АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/793/676/13Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : ч.1 ст. 122 КК
України Кімстачов О.С. Доповідач в
апеляційній інстанції Гончарук І. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоГончарука І.М.,
суддівОхріменка І.К., Ятченка М.О.,з
участю прокурораСвищ Л.А., засудженого
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси кримінальну
справу за апеляціями прокурора, який
приймав участь в суді першої інстанції,
Тарасенко О.В., засудженого ОСОБА_6 на
вирок Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 12.09.2013 року,
яким:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Паланка, Уманського району Черкаської
області, українця, громадянина України,
освіта середня-спеціальна,
непрацюючого, одруженого,
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, проживає за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України і
призначено покарання у виді 1 року
позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу, до вступу
вироку в законну силу залишено
попередню - підписка про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8
задоволено частково. Вирішено стягнути
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну
шкоду в сумі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00
коп.; у стягненні з ОСОБА_6 матеріальної
шкоди в сумі 5 486 грн. відмовлено.

Цивільний позов прокурора Уманського
району задоволено повністю. Вирішено
стягнути з ОСОБА_6 на користь Уманської
центральної районної лікарні витрати
на стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_8 за період з 14.12.2010 року по 31.12.2010
року в сумі 2 450 (дві тисячі чотириста
п'ятдесят) гривень 38 коп.

Вирішено долю речових доказів
відповідно до вимог ст. 81 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_6, визнано
винним та засуджено за те, що він 12
грудня 2010 року приблизно о 22 годині 30
хв. в с. Паланка, Уманського району
Черкаської області, знаходячись по
провулку Петровського вказаного
населеного пункту, поряд з опорою лінії
електропередач з написом «11/2», на
ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_8, з
метою нанесення останньому тілесних
ушкоджень, діючи умисно, раптово наніс
удар кулаком руки у тім'яну частину
голови ОСОБА_8, від якого потерпілий
впав на землю. Після цього, продовжуючи
свій злочинний намір, ОСОБА_6 наніс
ОСОБА_8 орієнтовно 3-4 удари в ділянку
щелепи справа та декілька ударів
кулаками та ногами в різні ділянки
голови, тулубу, по руках. При цьому
ОСОБА_6 наніс удар кулаком по голові
потерпілого, від якого останній
втратив свідомість, після чого,
досягнувши своєї мети, залишив
потерпілого лежати на вулиці (на місці
події). У результаті протиправних дій
ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: синців грудної клітки, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що не спричинили
короткочасного розладу здоров'я,
синців та саден лиця, тім'яної частини
голови, струсу головного мозку,
перелому нижньої щелепи справа, які
згідно висновку експерта №3мд/52/101 від
21.03.2011р. відносяться до ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я.

Не погоджуючись з вироком суду першої
інстанції прокурор подав апеляцію зі
змінами, в якій вказує на те, що судом
відповідно до ст. 277 КПК України (в
редакції 1960 року), не з'ясовано позицію
потерпілого ОСОБА_8, щодо зміни
обвинувачення та підтримання
обвинувачення у новому чи раніше
пред'явленому обсязі. Крім того в ході
судового слідства захисником
підсудного заявлялося клопотання про
проведення відтворення обстановки та
обставин події з участю підсудного. При
цьому суд в порушення ст. 273 КПК України
в задоволенні клопотання відмовив без
видалення до нарадчої кімнати та
складання мотивованої постанови.
Просить вирок Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 12 вересня 2013 року скасувати
у зв'язку з істотними порушенням
кримінально-процесуального закону, а
кримінальну справу направити на новий
судовий розгляд в суд першої інстанції
в іншому складі суду.

Не погоджуючись з вироком суду першої
інстанції засуджений ОСОБА_6 подав
апеляцію оскільки вважає, що він
ухвалений з порушенням вимог ст.367 КПК
України. Вважає, що суд при ухваленні
судового рішення взяв до уваги одні
докази та залишив поза увагою інші
також вирок суду, не відповідає вимогам
статті 323 КПК України, оскільки не
містить обґрунтування того, чому суд
призначив йому реальну міру покарання.
Просить вирок Уманського
міськрайонного суду від 12 вересня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд в суд першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
прокурора, яка підтримала свою
апеляцію зі змінами, вважає що вирок
Уманського міськрайонного суду
підлягає скасуванню у зв'язку з
істотними порушенням
кримінально-процесуального закону, а
кримінальна справа направленню на
новий судовий розгляд в суд першої
інстанції в іншому складі суду, думку
засудженого ОСОБА_6, який просив
задоволити його апеляцію, вивчивши
матеріали кримінальної справи та
перевіривши доводи апеляцій, колегія
суддів вважає, що апеляція прокурора зі
змінами не підлягає задоволенню, а
апеляція засудженого ОСОБА_6 підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини
ОСОБА_6 у вчиненні того злочину за який
він засуджений при обставинах,
викладених у вироку, підтверджений
зібраними по справі доказами, наявними
в матеріалах кримінальної справи.

