УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Косарєва В.І. та Гриціва М.І.,

за участі прокурора

Вергізової Л.А.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Сумської області на постанову
Сумського районного суду Сумської області від 15 вересня 2005 року щодо
ОСОБА_1.,

встановила:

цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянина України,
раніше не судимого,

звільнено від
кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України,
на підставі Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року (далі Закон).

Органами досудового слідства ОСОБА_1. пред'явлено звинувачення в тому, що
він 2 квітня 2004 року близько 12 години 10 хвилин у Степанівській середній
школі НОМЕР_1 Сумського району Сумської області смиканням за вуха та трьома
ударами долонею по обличчю умисно спричинив малолітньому ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження за те, що він
напередодні побив його дочку.

В апеляційному порядку постанова суду не переглядалась.

У касаційному поданні прокурор просить постанову скасувати, оскільки
вважає, що суд, провівши судовий розгляд справи в повному обсязі, повинен був
постановити вирок зі звільненням ОСОБА_1. від покарання на підставі акта про
амністію, а не виносити постанову про звільнення від кримінальної
відповідальності та закриття провадження у справі. Просить справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку
прокурора Вергізової Л.А., яка підтримала касаційне подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що для його задоволення немає підстав.

Під час судового розгляду судом правильно встановлено підстави звільнення
ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності на підставі Закону України “Про
амністію” від 31 травня 2005 року та прийнято законне рішення про закриття
провадження в справі. Таке рішення суд прийняв з урахуванням ознак, які
характеризують особу підсудного, та категорії вчиненого ним злочину, наявність
яких фактично не заперечується в касаційному поданні.

Що ж стосується тверджень прокурора про те, що суд, провівши судовий
розгляд справи в повному обсязі, мав винести в нарадчій кімнаті вирок і лише
потім застосувати до нього закон про амністію, то вони не ґрунтуються на
матеріалах справи та не відповідають вимогам закону.

Як видно з протоколу судового засідання, ОСОБА_1 в останньому слові, тобто
ще до виходу суду в нарадчу кімнату, висловив свою згоду на застосування до
нього Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року як до особи, що
вперше вчинила злочин середньої тяжкості та має на утриманні неповнолітню
дитину. Зважаючи на ці обставини, суд, діючи відповідно до вимог ст. 6 Закону,
звільнив його від кримінальної відповідальності й у зв'язку з цим закрив
провадження у справі.

Таке рішення є правильним, бо в даному випадку судом був застосований
спеціальний закон, який передбачає підстави, порядок та умови звільнення від
кримінальної відповідальності. Отримавши на стадії судового розгляду справи
згоду ОСОБА_1., суд зобов'язаний був звільнити його від кримінальної
відповідальності та закрити провадження у справі, оскільки в протилежному
випадку застосував би закон, який усуває можливість призначення покарання за
вчинене ним діяння.

Будь-яких інших істотних порушень вимог кримінального та
кримінально-процесуального законів, які б ставили під сумнів законність та
обґрунтованість постанови, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити в задоволенні касаційного подання першого
заступника прокурора Сумської області.

С у д д і:

Синявський О.Г. Косарєв
В.І. Гриців М.І.