31.07.2015
Справа №642/2043/15-к
Провадження 1кс/642/2021/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2015 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року,

В С Т А Н О В И В:
29.07.2015 року заявник ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із клопотанням про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року.

У клопотанні він зазначив, що 28 липня 2015 року він за викликом слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 прибув до останнього для дачі пояснень. Під час допиту йому від слідчого стало відомо, що слідчим відділом ХМУ ГУМВС України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 від 12.02.2015 року за ознаками ч.4 ст. 358 КК України. Як було встановлено в ході досудового слідства 01.12.2014 року невстановлені особи шахрайським шляхом з використанням підроблених документів, а саме довіреності від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_6 . Крім того від слідчого заявнику стало відомо, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року було накладено арешт на майно - квартиру АДРЕСА_1 . Про зазначене рішення суду заявнику не було відомо, він до судового засідання не викликався і копію рішення, як власник квартири не отримував.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України власник, або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, під час розгляду клопотання слідчого суд не дослідив усі обставини справи, не перевірив підстави набуття заявником права власності на дану квартиру. У порушення ст. 173 КПК України судом не враховано достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину жодній особі не повідомлено, у ході досудового розслідування не встановлено та не підтверджено, що зазначена квартира була викрадена у попереднього власника ОСОБА_6 .
Заявник зазначив, що між ним та ОСОБА_6 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1 та було узгоджено дату здійснення угоди - 01.12.2014 року. Однак в цей день ОСОБА_6 по телефону повідомив заявника, що у зв`язку з зайнятістю і вибуттям у відрядження він не має змоги прибути до нотаріуса для здійснення угоди купівлі-продажу квартири, у зв`язку з чим від його імені цим питанням буде займатись інша, уповноважена ним за довіреністю особа, яка заявнику зателефонує. Через деякий час заявнику зателефонував гр. ОСОБА_7 і повідомив, що він уповноважений ОСОБА_6 здійснити купівлю-продаж квартири. Потім вони прибули до нотаріуса, при цьому у гр. ОСОБА_7 при собі була нотаріально завірена довіреність від ОСОБА_6 та оригінали документів, що підтверджували право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Після того як нотаріусом було перевірено зазначені документи, було підписано договір купівлі-продажу та у присутності нотаріуса заявником були передані грошові кошти гр. ОСОБА_7 . З цих підстав заявник вважає, що він є добросовісним придбавачем квартири АДРЕСА_1 , де в теперішній час проживає разом зі своєю сім`єю. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.
Жодних підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, які б надавали право попереднього власника ОСОБА_6 витребувати у заявника набуте майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 немає. Тому заявник вважає, що він добросовісно набув право власності на вказану квартиру у відповідності до вимог ст. 334 ЦК України.
Згідно вимог ст. ст. 319, 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист всіх суб`єктів права власності. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним бажанням.
Накладення арешту на законно придбане заявником нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , обмежує гарантовані конституцією права та свободи заявника, тому він просив суд скасувати арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року, і просив суд скасувати арешт посилаючись на доводи викладені у клопотанні.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтримав клопотання про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року, і просив суд скасувати арешт, додавши що заявник набув процесуального статусу свідка, а арешт майна може бути накладено на майно підозрюваного чи обвинуваченого, або цивільного відповідача.

Слідчий СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив процесуальний статус ОСОБА_3 у кримінальному провадженні у якості свідка, і не заперечував проти скасування арешту.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши письмові докази у справі, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання у зв`язку із наступним.
У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Крім того, згідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Крім того, згідно до ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту ст. 170 КПК України, листа ВССУ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» N223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року випливає, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна, мають тимчасовий характер, в цьому випадку строк дії заходу є пропорційним строку досудового розслідування - два місяці.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 12.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року, у кримінальному провадженні №642/2043/15-к, пр.1-кс/642/1793/15 за клопотанням слідчого накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим номером №1378, ОСОБА_6 , від імені якого діяв ОСОБА_7 на підставі довіреності продав, а ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений договір підписаний ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , а також посвідчений приватним нотаріусом. Зазначений факт підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2014 року №30277780.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що заявник ОСОБА_3 є свідком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 12.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Враховуючи, що заявник ОСОБА_3 не є підозрюваним, обвинуваченим або цивільним відповідачем у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 12.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, і про підозру у кримінальному проваджені нікому не повідомлено, приймаючи до уваги, що заявник ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим номером №1378, і арештом нерухомого майна заявника порушується право власності заявника ОСОБА_3 , яке гарантоване ст. ст. 13, 14 Конституції України та ст. 321 ЦК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосуванні цього заходу (арешту нерухомого майна) відпала потреба, а тому клопотання слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 16, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1