Справа № 157/1397/14-к
Провадження №1-кп/157/4/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 23.07.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, з повною загальною середньою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 21 липня 2014 року близько 23 години, знаходячись на подвір`ї за місцем проживання брата потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, кулаками рук нанесла не менше трьох ударів по різних ділянках тіла потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забою м`яких тканин голови, крововиливів обох передпліч, синців правого і лівого плечей, садин передньої поверхні грудної клітки та лівого плеча, множинних царапин правого ліктя та царапини лівого плечового суглобу, які згідно висновку експерта № 240 від 30 липня 2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала і суду пояснила, що 21 липня 2014 року на подвір`ї по АДРЕСА_2 , де проживає брат потерпілої ОСОБА_8 та поруч в іншому будинку за цією ж адресою проживає її дочка ОСОБА_9 з двома неповнолітніми дітьми, мав місце конфлікт, який виник через те, що ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_6 не хотіли віддати її дочці ОСОБА_9 їхнього спільного сина ОСОБА_10 , утримуючи останнього у житловому будинку. Суперечка тривала до пізнього вечора. Разом з тим, під час цього конфлікту вона жодних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 не наносила.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у заподіянні ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, не визнала, її винуватість підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання, що 21 липня 2014 року на подвір`ї по АДРЕСА_2 між її братом ОСОБА_8 , його колишньою дружиною ОСОБА_9 та батьками останньої виник конфлікт, оскільки ОСОБА_9 хотіла забрати у ОСОБА_8 малолітнього сина ОСОБА_10 , який на той час спав у будинку брата. Останній пояснював ОСОБА_9 , що віддасть сина як тільки той проснеться, проте ОСОБА_9 разом зі своїми батьками матір`ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_11 будь-яким чином намагалися ввійти до будинку брата, стукали у вікна та двері. В один з моментів, коли вона через вікно залишила житловий будинок, вийшла на вулицю і стояла неподалік від обвинуваченої ОСОБА_4 , остання підійшовши до неї та ображаючи, раптово ударила її, від чого вона втратила свідомість. Через неправомірні дії ОСОБА_4 у неї боліла голова. Оскільки думала, що біль пройде, то у медичну установу та у міліцію звернулася не відразу, а через 2 дні, тобто 23 липня 2014 року. Направлення від слідчого в експертну установу отримала 23 липня 2014 року, однак у зв`язку з перебуванням до 29 липня 2014 року на стаціонарному лікуванні у Камінь-Каширській центральній районній лікарні, в експертну установу звернулася 30 липня 2014 року.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 вбачається, що по місцю його проживання по АДРЕСА_2 21 липня 2014 року між ним, його колишньою дружиною ОСОБА_9 та її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_11 виник конфлікт із-за місця перебування сина ОСОБА_12 , що тривав до вечора. ОСОБА_9 мала намір забрати сина, однак він пояснив їй, що віддасть сина, коли той проснеться, і, залишивши сина зі своєю сестрою ОСОБА_6 у будинку, разом з колишньою дружиною вийшов на вулицю та більше не впускав її до будинку. Після цього між ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , з однією сторони, та між ним і його матір`ю ОСОБА_13 , з іншої сторони, відбувалася сварка. Через деякий час його сестра ОСОБА_6 через вікно вилізла з будинку та пішла на подвір`я, а він, у свою чергу, таким же шляхом повернувся до свого сина ОСОБА_12 у будинок. Будучи у будинку біля вікна першого поверху бачив, як його колишня теща ОСОБА_4 схопила ззаду за руки його сестру ОСОБА_6 , потім вхопила її за волосся, вдарила сестру у голову, а коли остання впала на спину, то обвинувачена колінами сіла їй на плечі та нанесла 2 чи 3 удари кулаком руки. При цьому обвинувачена кричала до своєї дочки ОСОБА_9 , яка стояла біля вікна будинку: «Дай каміння, я її доб`ю», на що остання відповіла: «Я сама її доб`ю». У цей же час він відкрив вікно і його колишня дружина, кинувши каміння, бігла до цього вікна. Колишній тесть ОСОБА_11 , який конфліктував з його матір`ю ОСОБА_13 , в цей же момент кинув останню вбік і також біг до вікна. Мати ОСОБА_13 кричала щоб він ( ОСОБА_8 ) не виходив з будинку і тому він закрив вікно назад. Після цих подій сестра ОСОБА_6 жалілася на головні болі, у неї були синці на тілі та подерті руки.

