Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючої ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3,
за участю прокурора захисника ОСОБА_4.,ОСОБА_5,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2014 року.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2013 року засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК - на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК ОСОБА_6 виправдано у зв'язку з недоведеністю вини у вчиненні злочинів;

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянку України, таку, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК - на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК ОСОБА_7 виправдано у зв'язку з недоведеністю вини у вчиненні злочинів;

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК - на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК ОСОБА_8 виправдано у зв'язку з недоведеністю вини у вчиненні злочинів;

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 4 ст. 190 КК - на строк 5 років з конфіскацією всього особистого майна;

за ч. 2 ст. 146 КК - на строк 4 роки;

за ч. 1 ст. 263 КК - на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 289 КК ОСОБА_9 виправдано у зв'язку з недоведеністю вини у вчиненні злочинів.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь ТОВ «Продінвест» 82 503 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також із ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 - 25 000 грн моральної.

Цивільний позов ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати у справі.

Ухвалою апеляційного суду цей вирок було змінено в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11, зокрема вказівку «залишити без розгляду» замінено на «відмовити», в решті вирок залишено без зміни.

За обставин, установлених судом і докладно викладених у вироку, зазначених усіх осіб визнано винними у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому у складі організованої групи на території м. Житомира, а також ОСОБА_9 - у незаконному позбавленні волі людини та незаконному поводженні зі зброєю.

ОСОБА_6 у листопаді 2009 року з метою заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою організував стійку злочинну групу, до складу якої увійшли ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 Організована група характеризувалась наявністю керівника і організатора, розробленого єдиного плану вчинення кожного злочину, відомого всім учасникам групи, стійкими зв'язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, розподілом між учасниками групи цінностей, здобутих злочинним шляхом.

ОСОБА_7, будучи приватним підприємцем, 01 грудня 2009 року отримала від ТОВ «Нектар Плюс» через експедитора ОСОБА_12 кондитерські вироби на загальну суму 36 406,51 грн для реалізації у м. Житомирі.

Наступного дня, 02 грудня 2009 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, будучи повідомленими ОСОБА_7 про вивантаження поставлених кондитерських виробів, діючи відповідно до розробленого спільного плану, у АДРЕСА_3 підробили платіжне доручення про перерахування ОСОБА_7 на рахунок ТОВ «Нектар Плюс» коштів за поставлений товар. Того ж дня близько 20.00 год. ОСОБА_7 і ОСОБА_8, достовірно знаючи, що цей документ підроблений, використали його, передавши экспедитору ОСОБА_12, який не знав про їх злочинні дії.

06 грудня 2009 року ТОВ «Нектар Плюс» було виявлено, що платіжне доручення є підробленим - з метою отримання від ОСОБА_7 коштів за поставлені товари 08 грудня 2009 року до м. Житомира прибув комерційний директор ТОВ «Нектар Плюс» ОСОБА_13

09 грудня 2009 року приблизно о 09.00 год. ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9, діючи за погодженням із ОСОБА_7, прибули на обумовлене місце зустрічі, а саме: на площу Перемоги м. Житомира, де ОСОБА_9 зустрівся з комерційним директором ТОВ «Нектар Плюс» ОСОБА_13 Під час розмови ОСОБА_9, висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я ОСОБА_13, повідомив останньому, що ніякі кошти повернуті не будуть.

Таким чином, своїми спільними злочинними діями, вчиненими у складі організованої злочинної групи, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою заволоділи майном ТОВ «Нектар Плюс» на загальну суму 36 406,51 грн, чим завдали цьому підприємству матеріальної шкоди.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у середині березня 2010 року ОСОБА_7, діючи за погодженням з іншими учасниками групи, зробила заявку до ТОВ «Продінвест» на поставку кондитерських виробів на загальну суму 82 503 грн, які експедитор ОСОБА_14 доставив автомобілем приблизно о 08.00 год. 19 березня 2010 року до м. Житомира та за вказівкою ОСОБА_7 вивантажив їх у приміщенні складу.

У цей же день ОСОБА_8 з метою відволікання уваги ОСОБА_10 залишився з останнім, а ОСОБА_7 під приводом доставки коштів поїхала в місто, одночасно повідомивши ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про вивантаження товару. ОСОБА_9, вийшовши за межі спільного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, діючи з метою незаконного позбавлення волі людини, за попередньою змовою з невстановленою особою, близько 12.00 год. на автомобілі марки «БМW-528», прибув до складських приміщень, розташованих на АДРЕСА_1. Там ОСОБА_9 з метою введення в оману експедитора ТОВ «Продінвест» ОСОБА_10, зімітував напад на ОСОБА_8, погрожуючи при цьому пристроєм для відстрілу гумових куль марки «ПМ-Т».

