АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

її представника, адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_8 в апеляційних скаргах просять скасувати її як незаконну, ухвалити нову ухвалу, в якій задовольнити їх скаргу, а постанову старшого слідчого прокуратури Полтавської області від 30.09.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000081, скасувати і призначити нове

розслідування.

Зазначають, що постанова винесена передчасно, перевірка здійснена поверхово, неякісно, вимоги щодо визнання їх потерпілими у даному провадженні не виконано, не дана належна оцінка неправомірним діям як працівників міліції так і прокуратури щодо неналежного розслідування загибелі їх дочок, не встановлено працівників правоохоронних органів, які покривали таких вбивць, не вжито заходи для притягнення їх до відповідальності, проігноровано акти комісійного судового медичного дослідження щодо причин смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проведених спеціалістами комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи», суд не виконав належним чином перевірку їх доводів на обґрунтування скасування постанови слідчого.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх представника адвоката ОСОБА_8 про скасування вказаної постанови. Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що при розслідуванні кримінального провадження слідчим були дотримані всі вимоги КПК України та виконані вказівки судів щодо розслідування вказаного кримінального провадження.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши суддю - доповідача, заявницю ОСОБА_7 , та її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили скасувати ухвалу слідчого судді і постанову про закриття кримінального провадження, заперечення прокурора, який вважав що всі можливі слідчі дії виконані і даних про вчинення будь-якого кримінального правопорушення у діях працівників міліції, судді, судово-медичного експерта, прокурора та слідчих, які розслідували кримінальну справу відсутні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вбачається із матеріалів кримінального провадження, що заявники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 протягом тривалого часу звертаються до різних судових інстанцій, а також до прокуратури з приводу неякісного розслідування кримінальної справи порушеної заступником прокурора Полтавської області 8 серпня 2007 року за фактом утоплення їх дорослих дочок: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 . У зв`язку з чим, на їх думку, органами досудового слідства було неправильно встановлено обставини їх смерті.

Убачається, що згідно з вироком Кобеляцького районного суду від 2.07.2008 року, залишеному без змін апеляційною та касаційною інстанціями засуджено колишнього працівника Кобеляцького РВ УМВС України у Полтавській області ОСОБА_14 за ст.291 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України.

Із матеріалів кримінальної справи та, зокрема, з вироку вбачається, що він визнаний винним у тому, що 22 квітня 2007 року, близько 14 години разом із ОСОБА_15 і ОСОБА_16 чинними на той час працівниками міліції, домовилися із ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з метою відпочинку приїхали до Дніпродзержинського водосховища на базу мисливсько-рибальського господарства „Тахтаївське , де проводили дозвілля.

Близько 20 години 22 квітня 2007 року за наполяганням ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та ОСОБА_13 , саме ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 вирішили поплавати на моторному човні. Порушуючи п.п. 3.1;3.2; 5,2;5.5 «Правил користування водними об`єктами для плавання на маломірних (малих) суднах», не маючи права ними керувати, допустивши на борт ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , вийшли на моторному човні у залив р. Дніпро, де при здійсненні повороту не справився з керуванням, допустив перекидання моторного човна внаслідок чого пасажири ОСОБА_23 , ОСОБА_11 втопилися, а ОСОБА_19 до цього часу не виявлено.

10 жовтня 2008 року за результатами перегляду вказаного вироку за апеляціями Полтавського міжрайонного транспортного прокурора та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 колегією суддів апеляційного суду Полтавської області вирок суду залишено без зміни.

При цьому, в ухвалі апеляційного суду було зазначено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи вчиненого кримінального правопорушення та обґрунтовано визнав винним ОСОБА_14 у скоєні злочину, за який він засуджений.

Винність ОСОБА_14 була доведена сукупністю доказів зібраних та перевірених у відповідності до чинного законодавства, при цьому ОСОБА_14 не оспорював факт перекидання належного йому та керованого ним моторного човна, внаслідок чого потонули ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 ,

14 листопада 2008 року потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подали касаційну скаргу до Верховного Суду України на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10.10.2008року та на вирок Кобеляцького районного суду від 02.07.08 року.

10 лютого 2009 року суддею Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргами потерпілих та заступника прокурора Полтавської області, оскільки порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи щодо ОСОБА_24 суди не допустили, а оскарження фактичних обставин вчиненого не входило до перегляду касаційного суду.