Наявність конфлікту, який виник на подвір`ї по АДРЕСА_2 із-за того, що ОСОБА_8 не віддавав ОСОБА_9 сина ОСОБА_10 підтвердили у судовому засіданні також свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . З показань цих свідків вбачається і те, що потерпіла ОСОБА_6 спочатку знаходилася у житловому будинку з малолітнім ОСОБА_14 , а потім, вилізши з будинку через вікно, знаходилася на подвір`ї, а її брат ОСОБА_8 таким же шляхом вліз до будинку і у подальшому знаходився у ньому зі своїм сином ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що 21 липня 2014 року вона приїхала до свого сина ОСОБА_8 , який проживає у АДРЕСА_2 . Оскільки її син ОСОБА_8 не хотів віддавати своїй колишній дружині ОСОБА_9 сина ОСОБА_10 , який знаходився у нього в будинку з потерпілою ОСОБА_6 , то між ОСОБА_9 , її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , з однієї сторони, і між її сином ОСОБА_8 виник конфлікт. Через деякий час її дочка ОСОБА_6 через вікно залишила будинок і перебувала вже на вулиці, а син ОСОБА_8 таким же шляхом повернувся у житловий будинок до свого сина. Обвинувачена ОСОБА_4 кричала до своєї дочки ОСОБА_9 брати каміння і бити у будинку вікна, оскільки адвокат пояснив їм, що так можна робити. В один з моментів, коли її дочка стояла на подвір`ї, до останньої підійшла обвинувачена ОСОБА_4 , схопила і тягнула її за волосся, після чого нанесла один удар по голові і потерпіла впала. Які були подальші дії обвинуваченої вона не бачила, оскільки в цей же момент чоловік обвинуваченої ОСОБА_11 тримав її за руки, після чого штовхнув і вона впала. Її син ОСОБА_8 відкрив вікно і в цей же час ОСОБА_9 всунула пальці у відкрите вікно щоб перешкодити ОСОБА_8 його закрити, а ОСОБА_4 кричала дочці ОСОБА_9 , щоб вона пальці не забирала, а завтра йшла знімати побої. Вона, у свою чергу, утримувала ОСОБА_9 за плечі, щоб тій не придушило вікном руку. Після цих подій дочка жалілася, що у неї болить голова, два дні лежала вдома, була в синцях, а потім звернулася у лікарню, бо стан її здоров`я погіршувався. У дочки були тілесні ушкодження на руках і на грудях.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23 липня 2014 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, заявила, що 21 липня 2014 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 нанесла їй тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 11.09.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_6 під час його проведення остання вказала за яких обставин обвинувачена ОСОБА_4 спричинила їй тілесні ушкодження та детально показала механізм їх нанесення, що відповідає показанням потерпілої у судовому засіданні (а.п. 118-119).

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 240 від 30 липня 2014 року у ОСОБА_6 при судово-медичній експертизі відмічені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забою м`яких тканин голови, крововиливів обох передпліч, синців правого і лівого плечей, садин передньої поверхні грудної клітки та лівого плеча, множинних царапин правого ліктя та царапин лівого плечового суглобу, що утворились від дії тупих твердих предметів, не виключається можливість від удару кулаком руки, можливо в час вказаний у постанові (тобто 21.07.2014 року) і у медичній документації, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; по тілу ОСОБА_6 було нанесено не менше трьох ударів, вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворитись при падінні з висоти власного росту не могли. З цього ж висновку також вбачається, що для вирішення поставлених на експертизу питань експертом були взяті до уваги дані медичної карти № 0433 потерпілої ОСОБА_6 , згідно з якими: «23.07.14 р. скарги на біль голови, головокружіння, тошноту, рвоти не було, втратила свідомість на 2 хв. Пульс 78 ударів у 1 хв. АТ=110/64 мм.рт.ст. Астенічна, лабільна. Н.С.: горизонтальний ністагм, недостатність конвергенції зліва. Сухожилкові рефлекси справа більші лівих, статика легка атаксія. Дистальний гідроз. Діагноз: Струс головного мозку. 29.07.14 р. скарги на головні болі, нудоту, головокружінні, наявність синців на обох плечах, лінійні садини на верхніх кінцівках, передній поверхні грудної клітки. Об`єктивно: локальний біль при пальпації тім`яної ділянки, інших дефектів немає. На обох плечах по задній поверхні відмічаються синці 2х3 см, лінійної форми, на передній поверхні грудної клітки, на рентгенограмі черепа в 2 проекціях кісткової патології не виявлено. Діагноз: забій м`яких тканин голови. Крововиливи обох передпліч. Зсадини передньої поверхні грудної клітки, лівого плеча. Епікриз: ОСОБА_6 , 1993 р.н. знаходилась на стац. лікуванні в неврологічному відділенні з 27.07. по 29.07.14 р. з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку.» (а.п. 98-99).

