ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року м.
Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії:

головуючого
Вільгушинського М.Й.,

суддів:
Дембовського С.Г., Слинька С.С.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді кримінального
провадження судом першої інстанції, на
вирок Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 30 квітня
2014 року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 23 липня 2014
року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

указаним вирок місцевого суду,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 23 липня 2014 року, засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Києва, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, не судимого,

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років і 6 місяців;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 9
років із конфіскацією всього майна, що
є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань
остаточно призначено ОСОБА_1 покарання
у виді позбавлення волі строком на 10
років і 6 місяців із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

У касаційній скарзі прокурор, який брав
участь у розгляді кримінального
провадження судом першої інстанції,
зазначає вимогу про скасування судових
рішень щодо ОСОБА_1 у зв'язку з істотним
порушенням вимог кримінального
процесуального закону при їх
постановленні. На обґрунтування своїх
вимог прокурор посилається на те, що
суд, на його думку, при викладенні
мотивувальної частини вироку не
зазначив спосіб вчинення та наслідки
кримінальних правопорушень, за які
ОСОБА_1 було засуджено, а саме: які
тілесні ушкодження були заподіяні
потерпілому ОСОБА_2 їх тяжкість,
локалізацію, спосіб та характер їх
нанесення, а також не конкретизував від
яких саме тілесних ушкоджень настала
смерть потерпілого. Також зазначає про
те, що ухвала суду апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_1 не відповідає
вимогам ст. 419 КПК України, оскільки суд
апеляційної інстанції, залишаючи без
змін вирок місцевого суду, належним
чином не мотивував своє рішення.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені
копії судових рішень, колегія суддів
вважає, що немає підстав для відкриття
провадження з мотивів, наведених у
касаційній скарзі.

Прокурором не оскаржуються
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчинених кримінальних правопорушеннях
та кваліфікація його дій за ч. 2 ст.
121, ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК
України у мотивувальній частині вироку
зазначаються формулювання
обвинувачення, визнаного судом
доведеним, із зазначенням місця, часу,
способу вчинення та наслідків
кримінального правопорушення, форми
вини і мотивів кримінального
правопорушення.

Як убачається із арк. 1 наданої
прокурором завіреної належним чином
копій вироку суду першої інстанції,
ОСОБА_1 засуджено за те, що він 22 січня
2012 року о 07 год 00 хв, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння та перебуваючи
на автобусній зупинці, що на 21 км
автодороги Київ-Чоп в с.Стоянка,
Києво-Святошинського району Київської
області, з корисливих мотивів із метою
заволодіння майном ОСОБА_2,
усвідомлюючи суспільно-небезпечний
характер своїх діянь, передбачаючи їх
суспільно-небезпечні наслідки та
бажаючи їх настання, використовуючи
при цьому дерев'яну биту для досягнення
свого злочинного наміру, умисно наніс
не менше двох ударів дерев'яною битою в
область голови ОСОБА_2, спричинивши
йому тілесне ушкодження у вигляді
черепно-мозкової травми: синець правої
бокової поверхні голови та шиї,
крововилив в м'яких покривах голови,
багатоуламковий перелом правої
тім'яно-скроневої ділянки з переходом
на основу черепа (згідно протоколу
операції), багатоуламковий вдавлений
перелом тім'яно-потиличної ділянки з
переходом на основу черепа,
епідуральна гематома справа об'ємом 50
мл. і субдуральна гематома справа
об'ємом 50 мл/ (згідно протоколу
операції), крововиливи під м'якою
мозковою оболонкою, забій головного
мозку; набряк-набухання головного
мозку; забійна рана лобної ділянки,
садно та синець спинки носа з переходом
на повіки очей, синець навколо
зовнішнього кута лівого ока, - які
згідно висновку
судово-медичноїекспертизи за № 62/Д/47
тр. від 12.04.2012 року відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень за критерієм
небезпеки для життя, що потягли смерть
потерпілого ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в Центральній районній
лікарні Києво-Святошинського району
Київської області. Також ОСОБА_1
відкрито заволодів спортивною сумкою
ОСОБА_2, в якій знаходилося належне
потерпілому майно, яке привласнив та
розпорядився на власний розсуд, чим
спричинив потерпілому матеріальні
збитки на загальну суму 1233 грн. 47 коп.

Викладене свідчить, що твердження
прокурора про те, що суд першої
інстанції не дотримався вимог ч. 3 ст. 374
КПК України та у вироку не зазначив
місце, час, спосіб вчинення та наслідки
кримінальних правопорушень, за які
ОСОБА_1 було засуджено, є
безпідставними.

У касаційній скарзі не наведено інших
доводів щодо істотного порушення вимог
кримінального процесуального закону,
які перешкодили чи могли перешкодити
суду ухвалити законне і обґрунтоване
судове рішення, та були б підставами
для скасування судових рішень щодо
ОСОБА_1, як про це зазначає вимогу особа,
що подала касаційну скаргу.

Ухвала суду апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів,
наведених у касаційній скарзі, наданих
до неї судових рішень убачається, що
підстави для задоволення касаційної
скарги прокурора відсутні, а тому
відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України
підстав для відкриття провадження
немає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 428
КПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити прокурору, який брав участь у
розгляді кримінального провадження
судом першої інстанції, у відкритті
касаційного провадження за його
касаційною скаргою на вирок
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 23 липня 2014 року щодо ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
не підлягає.

С у д д і:

М.Й. Вільгушинський С.Г. Дембовський С.С.
Слинько