Посилання прокурора на те, що судом
відповідно до ст. 277 КПК України (в
редакції 1960 року), не з'ясовано позицію
потерпілого ОСОБА_8, щодо зміни
обвинувачення та підтримання
обвинувачення у новому чи раніше
пред'явленому обсязі, не відповідає
дійсності оскільки відповідно до ст. 277
КПК України, якщо в постанові прокурора
ставиться питання про застосування
кримінального закону, який передбачає
відповідальність за менш тяжкий
злочин, чи про зменшення обсягу
обвинувачення, то суд роз'яснює
потерпілому та його представнику їх
право підтримувати обвинувачення у
раніше пред'явленому обсязі.
Постановою прокурора про зміну
обвинувачення (т.2 а.с. 174) деталізовано
та розмежовано локалізацію тілесних
ушкоджень нанесених потерпілому та
уточнено зміст діяння засудженого, яке
знаходиться в прямому причинному
зв'язку із виявленими у потерпілого
тілесними ушкодженнями, про що
зазначено у постанові про зміну
обвинувачення і не йде мова про
застосування кримінального закону,
який передбачає відповідальність за
менш тяжкий злочин, чи про зменшення
обсягу обвинувачення. Тому вимог
вказаної статті суд першої інстанції
дотримався в повному обсязі.

Що стосується посилання прокурора на
те, що суд в порушення ст. 273 КПК України
відмовив в задоволенні клопотання про
проведення відтворення обстановки та
обставин події з участю підсудного без
видалення до нарадчої кімнати та
складання мотивованої постанови, ці
обставини вказані прокурором також не
відповідають дійсності, оскільки
відповідно до вказаної статті в усіх
питаннях, які вирішуються судом під час
судового розгляду, суд виносить ухвали.
Ухвали про направлення справи для
провадження додаткового
розслідування, при вирішенні питань,
зазначених у статтях 276, 278 і 279 цього
Кодексу, про закриття справи, про
обрання, зміну або скасування
запобіжного заходу, про застосування
заходів безпеки, про відводи і про
призначення експертизи, а також окремі
ухвали виносяться судом у нарадчій
кімнаті і викладаються у вигляді
окремого документа, який підписується
всім складом суду. Всі інші ухвали
можуть за розсудом суду виноситися або
у зазначеному вище порядку, або після
наради суддів на місці з занесенням
ухвали до протоколу судового
засідання. Вказаних вимог суд першої
інстанції і в цьому випадку дотримався
повністю, про що свідчить протокол
судового засідання від 27.07.2013 року (т.2
а.с. 201).

За таких обставин, колегія суддів, не
може погодитися з доводами прокурора
щодо порушення судом першої інстанції
кримінально-процесуального закону з
підстав наведених вище. Тому апеляція
прокурора задоволенню не підлягає з
наведених причин.

Доводи засудженого в його апеляції, про
те, що судом взято до уваги покази
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та не
мотивовано не взяття до уваги покази
інших свідків, спростовуються
викладеними у вироку місцевого суду
мотивами в який суд вказує з якої
причини покази інших свідків оцінено
критично т.2, а.с. 205.

З приводу посилання засудженого на той
факт, що судом безпідставно відмовлено
у задоволенні клопотання про
проведення слідчої дії відтворення
обстановки та обставин події за його
участю, участю потерпілого та
судово-медичного експерта, то колегія
суддів вважає, що суд відмовляючи в
задоволенні клопотання дотримався
всіх вимог закону, навів мотиви відмови
в його задоволенні та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, яке відображено
у протоколі судового засідання від
22.07.2013 року (т.2 а.с. 201).