Вказані у висновку судово-медичної експертизи № 240 від 30 дипня 2014 року вихідні дані відповідають записам, зазначеним у медичній картці № 0433 хворої ОСОБА_6 . Зокрема, у цій медичній документації є такі записи: «23.VІІ.2014 р. скарги на біль головну, головокружіння, тошноту, рвоти не було, втрачала свідомість до 2 хв. Діагноз: Струс головного мозку.»; «29.07.2014 р. скарги на головні болі, нудоту, наявність синців на обох плечах, лінійні садини на верхніх кінцівках, передній поверхні грудної клітки. Об`єктивно: локальний біль при пальпації тім`яної ділянки, інших дефектів немає. На обох плечах по задній поверхні відмічаються синці 2х3 см, лінійної форми, на передній поверхні грудної клітки, на рентгенограмі черепа в 2 проекціях кісткової патології не виявлено. Діагноз: забій м`яких тканин голови. Крововиливи обох передпліч. Зсадини передньої поверхні грудної клітки, лівого плеча» (а.п. 207-208).

У судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 підтвердив наданий ним висновок судово-медичної експертизи і суду дав показання про те, що при її проведенні ним були взяті до уваги як дані з медичної документації № 0433 потерпілої ОСОБА_6 , так і дані проведеного ним огляду, а саме: «Об`єктивно: на задніх поверхнях середніх третин правого та лівого плеча відмічаються синці зеленкувато-фіолетового кольору розмірами 5х2,5 см і 4х2 см відповідно. В ділянці правого ліктя є подряпини переривистого характеру розмірами від 2х0,1 см до 1х0,1 см, вкриті кірками червоного кольору, розташованими вище рівня оточуючої шкіри. На задній поверхні лівого плечового суглобу є подряпина аналогічного характеру розміром 4х0,1 см.».

З вищенаведеного вбачається, що показання потерпілої ОСОБА_6 є послідовними та підтверджуються не лише показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , а й висновком судово-медичної експертизи від 30 липня 2014 року, який піддавати сумнівам немає підстав, а тому суд вважає їх правдивими і в сукупності з іншими наведеними доказами бере за основу при постановлені вироку.

Належних доказів, які б спростовували висновок експертизи чи ставили під сумнів його обґрунтованість ані обвинуваченою, ані захисником суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13 підтвердили наявність 21 липня 2014 року у потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, причину їх походження остання та ці ж свідки вказали від дій обвинуваченої ОСОБА_4 , яка під час конфлікту, що мав місце 21 липня 2014 року на подвір`ї за місцем проживання брата потерпілої у АДРЕСА_2 , нанесла потерпілій удари рукою по різних частинах тіла. Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 30 липня 2014 року відмічені у потерпілої тілесні ушкодження утворились можливо в час вказаний у постанові і у медичній документації (тобто 21.07.2014 року) та вони не могли утворитися при падінні з висоти власного росту.