Не погоджуючись із висновками викладеними в оскарженій ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави та у постанові слідчого про закриття кримінального провадження щодо співробітників Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; судовомедичного експерта Новосанжарського відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_28 ; прокурора Кобеляцького району ОСОБА_29 , слідчого цієї прокуратури ОСОБА_30 , помічника прокурора ОСОБА_31 , Полтавського транспортного прокурора ОСОБА_32 та його помічника ОСОБА_33 апелянти ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вважають, що їх дорослих дочок із застосуванням насильства завезли до водосховища вказані працівники міліції де умисно їх зґвалтували та убили, а потім викинули у воду.

На підтвердження такої версії вони вказували на те, що були виявлені у ОСОБА_20 зовнішні тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці гомілки, та при проведенні гістологічного дослідження внутрішніх органів не було виявлено у легенях утоплених ознак наявності плактону, що, на їх думку, свідчить про умисне вбивство. За таких міркувань, вони вважають, що судові медики сфальсифікували свої висновки про утоплення. Причина смерті ОСОБА_12 і ОСОБА_11 не встановлена.

З огляду на це апелянти вважають, що працівники правоохоронних органів (міліції, прокуратури) судовий експерт,суддя, який розглядав справу вчинили службові злочини, оскільки неправильно встановили фактичні обставини справи.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження вважає, що висновки суду першої інстанції, щодо залишення без змін постанови слідчого від 30 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження через відсутність складу злочину у діях співробітників Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ; судовомедичного експерта Новосанжарського відділення Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_28 ; прокурора Кобеляцького району ОСОБА_29 , слідчого цієї прокуратури ОСОБА_30 , помічника прокурора ОСОБА_31 , Полтавського транспортного прокурора ОСОБА_32 та його помічника ОСОБА_33 є правильними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення у діях певних осіб.

Так, із матеріалів кримінального провадження видно, що заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 23 квітня 2007 року про зникнення їх дочок співробітниками Кобеляцького РВ ГУМВС України в Полтавській області були належним чином зареєстровані у той же день в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини під порядковими номерами №№855, 856 та 857 і за вказівкою начальника райвідділу міліції ОСОБА_25 почато перевірку, організовано пошуки затонулого човна із залученням водолазів та єгеря ОСОБА_34 .

Саме за результатами їх пошуку 27 квітня 2007 року на глибині 5-ти метрів під водою були виявлені та підняті човен із двигуном „Нептун-23 та особисті предмети, що належали як ОСОБА_14 так і покійній ОСОБА_13 (куртка і її мобільний телефон).

Згодом відповідно 1 і 8 травня 2007 року були виявлені трупи ОСОБА_20 та ОСОБА_12 які оглянуті у відповідності до вимог закону слідчим прокуратури Кобеляцького району ОСОБА_35 , за участю експерта ОСОБА_28 .

Труп ОСОБА_19 , незважаючи на вжиті пошукові заходи із залученням спеціалістів ГУ МНС в Полтавській області не знайдено до цього часу. За заявою ОСОБА_9 рішенням Кобеляцького районного суду від 29.02.08 року ОСОБА_19 оголошена померлою.

10 і 17 травня та 25.06. 2007 року, відповідно, за результатами проведеної перевірки за фактом виявлення утоплених осіб, слідчі прокуратури на підставі ст.6 п.1 КПК України неодноразово відмовляли у порушенні кримінальної справи за відсутності події злочину.

8 серпня 2007 року заступник прокурора Полтавської області в порядку нагляду востаннє скасував постанову помічника Полтавського міжрайонного транспортного прокурора ОСОБА_33 від 25.06.2007року про відмову в порушенні кримінальної справи за цим фактом та одночасно, з метою повноти дослідження обставин трагедії, порушив кримінальну справу щодо ОСОБА_14 за ознаками злочину, передбаченого ст.291 КК України. 23 листопада 2007 року справу до свого провадження прийняв ОСОБА_36 та згодом направив до суду. Вирок суду у даній справі був постановлений 2.07.2008 року.

