Справа № 1-101/2007 року
ПОСТАНОВА

31 січня 2007
року Рівненський
міський суд

в особі
головуючої судді Гладюк
Г.Л.,

при секретарі Петрушко
Т.М.,

з участю
прокурора Кибальника
А.Р.,

захисника ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Глинськ,
Здолбунівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з
середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1, раніше
судимого 23.12.2002 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за
ч. З ст. 185 КК України до З років позбавлення волі , відповідно до ст. 75 КК
України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК
України,

встановив:

21.12.2003 року, приблизно о 21 год., ОСОБА_1,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, неподалік будинку N 18 на вул..
Шухевича в м. Рівне, маючи намір на заподіяння майнової шкоди шляхом
зловживання довірою, отримавши від експедитора ТОВ підприємства „Салют"
ОСОБА_3 поліетиленовий пакет вартістю 1 грн., в якому знаходилась барсетка із
шкірозамінника вартістю 25 грн., гроші в сумі 9 912 грн. 42 коп., кулькова
ручка синього кольору вартістю 1 грн., блокнот чорного кольору вартістю 5 грн.
50 коп., шкіряні рукавички вартістю 15 грн., чотири пляшки горілки
„Пшенична" по ціні 6 грн. 25 коп., загальною вартістю 25 грн. та інше
майно, яке майнової вартості для потерпілого не має: оригінал довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера, папка з накладними та документами, з
вказаним майном з місця події зник, чим завдав потерпілим майнової шкоди на
загальну суму 9 984 грн. 92 коп., яка в шістсот і більше разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є
майновою шкодою у великих розмірах.

Підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав частково. Показав,
що близько 14 год. 21.12.2003
року в м. Здолбунів він зустрів свого Давнього знайомого ОСОБА_3 , з яким на
заправці „Вог" розпили пляшку горілки. Після чого разом поїхали в м.
Остріг, де ОСОБА_3, як експедитор ТОВ „Салют", розвозив по торгових
об'єктах товари, а він допомагав їх розвантажувати. Ввечері вони повернулись в
м. Рівне , зайшли в кафе в районі вул. Шухевича, де вживали горілку. Він мав
намір заночувати в ОСОБА_3, тому ОСОБА_3 сказав, що повідомить про це своїх
рідних, дав йому поліетиленовий пакет з речами, а сам пішов телефонувати
додому. Оскільки ОСОБА_3 тривалий час не повертався, він вирішив поїхати в м.
Здолбунів. Пакет ОСОБА_3 з речами забрав з собою і при виході забув в салоні
таксі. Пояснив, що він не мав умислу на крадіжку майна ОСОБА_3 і її не вчиняв.
Разом з тим не заперечує, що своїми діями завдав ТОВ „Салют" та ОСОБА_3
майнової шкоди.

Вина підсудного ОСОБА_1 , крім його показань, доведена
об'єктивними доказами у справі.

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_3 показав, що
21.12.2003 року близько 14 год.
на об'їзній трасі м. Здолбунів біля заправки „Вог" він зустрів ОСОБА_1,
якого знав з дитинства. В той день він, працюючи експедитором ТзОВ „Салют"
разом з водієм ОСОБА_4 розвозили спиртні напої та інші товари по торгових
об'єктах м. Здолбунів та м. Остріг. Після зустрічі ОСОБА_1 поїхав разом з ними.
В м. Острозі вони доставили товар в шість торгових точок, в деяких з них він
отримував готівку за товар. Після того, як розвезли продукцію, всі троє поїхали
в м. Рівне. На вул.. Шухевича в м. Рівне в салоні автомобіля в присутності
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 він перерахував виручку, сума якої складала 9 914 грн. Гроші
він поклав в барсетку, яку помістив в поліетиленовий пакет, де знаходились його
особисті речі: кулькова ручка, блокнот, шкіряні рукавички, папка з накладними і
документами, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, чотири пляшки
горілки „Пшенична" та гроші в сумі 250 доларів США. ОСОБА_1 запропонував
йому зайти в кафе, на що він погодився, де вони вживали горілку. ОСОБА_1,
збирався заночувати у нього, тому він вирішив, що про це треба попередити своїх
близьких. Пакет з грошима та документами він віддав ОСОБА_1, а сам відійшов,
щоб зателефонувати додому. Знаходячись неподалік побачив, що ОСОБА_1 сідає в
таксі, тому підбігши, став стукати руками по багажнику, щоб зупинити таксі,
однак автомобіль не зупинився і поїхав вниз по вул. Шухевича. Про те, що
сталось, він повідомив працівникам міліції. В результаті дій ОСОБА_1 йому та
підприємству завдана майнова шкода у великому розмірі.