Обвинувачена ОСОБА_4 належними та достатніми доказами цих обставин не спростувала, а тому суд її показання про непричетність до вчинення злочину вважає неправдивими і розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

На думку суду, неправдивим також є показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про те, що ніякої бійки 21 липня 2014 року під час конфлікту не було і ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не спричиняла, оскільки вони суперечать іншим вищенаведеним доказам, які у сукупності узгоджуються між собою. Окрім того, ці свідки є близькими родичами обвинуваченої і були не лише очевидцями події, які мали місце 21 липня 2014 року у АДРЕСА_2 , але й учасниками конфлікту, що свідчить про те, що вони зацікавлені у результаті розгляду кримінального провадження та в ухиленні обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що запис у медичній картці № 0433 потерпілої ОСОБА_6 проведено лікарем-травматологом 29 липня 2014 року. Так, будучи допитаним в якості свідка лікар-травматолог ОСОБА_16 дав суду показання про те, що спочатку потерпілу оглянув невропатолог, потім окуліст, а потім він як лікар-травматолог і направив її на рентген, який у подальшому ним був описаний. З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 прийшла до неї як лікаря-невропатолога на прийом 23 липня 2014 року і вона дала їй направлення до лікаря-травматолога. Рентгенологічне дослідження черепа потерпілої було проведено 24 липня 2014 року, що підтверджується витягом із журналу запису рентгенологічних досліджень рентгенкабінету приймального відділення Камінь-Каширської центральної районної лікарні, запис за № 1978.

Разом з тим, та обставина, що запис лікаря-травматолога у медичній документації № 0433 потерпілої ОСОБА_6 датовано 29 липня 2014 року, а не 23 липня 2014 року, коли потерпіла вперше звернулася у Камінь-Каширську центральну району лікарню, не спростовують винуватості обвинуваченої у вчинені злочину, зважаючи на таке. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи від 30 липня 2014 року при її проведені експертом були взяті до уваги дані медичної картки потерпілої № 0433, а саме, записи лікарів у цій картці як за 23 липня 2014 року, так і записи лікаря-травматолога за 29 липня 2014 року.

Показання у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 про те, що запис у медичній картці № 0433 ним, як лікарем-травматологом проведено 23 липня 2014 року, з огляду на вищевикладене, суд вважає помилковими, а тому до уваги не приймає. Окрім того, такі показання свідка не впливають на правильність висновків суду про винуватість ОСОБА_4 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не можуть бути доказом невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину відомості, вказані у медичній картці № 4562 потерпілої ОСОБА_6 лікарем-невропатологом ОСОБА_17 , у відповідності до яких тіло та видимі слизові потерпілої під час огляду були чисті. Так, свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні дала показання про те, що у зв`язку з великою завантаженістю допустила помилку при заповненні медичної документації, особисто потерпілу не оглядала, оскільки знала, що це зробить лікар-травматолог, на прийом до якого вона дала направлення потерпілій ОСОБА_6 .

Доводи захисника про те, що лікарями були порушені вимоги щодо заповнення медичної документації також не спростовують вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що не був очевидцем усіх подій, що мали місце 21 липня 2014 року на подвір`ї будинку за місцем проживання його брата ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 , прийшов на місце конфлікту вже дуже пізно, щоб завезти додому свої рідних, чи наносила обвинувачена його сестрі ОСОБА_6 тілесні ушкодження, особисто не бачив, зі слів останньої йому відомо, що у неї після цих подій дуже боліла голова, а відтак, його показання суд залишає поза увагою.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, що відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винної, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонеркою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання винної, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та беручи до уваги конкретні обставини вчинення злочину, кількість та характер заподіяних потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, думку останньої, яка наполягала на суворому покаранні, і майновий стан винної, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Підстав для призначення покарання у виді штрафу у більшому розмірі або застосування іншого, більш суворішого виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з довідкою Камінь-Каширської центральної районної лікарні від 11.11.2014 року та епікризом № 4562 (а.п. 157, 209), потерпіла ОСОБА_6 перебувала на лікування у вказаній медичній установі з 23 липня 2014 року по 29 липня 2014 року 6 ліжко/днів, у зв`язку з чим лікарнею затрачено кошти в сумі 668 грн. 82 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку,що позов прокурора про стягнення з обвинувачено ОСОБА_19 витрат, понесених лікарнею на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, на користь фінансового управління Камінь-Каширської районної державної адміністрації належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень (одна тисяча сто дев`яносто).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Камінь-Каширської районної державної адміністрації (р/р 0476 ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014) 668 гривень (шістсот шістдесят вісім) 82 копійки витрат за лікування потерпілої від злочину.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Головуючий:ОСОБА_1