У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Канигіної Г.В., Заголдного В.В.,

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 24 січня
2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду
Донецької області від 21 вересня 2007 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Старомайорське
Великоновосілківського району Донецької області, мешканця м. Маріуполя Донецької області, раніше не судимого,

за пунктами 7 і 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця м. Маріуполя Донецької області, раніше не судимого,

за пунктами 7 і 12 ч. 2 ст. 115 КК України - на 12 років позбавлення волі.

За вироком суду з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_3 15000 гривень солідарно на
відшкодування моральної шкоди.

Суд визнав ОСОБА_1 та ОСОБА_2
винуватими в тому, що вони 30 квітня
2007 року в нічний час після вживання спиртних напоїв, використовуючи нікчемний
привід, з метою вбивства з хуліганських спонукань завдали ОСОБА_3 численні
удари руками і ногами по голові та
тулубу, від яких потерпілих впав і втратив свідомість. Коли ОСОБА_1 і ОСОБА_2
побачили, що потерпілий живий і залишає місце події, вони двічі доганяли його і, поваливши на землю, з метою
заподіяння йому смерті, завдали численні удари руками і ногами по голові та тулубу. Внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень потерпілий помер на місці вчинення злочину.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_2 вказує на неповноту
судового слідства та порушення вимог закону при призначенні покарання.
Вважаючи, що суд не врахував усіх пом'якшуючих покарання обставин та дані про
його особу, просить вирок апеляційного суду змінити, пом'якшити міру покарання;

- засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, мотивуючи тим, що
при винесенні вироку було порушено норми кримінально-процесуального закону та
його право на захист, що судове слідство проведено неповно. Він також зазначає,
його дії необхідно кваліфікувати за ст. 121 КК України, оскільки не було попередньої змови на скоєння
злочину та неправильно встановлено мотив вчинення вбивства.

У запереченнях на касаційні скарги
потерпіла ОСОБА_3, вважаючи доводи засуджених необґрунтованими, просить
залишити скарги без задоволення, а вирок суду - без зміни.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора про законність й обґрунтованість
вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, за якого їх засуджено, матеріалами справи доведена.
Обґрунтованими є і висновки суду стосовно змісту умислу засуджених, які
оспорюються в касаційних скаргах.

Самі засуджені ОСОБА_2 і ОСОБА_1
у судовому засіданні пояснювали, що вони
вдвох неодноразово завдавали потерпілому
ОСОБА_3 удари ногами і руками по голові та тулубу, і після їх дій він
залишався лежати без руху.

Пояснюючи мотиви злочину на досудовому слідстві,
засуджені стверджували, що завдавали
тілесні ушкодження ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що бажали проучити за неправильну
поведінку, а доганяли та знову завдавали удари потерпілому з метою заподіяння
йому більш серйозних тілесних
ушкоджень.

Ці пояснення вони підтверджували і
під час проведення з ними відтворення обстановки та обставин події. Вони узгоджуються з
даними, що містяться у протоколі огляду місця події та висновках
судово-медичної експертизи.

Зокрема, у протоколі огляду місця
події описання місцезнаходження та положення
трупа ОСОБА_3 співпадають в цій частині з показаннями засуджених ОСОБА_2
і ОСОБА_1

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи на трупі виявлено численні садна, рани у різних ділянках голови,
переломи ребер, крововиливи під
м'які мозкові оболонки та речовину
головного мозку. ОСОБА_3 було заподіяно
не менш 7 ударів у ділянку голови,
мінімум 1 удар у ділянку шиї справа, мінімум 1 удар у ділянку грудної клітки
зліва. Смерть потерпілого настала від закритої черепно-мозкової травми, яка
супроводжувалась крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку.

Із показань свідків ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 убачається, що в день вчинення злочину між засудженими та потерпілим не
було будь-якого конфлікту. Вони удвох
вийшли разом із потерпілим із кафе після
пропозиції ОСОБА_2 до ОСОБА_3 вийти для розмови. Останній у кафе не повертався.

Як показав свідок ОСОБА_6, обидва
засуджених завдавали удари руками і ногами по тулубу ОСОБА_3, який лежав на
землі біля кафе «Каліфорнія».

Такими показаннями спростовується
твердження засуджених про відсутність попередньої змови на вчинення злочину.

Характер тілесних ушкоджень,
заподіяних потерпілому, їх кількість, локалізація, обставини, за яких
завдавалися удари, свідчать про те, що намір ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було спрямовано
саме на умисне позбавлення життя потерпілого.

Доводи засуджених про неповноту й
неправильність судового слідства є
необґрунтованими. У судовому засіданні
було досліджено всі докази, що
представлені органом досудового слідства, допитано засуджених, свідків,
ретельно перевірено доводи засуджених
про обставини та мотив вбивства ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дав належну оцінку зібраним у справі доказам, правильно
встановив фактичні обставини справи і зробив обґрунтований висновок щодо повної
доведеності винності засуджених.

Кваліфікація злочинних дії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за пунктами 7 і 12 ч. 2 ст. 115 КК України є
правильною.

Посилання засуджених про те, що
тілесні ушкодження вони заподіяли потерпілому у зв'язку з протиправною
поведінкою останнього, є аналогічними їх заявам у судовому засідання, які
належно перевірені й свого підтвердження не знайшли. Суд дійшов до
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчинили умисне вбивство ОСОБА_3
з хуліганських спонукань.

Урахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про
особи винних, обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, суд призначив
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 покарання відповідно
до вимог ст. 65 КК України. Колегія суддів вважає, що призначене покарання є
необхідним й достатнім. Підстав для його пом'якшення не вбачається.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на
порушення його прав на захист, то при перевірці вказані доводи не знайшли свого
підтвердження.

Порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або
скасування постановленого у даній справі вироку, не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_2
та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької
області від 21 вересня 2007 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

А.І.Редька Г.В. Канигіна В.В.Заголдний