити у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 - тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області - залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 25 жовтня 2014 року.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: