У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Кармазіна Ю.М., Федченка О.С.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 03 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника Генерального прокурора України на судове рішення
щодо ОСОБА_1

За вироком Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 09 червня 2006 року ОСОБА_1, 1950 року народження,
громадянка України, не судима,

засуджена
за ст. 368 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських
обов'язків на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона, як службова особа, оскільки
займала посаду ІНФОРМАЦІЯ_1, 10 березня 2006 року, за місцем своєї роботи в
приміщенні сільської ради, отримала від ОСОБА_2 хабар в сумі 800 доларів США за
виділення земельної ділянки, передавши йому відповідні документи.

У касаційному поданні, як видно із його змісту, прокурор ставить питання
про скасування вироку щодо ОСОБА_1 за м'якістю призначеного їй покарання у
зв'язку з неправильним застосуванням положень, передбачених ст. 75 КК України
щодо призначеного додаткового покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному поданні
прокурора, колегія суддів вважає, що це подання підлягає задоволенню.

Як видно із матеріалів даної справи в результаті її розгляду суд першої
інстанції визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368
ч.1 КК України, що у поданні не оспорюється.

Із змісту мотивувальної частини вироку видно, що вирішуючи питання
призначення ОСОБА_1 покарання, суд дійшов до висновку про можливість звільнення
її від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.
75 КК України.

Проте, в резолютивній частині вироку суд указав на звільнення засудженої на
підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання в цілому, тобто як
основного, так і додаткового у виді позбавлення права обіймати посади,
пов'язані з виконанням адміністративно-господарських обов'язків строком на 2
роки.

В той же час, згідно ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування
покарання з випробуванням може бути призначене додаткове покарання, зокрема у
виді позбавлення права обіймати певні посади. Крім того, таке рішення суду
суперечить роз'ясненням, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2003 року № 7 “Про практику призначення судами
кримінального покарання”.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими
викладені у поданні прокурора доводи щодо незаконності вироку суду першої
інстанції в частині вирішення питання призначення засудженій додаткового
покарання, приймаючи також до уваги характер скоєних ОСОБА_1 неправомірних дій.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд, під час якого, у разі доведеності винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, суду необхідно вирішити питання призначення їй покарання з
дотриманням відповідних вимог КК України.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника Генерального прокурора
України задовольнити.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області
від 09 червня 2006 року щодо ОСОБА_1скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд у той же районний суд.

Судді:

Присяжнюк Т.І.
Кармазін Ю.М.
Федченко О.С.