Після цього, подолавши волю ОСОБА_10 до опору шляхом погроз його життю та здоров'ю, застосувавши фізичну силу та пістолет, ОСОБА_9 за попередньою змовою з невстановленою особою із застосуванням фізичної сили, продовжуючи дії, направлені на імітацію вимагання у ОСОБА_8 повернення неіснуючого боргу, помістили останнього разом із ОСОБА_10 до автомобіля, де утримували його до 17.00 год., а потім перевезли до м. Києва, таким чином незаконно позбавивши волі потерпілого.

У цей час інші учасники організованої злочинної групи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перевезли зазначені кондитерські вироби до іншого складу на АДРЕСА_2. ОСОБА_9, отримавши від інших учасників інформацію про те, що майно вже перевезено, відпустив ОСОБА_10

Таким чином, своїми спільними злочинними діями, вчиненими у складі організованої злочинної групи, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою повторно заволоділи майном ТОВ «Продінвест», чим завдали цьому підприємству значної матеріальної шкоди.

Крім цього, 05 жовтня 2010 року працівниками міліції під час проведення огляду автомобіля «BMW-528» ОСОБА_9 було виявлено та вилучено пістолет «Ортгис», споряджений п'ятьма патронами калібру 6,35 мм, який ОСОБА_9 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Надалі 09 жовтня 2010 року працівниками міліції під час проведення обшуку гаража ОСОБА_9 на АДРЕСА_4 було виявлено 4 імітаційні патрони типу «ИМ-82,107М», які є зарядами вибухової речовини, 32 патрони калібру 5,6 мм та 3 патрони калібру 7.62 мм, які є боєприпасами.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального та істотним порушенням кримінально-процесуального законів. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року, оскільки суд не зазначив підстав, через які визнано необґрунтованою апеляцію прокурора. Стверджує, що висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, щодо недоведеності вини засуджених по окремих епізодах злочинної діяльності, зокрема, незаконне заволодіння транспортним засобом і документами ТОВ «Нектар Плюс», незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_10 та незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_11, спростовується наявними у справі доказами.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_8 вважає судові рішення законними й обґрунтованими і просить залишити їх без зміни, а захисник ОСОБА_5 просить змінити судові рішення стосовно ОСОБА_9 та пом'якшити призначене йому покарання, залишивши касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, пояснення захисника, яка заперечила проти скарги прокурора та просила звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК 1960 року в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції, коротко викладено пояснення осіб, які брали участь у засіданні, аналіз доказів, досліджених під час судового слідства, проведеного апеляційним судом, та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Проте, як убачається з матеріалів справи, апеляційний суд при розгляді цієї кримінальної справи та винесенні ухвали не дотримався вимог зазначеної норми кримінально-процесуального закону.

Так, не погодившись із вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляцію, в якій порушив питання про скасування вироку з мотивів невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених. В апеляції він стверджував, що суд безпідставно зменшив обсяг обвинувачення шляхом виправдання ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК та перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ч. 2 ст. 146 КК, при цьому прокурор обґрунтував свої доводи, посилаючись на докази, здобуті під час досудового слідства.

Апеляційний суд усупереч вимогам ст. 377 КПК 1960 року, погодившись із висновком місцевого суду щодо виключення частини обвинувачення та перекваліфікації дій засуджених, не навів в ухвалі підстав прийняття такого рішення, не дав вичерпної відповіді на доводи, викладені в апеляції прокурора, а послався лише на те, що доводи прокурора в цій частині є неконкретними. При цьому суд не зазначив, чому саме оцінка доказів суду першої інстанції є правильною, та чим спростовується кримінально-правова оцінка дій засуджених, викладених в обвинувальному висновку.

З огляду на наведене ухвалу апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді справи апеляційному суду належить урахувати зазначене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, у тому числі шляхом проведення судового слідства, перевірити доводи, наведені в апеляціях, інші доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, дати на них вичерпну відповідь і прийняти законне, обґрунтоване й справедливе рішення, зважаючи на приписи статей 377, 399, 400 КПК 1960 року.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2014 року щодо ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3