Розслідуючи версію заявників щодо не з`ясування причини смерті утоплених, походження тілесних ушкоджень у ОСОБА_20 , правильності оцінки висновків судово-медичного експерта про утоплення, слідчий прийшов до висновку що у діях працівників міліції та прокуратури на які посилаються вище апелянти відсутні порушення закону.

Посилання апелянтів про те, що службові особи, що проводили перевірку їх заяв про зникнення ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 несвоєчасно порушили кримінальну справу та неналежно її розслідували, хоча й знайшли своє підтвердження, але з матеріалів справи та численних заяв та скарг потерпілих не вбачається, що така затримка призвела до втрати доказів, чи спричинила інші негативні наслідки.

Поряд із тим очевидно, що відповідно до вимог закону, який діяв на той час слідчим своєчасно було оглянуто місце пригоди, виявлено човен і згодом двох утоплених, своєчасно було здійснено судово-медичне дослідження цих осіб, під час яких були вилучені зразки внутрішніх органів для гістологічного дослідження для експертного дослідження. Проведення інших слідчих дій після порушення кримінальної справи, ніяким чином не вплинуло на повноту та об`єктивність зібраних у справі доказів, що знайшло підтвердження у вироку Кобеляцького районного суду від 02.07.2008 року так і в рішенні апеляційної інстанції від 10.10.2008року.

Твердження апелянтів, що суд першої інстанції при розгляді їх скарги на постанову про закриття провадження не врахував висновків викладених у рішенні Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.03.09року, то вони є безпідставними.

Вказаним судовим рішенням визнано неправомірною бездіяльність працівників міліції і прокуратури щодо неналежного реагування на заяви потерпілих про зникнення ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_37 . Обгрунтовано зазначено, що працівники міліції не надавали належні відповіді на їх чергові звернення, тривалий час не направляли первинні матеріали для проведення перевірки в порядку ст. 97 КПК України до органів прокуратури. Хоча вбачалось, що трагічна подія сталася через дії колишнього працівника міліції ОСОБА_14 , працівники прокуратури Кобеляцького району несвоєчасно направили їх заяви до Полтавської міжрайонної транспортної прокуратури, які у свою чергу не вжили належних заходів до вирішення питання про перевірку законності та обґрунтованості прийнятого прокуратурою рішення на той час про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 11 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Між тим є очевидним, що наведені висновки адміністративного суду свідчать лише про допущену тяганину в 2007 році при вирішенні правоохоронними органами Полтавської області заяв про злочин, але не вчинення будь-якого кримінального правопорушення особами на які вказують апелянти. Такі порушення з боку працівників міліції та прокуратури при розгляді заяв потерпілих не потягли за собою грубих порушень закону, які б свідчили про вчинення злочину, їх дії могли підпадати лише під ознаки дисциплінарного проступку.

Перевіряючи заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про службові злочини, слідством допитані працівники Кобеляцького РВ ГУМВС України в Полтавській області, ОСОБА_26 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , прокуратури Кобеляцького району та Полтавської транспортної прокуратури ОСОБА_44 , судово-медичний експерт ОСОБА_28 , суддя Кобеляцького районного суду ОСОБА_45 та інші особи.

За результатами їх допитів та проведених слідчих дій були встановлені об`єктивні дані, що свідчили про вчинення злочину саме ОСОБА_24 за вище вказаних обставин, а не працівниками міліції, на яких посилаються апелянти у скарзі.

Про відсутність порушень закону у діях слідчого, експерта, прокурора, судді свідчать і результати перегляду вироку щодо ОСОБА_24 за ст.291 КК України. 10 жовтня 2008 року апеляційний суд Полтавської області перевіряв в чергове вказані доводи апелянтів і залишив вказаний вирок без зміни, а апеляції без задоволення.

Винність ОСОБА_14 була доведена сукупністю доказів, зібраних та перевірених у відповідності до чинного законодавства, достовірність яких не викликала сумніву і на даний час вирок вступив у силу. ОСОБА_14 факт перекидання належному йому та керованого ним моторного човна, внаслідок чого потонули ОСОБА_46 , ОСОБА_23 і ОСОБА_19 не оспорював.

У подальшому заяви апелянтів про те, що саме працівники міліції ОСОБА_26 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , могли зґвалтували їх доньок та умисно позбавили їх життя, перевірялися, як під час розслідування кримінальної справи по факту виявлення трупів ОСОБА_20 , ОСОБА_12 у ході досудового розслідування щодо ОСОБА_24 , так і під час кримінального провадження щодо дій службових осіб, але даних про вчинення ними такого злочину не встановлено.

