суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Мороза М.А. та Кривенди О.В.
потерпілого засуджених та захисника
ОСОБА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши в судовому засіданні 22 березня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, захисника - адвоката ОСОБА_5 та представника неповнолітнього
засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 11
жовтня 2006 року, яким засуджено
немаючого судимості,
за п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України на
п'ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
за ч. 4 ст. 187 КК України на дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 187 КК України на вісім років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено остаточне
покарання - п'ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
немаючого судимості,
за п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України на
дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 187 КК України на
сім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а
на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено остаточне
покарання - дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
і ОСОБА_3 визнано винуватими в тому, що вони опівночі 24 березня 2006 року,
перебуваючи в нетверезому стані, у м. Глобине, біля автостанції, що по вул. К.
Маркса, за попередньою змовою напали на ОСОБА_7, почергово нанесли йому серію
ударів руками, ногами і дерев'яною палицею в різні частини тіла. У такий спосіб
вони з користі вбили потерпілого та заволоділи його 68 грн. Після цього ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зустріли на
залізничному вокзалі ОСОБА_1 і накинулись на нього з тим, щоб заволодіти сумкою
та мобільним телефоном. Вони почергово нанесли потерпілому удари руками, але в
той момент, коли ОСОБА_1 впав, на крик очевидця з'явилась чергова по станції і нападникам не вдалося
заволодіти майном потерпілого.
касаційній скарзі з доповненнями до неї засуджений ОСОБА_3, а так само його
захисник твердять, що не вчиняв злочинів, за які його засуджено. Вважають, що
потерпілогоОСОБА_7 побив ОСОБА_2. ОСОБА_4 заперечує свою участь і в конфлікті,
який мав місце між ОСОБА_2 і ОСОБА_1. Підкреслює, що органи досудового слідства
допустились порушень норм КПК України, а суд був упереджений і необ'єктивний. Просять
пом'якшити покарання.
ОСОБА_5 просить змінити вирок. На його думку, суд безпідставно дійшов висновку,
що засуджені були в змові щодо вчинення злочинів. Вважає, що її підзахисний
непричетний ні до вбивства потерпілого, ні до розбійних нападів на обох
Засуджений
ОСОБА_2 у касаційній скарзі ставить питання про скасування вироку і направлення
справи на додаткове розслідування. Зазначає, що потерпілих бив сам ОСОБА_4 і
він же відібрав у побитого гроші.
доповідь судді Верховного Суду України, виступи засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_4, які підтримали доводи
касаційних скарг, а також потерпілого ОСОБА_1 і думку прокурора про відмову в
задоволенні касаційних скарг, колегія суддів, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційних скарг, не вбачає підстав для їх задоволення.
матеріалів справи видно, і на це послався суд у вироку, що ОСОБА_2 з ОСОБА_4ом
учинили напад на потерпілого ОСОБА_7 у відсутності свідків. Самі засуджені на
досудовому слідстві і в суді, неодноразово змінюючи свої показання,
підтвердили, що вони дійсно побили цього потерпілого і відібрали в нього гроші.
За їхніми словами, це мало місце неподалік автостанції. Вони били потерпілого
почергово, удари наносили йому по голові руками і ногами. Били ОСОБА_7 палкою.
Зазначали, що потерпілий намагався втекли, але вони його наздогнали і
продовжили розправу. Побитого відтягли в кущі, відібрали в нього гроші і втекли.
Засуджені
в деталях розповідали, що цієї ж ночі після побиття ОСОБА_7, вони направились
на залізничний вокзал і там зупинили ОСОБА_1. Побили його. Мали намір відібрати в нього сумку і
мобільний телефон, але не вдалося, бо несподівано з'явився сторонній,
почав кричати. Тут же вибігла з приміщення вокзалу чергова.
обставини засуджені підтверджували на допитах у присутності своїх захисників.
Під час цих допитів, і на цю обставину звернув увагу суд у вироку, засуджені
намагались вигородити себе. Перекладаючи вину на іншого, кожний з них у такий
спосіб викривав один одного у цих злочинах. Тому вважати, що вони могли
обмовляти себе чи один одного під тиском працівників слідства, як про це
стверджується в касаційних скаргах, підстав не має.
ОСОБА_1 підтвердив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 чіплялись до нього на залізничному
вокзалу. Вони вимагали в нього гроші, намагались відібрати сумку. Біля
приміщення вокзалу засуджені почали бити його і виривати сумку. На допомогу
прийшли очевидці, в тому числі чергова по станції.
потерпілого підтвердили свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11
це в сукупності і ті дані, що містяться у висновках судово-медичних експертиз
про кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на
тіліОСОБА_7, зокрема вдавлений перелом лівої вискової кістки, перелом кісток
носа, забиті рани голови, крововиливи, гематоми і садени, переломи кісток зводу
черепу і субарахноїдальний крововилив в тім'яну і вискову долю, - суд
обгрунтовано розцінив як свідчення в діях ОСОБА_2 і ОСОБА_3 умислу на
позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7.
наявність у діях засуджених корисливих мотивів свідчать установлені судом факти
заволодіння майном як потерпілого ОСОБА_7, так і їхні намагання відібрати майно
у потерпілого ОСОБА_1, під час нападу на нього біля залізничного вокзалу та
заподіяння останньому закритої черепно-мозкової травми.
таких обставин суд мав підстави визнати, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є співвиконавці
розбійних нападів на потерпілих ОСОБА_1 іОСОБА_7 та умисного вбивства
останнього з користі.
кваліфікація злочинних дій ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 і ч. 2
ст. 187 та ч. 4 ст. 187 КК України є правильною і колегією суддів під сумнів не
покарання ОСОБА_2 і ОСОБА_4, суд, як видно з вироку, врахував характер і
ступінь суспільної небезпечності зазначених злочинів, встановлені у справі
дані, що їх характеризують, та всі обставини справи, які пом'якшують
відповідальність винуватих. Підстав для пом'якшення покарань немає.
органи досудового слідства чи суд допустились порушень норм КПК України, які
були б підставою для зміни чи скасування вироку, не виявлено.
скарги засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3, захисника - адвоката ОСОБА_5 і представника
неповнолітнього засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду Полтавської області від 11 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 - без зміни.
Судді:
Мороз М.А. Редька А.І. Кривенда О.В.