Справа № 760/8802/15-к
Провадження № 1-кс760/2099/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 та заявниці ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Солом`янського районного управління внутрішніх справ Головного управління МВС в м. Києві щодо невизнання потерпілим в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000346 від 11.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст..384 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_4 звернулась зі скаргою на рішення слідчого СВ Солом`янського районного управління Головного управління МВС в м. Києві,про відмову у визнанні її та її брата ОСОБА_5 потерпілими в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000346 від 11.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст..384 ч.1 КК України.

В обґрунтування поданої скарги зазначала, що 30.03.2015 року нею було направлено заяву слідчому про визнання її та брата потерпілими в кримінальному провадженні, яке проводиться відносно судових експертів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за фактом фальсифікації експертного висновку. Експертиза проводилась стосовно її брата ОСОБА_5 на предмет батьківства, в рамках цивільної справи про визнання батьківства. Вважає, що вона та її брат повинні бути визнані потерпілими, оскільки висновок експерта сфальсифіковано, підтверджено, що брат є батьком своїх дітей, а вона не має можливості достовірно дізнатися чи ці діти є її племінниками. Відповідь на свою заяву вона отримала 29.04.2015 року і звернулась до суду із скаргою на відмову в задоволенні її заяви.

Заявниця судовому засідання скаргу підтримала і просила задовольнити.

Зацікавлена особа - слідчий Солом`янського районного управління внутрішніх справ Головного управління МВС в м. Києві ОСОБА_3 в судовому засідання заперечував проти вимог скарги, пояснюючи це тим, що відповідно до положень ст..55 ПКП України потерпілою може бути особа якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної, моральної чи майнової шкоди. ОСОБА_4 дійсно звернулась із заявою про визнання її потерпілою, однак їй відмовлено, про що є постанова від 09.04.2015 року. Кримінальне провадження відкрито за зверненням ОСОБА_4 про неправомірні дії експерта

Ки ївського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_7 при складанні висновку експерта № 121 від 30.05.2012 року. Досудовим слідством встановлено, що експертиза на предмет батьківства ОСОБА_5 стосовно дітей була призначена в рамках цивільної справи про встановлення батьківства. ОСОБА_4 відношення до цієї справи не має, ніякої матеріальної, моральної чи майнової шкоди в кримінальному провадженні їй не завдано, тому прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілою.

ОСОБА_5 зовсім не звертався із такою заявою, хоча згідно вимог кримінально- процесуального кодексу повинен це зробити особисто.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність, зокрема, слідчого, яка полягає у рішенні про відмову у визнанні потерпілою особою.

Судом встановлено, що 30.03.2015 року заявниця звернулася до слідчого ОСОБА_3 . Солом`янського районного управління внутрішніх справ Головного управління МВС в м. Києві із заявою про визнання її та ОСОБА_5 потерпілими в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000346 від 11.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст..384 ч.1 КК України за фактом видачі завідомо неправдивого висновку посадовими особами Київського міського бюро судово-медичних експертиз.

Згідно постанови слідчого від 09.04.2015 року у визнанні потерпілою ОСОБА_4 відмовлено, про що листом від 16.04.2015 року їй про це повідомлено.

Встановлено, що така ж заява від імені ОСОБА_4 30.03.2015 року про визнання ОСОБА_5 потерпілим в кримінальному провадженні була направлена до Солом`янського районного управління внутрішніх справ Головного управління МВС в м. Києві.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілою в кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної чи майнової шкоди.

Зі змісту поданої скарги та пояснень заявниці в судовому засіданні свідчить, що підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілою в даному кримінальному провадженні не має підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що потерпілим є також особа яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і у зв`язку з цим, вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

В матеріалах доданих до скарги відсутні відомості про те, що ОСОБА_5 особисто звертався із такою заявою до слідчого, як і відсутні відомості про належні повноваження заявниці звертатися з такою заявою від його імені.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга є необґрунтованою, слідчий суддя не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст55,. 214, 303, 304, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчій суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення слідчого Солом`янського районного управління внутрішніх справ Головного управління МВС в м. Києві щодо відмови у визнанні потерпілою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 18.05.2015 року о 10 год.30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .