АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/414/15 Справа № 183/7513/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003689 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року та скасувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_6 посилається на те, що судом при призначенні виду та розміру покарання щодо нього судом не було встановлено обтяжуючих обставин, та зазначено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак з місця дорожньо-транспортної пригоди втік, матеріальної допомоги потерпілому на лікування не здійснював.

Призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку апелянта, є занадто суровим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого з необережності, та особі обвинуваченого, оскільки він не працює, влаштуватися за спеціальністю не має змоги, а виконує разові доручення без оформлення трудового договору з доставки товарів, за що отримує оплату, у зв`язку з чим позбавлення його права керування транспортними засобами залишить його без заробітку. Крім того, органами досудового розслідування та судом було встановлено, що потерпілим було порушено правила дорожнього руху, оскільки останній переходив проїзну частину дороги у забороненому місці, поза зоною пішохідного переходу.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Крім того, судом вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду першої інстанції визнано винуватим ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

21.09.2014 року близько 17.00 години ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Peugeot 206 сс» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 60 км/год. напроти буд. № 39 вул. Радянської зі сторони вул. Горького в напрямку вул. Сучкова м.Новомосковська Дніпропетровської області, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , що перетинав проїжджу частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Peugeot 206 сс». Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння ДТП втік.

Своїми діями ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху: «У випадку причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб та залишитись на місці пригоди» та п. 12.3 Правил дорожнього руху: «У випадку виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно здатний виявити, він винен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритого перелому ліктьового відростку правої ліктьової кістки, кінцевої фаланги першого пальця лівої стопи, забитих ран голови справа, саден на голові справа, правій вушній раковині, лівому гомілково-ступневому суглобі, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткової тканини відбувається у термін понад 21 добу.

Обвинувачений ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про місце та час розгляду його апеляційної скарги, однак не виявив бажання приймати участь, про що зазначив у апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та потерпілого, які просили залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин справи в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється, ґрунтується на зібраних у справі доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного покарання колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як убачається з вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував дані про його особу, зокрема те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, крім того, пославсь на те, що ОСОБА_6 з місця дорожньо-транспортної пригоди втік, матеріальної допомоги потерпілому на лікування не здійснював, а також встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання та пом`якшують покарання. Також судом було враховано думку потерпілого та наслідки дорожньо-транспортної пригоди для потерпілого.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позбавлення права керування транспортними засобами залишить обвинуваченого ОСОБА_6 без заробітку, не відповідає встановленим у вироку даним, відповідно до яких він не працює.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції встановлені обставини порушення правил дорожнього руху також потерпілим, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки у вироку відсутні висновки суду щодо того, які порушення правил дорожнього руху було допущено потерпілим.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та зміни вироку відсутні.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на допущену у вступній частині вироку описку при зазначенні закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а саме: у вступній частині вироку зазначено ч.2 ст.286 КК України, тоді як ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину за ч.1 ст.286 КК України, що може бути виправлено відповідно до ст.379 КПК України.
На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення,а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4