Справа № 457/1383/14-к
провадження №1-кп/457/12/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
та адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2,3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

В Трускавецькому міському суді Львівської області на розгляді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2,3 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України.
06.10.2014 року слідчим суддею Трускавецького міського суду щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців після чого неодноразово продовжувався. Відповідно до ухвали Трускавецького міського суду від 26.01.2015 року щодо ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 20 березня 2015 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, покликаючись на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , за яким позитивно характеризується, потребує належної медичної допомоги, оскільки утримуючись в СІЗО захворів на гострий тонзиліт, який вчасно не був вилікуваний і в кінцевому результаті почав втрачати слух, ОСОБА_6 вже 5 місяців знаходиться під вартою.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив змінити йому запобіжний захід, прокурора, який вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу не має, суд приходить до висновку, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Третьяков проти України» констатовано порушення ч.1 ст. 5 Конвенції про права людини та основоположні свободи, а саме рішення, якими продовжувалось застосування до заявника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не містили належного обґрунтування та визначених строків; при цьому ці рішення містили посилання на первісні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою не розглядалась.

Крім того, у справі «Єлоєв проти України» судом встановлено, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Згідно вимог ст..176 та ст. 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Даних, які б свідчили про намагання обвинуваченого перешкоджати встановленню істини по справі або ухилитися від суду, чи продовжити свою злочинну діяльність або перешкоджати виконанню процесуальних рішень, у суду не має. Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 слід змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому, суд переконаний, що даний запобіжний захід, як і тримання під вартою, забезпечить запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст. 194 КПК України вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 цілодобово; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 148, 149, 274 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під ватрою на запобіжний захід домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
· прибувати до суду за першою вимогою;
· не залишати місце свого проживання - АДРЕСА_1 , цілодобово;
· здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
Роз`яснити обвинуваченому ч.5 ст.181 КПК України.
Встановити строк дії ухвали до 15 травня 2015 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора м. Трускавця та на Трускавецький МВ ГУ МВС України у Львівській області - для обліку обвинуваченого за місцем його проживання.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти з залу суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1