Стосовно посилання засудженого на той
факт, що судом залишено поза увагою
висновок судово-медичного експерта та
те, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся за
медичною допомого лише 14 грудня 2010
року, колегія суддів вважає, що
твердження про можливе отримання
потерпілим тілесних ушкоджень 13.12.2010
року під час бійки, про яку засудженому
стало відомо від жителів села, є
безпідставним та вірно не взято
місцевим судом до уваги, оскільки
засудженим не конкретизовано яка бійка
відбулася учасником якої нібито був
потерпілий, між ким вона відбувалася, в
який проміжок часу, та від яких жителів
йому про неї відомо, що позбавляє
можливості перевірити ці його
твердження, крім того вони
спростовуються ще і показами свідка
ОСОБА_10, який вказав на те, що він бачив
потерпілого ОСОБА_8 з тілесними
ушкодженнями в день побиття та
відвозив його додому, оскільки сам він
дістатися до свого домоволодіння не
міг. Крім того у висновку вказано, що
наявні на тілі ОСОБА_8 тілесні
ушкодження утворилися в час та при
обставинах вказаних у постанові про
призначення експертизи.

Доводи наведені в апеляції засудженого
ОСОБА_6 щодо його непричетності до
вчинення інкримінованого йому органом
досудового слідства злочині
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України
спростовуються заявою потерпілого
ОСОБА_8 від 14.12.2010 року (т.1 а.с.8) в якій
він просить притягнути до кримінальної
відповідальності ОСОБА_6, який наніс
йому тілесні ушкодження, даними
протоколу огляду місця події від 14.12.2010
року (т.1 а.с. 10) відповідно до якого було
оглянуто відрізок ґрунтової дороги, що
по вул. Петровського, яка знаходиться в
100 м. від асфальтної дороги с. Паланка,
Уманського району Черкаської області,
даними протоколу огляду місця події
від 16.02.2011 року (т.1 а.с. 44) відповідно до
якого було оглянуто, домоволодіння
ОСОБА_6, показами потерпілого ОСОБА_8,
який відповідно до протоколу судового
засідання 02.11.2012 року (т.2 а.с.187) вказує
на те, що відчув сильний удар по голові
ззаду від якого впав на землю обличчям
до низу, та відчув, що йому почали
наносити удари по всьому тілу, і після
того коли він почув голос нападника він
зрозумів, що це був ОСОБА_6, також
потерпілий вказує на те, що ОСОБА_6
перевернув його на спину та вдарив його
кулаком в обличчя, від якого він
втратив свідомість. Також доводи
засудженого ОСОБА_6 щодо його
непричетності до інкримінованого йому
злочину спростовуються і іншими
доказами наведеними судом першої
інстанції у вироку та були ретельно
перевірені в ході слухання справи і
свого об'єктивного підтвердження не
знайшли.

Згідно висновку експерта №46 (т.1 а.с. 39-40)
та медичної документації (т.2 а.с. 137-144,
155) засуджений ОСОБА_6 має захворювання:
посттравматичну клиновидну деформацію
11-12 грудних хребців та першого
поперекового хребця; остеохондроз
деформуючий спондільоз
грудо-поперекового відділу хребта; IXC;
атеросклероз. Також відповідно до
довідки (т.1 а.с. 179) засуджений ОСОБА_6
раніше не судимий.

Колегія суддів вважає, що виправлення
засудженого ОСОБА_6, з урахуванням його
стану здоров'я, т.1, а.с.39-40, т.2, а.с. 137-144,
155, віку, позитивних характеризуючих
даних та вищевказаних обставин,
можливе без відбування покарання у
вигляді позбавлення волі із
застосуванням ст.75 КК України та
звільнення його від відбування
покарання у вигляді позбавлення волі з
випробуванням строком на 1 рік. Тому
вирок суду, в частині призначеного
покарання, підлягає зміні. Також
враховуючи той факт, що засуджений
хворіє та не має змоги рухатися без
милиць, колегія суддів вважає, що немає
необхідності покладати на засудженого
обов'язки передбачені ст. 76 КК України.

В решті частини вирок суду є законним і
обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який
приймав участь в суді першої інстанції,
Тарасенко О.В. - залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Вирок Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 12.09.2013 року
відносно ОСОБА_6 в частині призначеного
покарання - змінити.

Вважати його засудженим за ч.1 ст. 122 КК
України до 1 року позбавлення волі.

Застосувати до призначеного
засудженому ОСОБА_6 покарання вимоги
ст.75 КК України та звільнити його від
відбування призначеного покарання у
виді позбавлення волі з випробуванням
з іспитовим строком на 1 рік.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 -
залишити без змін.

Головуючий :

Судді :