Справа № 694/59/15-к Провадження №1-кп/694/29/15
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
11.02.2015 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 12 год. 00 хв. 02 вересня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_6 в будинку по АДРЕСА_1 , де в спальній кімнаті на полу виявив жіночу сумку, в якій знаходилась кредитна картка «Приват Банку» видана на ім`я ОСОБА_5 та достовірно знаючи, що вона є офіційними документами, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав її для подальшого зняття з неї грошових коштів.
Крім того, приблизно 12 години 30 хвилин 02 вересня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи по пр-ту Шевченка,74 в м. Звенигородка Черкаської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з картки «ПриватБанку», яка видана на ім`я ОСОБА_5 , викрав грошові кошти в сумі 700 грн., знявши їх з кредитної картки останньої, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та щиро розкаявся. Дав показання про те, що вранці 02 вересня 2014 року він перебував в будинку за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , де була також потерпіла ОСОБА_5 . Під час розмови з ОСОБА_5 вона просила допомогти їй розблокувати кредитну картку «ПриватБанку», на що він погодився. Вона дала йому свій мобільний телефон, на який приходили СМС повідомлення з інструкціями по встановленню пін-коду та він побачив її пін-код. Після чого він разом із ОСОБА_7 , його матір`ю, ОСОБА_5 та іншими їх знайомими сиділи за столом та розпивали спиртні напої. Через деякий час він відійшов від компанії та помітив сумку, з якої викрав пластикову картку «ПриватБанку». Він знав, що вона належить ОСОБА_5 та на ній є гроші. Потім він запропонував ОСОБА_8 піти з ним в центр. Підійшовши до банкомату він зняв гроші, спочатку 500 грн., а потім два рази по 100 грн. Потім він дав 50 грн. ОСОБА_8 та віддав йому картку, щоб той передав ОСОБА_5 , а сам пішов відпочивати. Зняті гроші він витратив на власні потреби.
Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю та пообіцяв відшкодувати завдані збитки найближчим часом. Просив не позбавляти його волі.
Потерпіла ОСОБА_5 підтримала показання обвинуваченого щодо викрадення її майна. Підтримала заявлений нею позов на суму 1700 грн. та просила не карати обвинуваченого надто суворо.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена повністю та кваліфікує його дії:
- за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;
- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу винного, який ніде не працює, раніше судимий, та знову вчинив умисні корисливі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, застосувавши при цьому положення ч. 1 ст. 70 КК України та призначивши покарання за сукупністю злочинів. З урахуванням тяжкості злочину, особи винного та думки потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає до задоволення повністю, оскільки визнається обвинуваченим ОСОБА_3 та доводиться матеріалами кримінального провадження.
За таких обставин з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 700 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди.
Речові докази та процесуальні витрати в справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 700 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 1700 (одну тисячу сімсот) грн.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1