Представник потерпілого - ТОВ підприємства „Салют" Горшкова В.В.
підтвердила, що експедитор товариства ОСОБА_3 у грудні 2003 року отримав від
підприємства товаро-матеріальні цінності на суму близько 10 000 грн. для
доставки торговим підприємствам м. Остріг, м. Здолбунів , м. Нетішин. Гроші за
реалізований товар, який отримав від торгових підприємств, в касу товариства не
здав , покликаючись на те, що їх в нього викрали. В результаті підприємству
завдано майнову шкоду у великому розмірі, яка до цього часу не відшкодована.

Згідно довідки Рівненського ТОВ підприємства „Салют" від 25.11.2004
року вартість товаро-матеріальних цінностей, які ОСОБА_3 отримав 20.12.2003
року для доставки покупцям, складала 9 912 грн. 43 коп. (а.с.304).

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що 21.12.2003 року він з експедитором ТзОВ
„Салют" ОСОБА_3 розвозили товари по торгових об"єктах м. Здолбунова
та м. Остріг. З ними був знайомий ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , який допомагав
розвантажувати товари. В салоні автомобіля в присутності його та ОСОБА_1
ОСОБА_3 підраховував виручку, яку разом з накладними зберігав в поліетиленовому
пакеті. Ввечері він підвіз ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на вул. Шухевича в м. Рівне, де
вони залишились.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що 21.12.2003 року,
близько 21 год., під час
патрулювання на вул. Шухевича в м. Рівне вони бачили як молодий чоловік,
тримаючи в руках пакет темного кольору, сідав в таксі. Коли автомобіль починав
рухатись, інший молодий чоловік намагався зупинити автомобіль, але це йому не
вдалось. Після цього цей чоловік звернувся до них і повідомив, що в кафе
розпивав спиртні напої з другом і той, викравши його пакет з грошима, втік на
таксі. Потерпілий був доставлений в міський відділ міліції.

Оцінивши добуті докази в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 192 КК України як
заподіяння майнової шкоди шляхом зловживання довірою у великих розмірах.

Санкцією цієї статті за такі дії передбачено покарання у виді штрафу та
обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 192 КК
України, класифікується як злочин невеликої тяжкості.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа
звільняється від кримінальної відповідальності, у разі вчинення злочину
невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або
позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком
законної сили минуло три роки.

Як доведено в судовому засіданні, ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості
21.12.2003 року, з дня вчинення якого пройшло понад три роки. Тому, враховуючи,
що підсудний від слідства та суду не ухилявся, дав свою згоду на закриття кримінальної
справи у зв'язку із закінченням строків давності, він підлягає звільненню від
кримінальної відповідальності.

На підставі ст.
49 КК України, керуючись ст. ст. 11-1 ,282 КПК України, суд -

постановив:

ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 192 КК України
звільнити у зв'язку із закінченням строків давності.

Провадження у
кримінальній справі закрити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, ОСОБА_1 з-під варти
звільнити в залі судового засідання.

Речовий доказ: скляну пляшку ємністю 0,5 л з етикеткою „Пшенична" із прозорою рідиною з запахом
алкоголю, що зберігається у камері схову речових доказів Рівненського MB УМВС
України в Рівненській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати за проведення судово-психіатричної
експертизи в сумі 59 грн. 10 коп. ( п'ятдесят дев'ять грн. 10 коп.).

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної
шкоди залишити без розгляду.

Постанову Рівненського міського суду від 25.03.2004 року
про вжиття заходів забезпечення цивільного позову скасувати: арешт з житлового
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, належного на праві власності ОСОБА_1 -
зняти.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного
суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 7-ми діб.