Доводи апелянтів, що через допущену тяганину працівники міліції ОСОБА_26 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , повинні нести кримінальну відповідальність є безпідставними, оскільки факти свідчать, що у ході перевірки заяв ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 23.04.2007 року про зникнення

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вживалися необхідні заходи для встановлення обставин, за яких вони зникли, перевірено всі можливі версії їх смерті, слідчими досліджено докази, а також виконані вказівки судових інстанцій, щодо забезпечення повноти досудового слідства.

Службовим розслідуванням УМВС України в Полтавській області не виявлено порушень діючого законодавства працівниками Кобеляцького РВ ГУМВС України в Полтавській області: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_47 , ОСОБА_39 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 під час перевірки заяв про зникнення потерпілих.

Посилання апелянтів, що працівники міліції неналежно вживали заходів по відшуканню утоплених, то це спростовуються матеріалами перевірки, оскільки у період з 24 по 27 квітня 2007 року саме працівники міліції із залученням спеціалістів ГУ МНС в Полтавській області проводили пошукові заходи. За час пошуків знайдені і деякі речі потерпілих без ушкоджень, зокрема куртку ОСОБА_52 у кишені якої виявлено її мобільний телефон. При огляді човна будь-яких пошкоджень виявлено не було. Після вилучення тіл із води ОСОБА_11 та ОСОБА_12 матеріали, які були зібрані по заявам їхніх батьків, направлено до прокуратури Кобеляцького району для приєднання до матеріалів перевірки за фактом смерті вказаних осіб.

Судом правильно встановлено, що під час перевірок працівники Кобеляцького РВ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 на яких посилаються у своїх апеляціях учасники кримінального провадження, як на осіб, нібито причетних до зникнення їх доньок не перебували на базі 22 квітня 2007 року, ніякого відношення до тієї події не мали, а займалися лише перевіркою поданих заяв.

Враховуючи викладене, об`єктивних даних про наявність в діях працівників Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області, працівників прокуратури Кобеляцького району та Полтавської міжрайонної транспортної прокуратури ознак злочинної бездіяльності при розгляді повідомлень про утоплення не здобуто. Були допитані свідки, які знаходились на місці події та судово-медичний експерт, який проводив експертизи, котрі категорично спростували доводи потерпілих про начебто скоєне вбивство, оскільки дані про це відсутні.

Твердження заявників про наявну насильницьку смерть загиблих, а також про можливе зґвалтування ОСОБА_20 , ОСОБА_12 також не підтвердилися, оскільки характерні ознаки для цього відсутні і при судово-гістологічному дослідженні таких слідів не знайдено.

З підстав відсутності ознак вбивства Полтавською міжрайонною транспортною прокуратурою постановою від 21.05.2008 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст. 115 КК України. На даний час вона є чинною та не скасованою.

Спростовано і доводи апелянтів про не встановлення механізму перевороту човна та причину місця знаходження виявлених двох утоплених на різній відстані. Шляхом проведення відтворення обстановки та обставин події з їх учасниками, незадовільних метеорологічних умов, наявності хвилі висотою 0,5 м., значних поривів вітру, зміни течії води внаслідок відкривання шлюзів були детально встановлені обставини перекидання моторного човна під час повороту. Зміна течії води могла обумовити в подальшому значну відстань між тілами утоплених при їх виявленні.

Відсутні підстави і для притягнення до кримінальної відповідальності судово-медичного експерта ОСОБА_28 , на якому настоюють апелянти. Який на їх думку нібито укрив факт вбивства, встановив неправильно причину смерті - утоплення.

У відповідності до своїх обов`язків 1і 8 травня 2007 року у складі слідчої групи ОСОБА_28 приймав участь в огляді тіл виявлених у воді ОСОБА_20 та ОСОБА_53 . Саме він при розтину виявив, що їх тіла значний час знаходилося у воді. У ОСОБА_54 були зовнішні тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області гомілки, які могли утворитися від дії тупих предметів чи ударів об них. У ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не виявлено. Механізм утворення таких крововиливів настав внаслідок дії тупих предметів і не виключено вони могли утворитися при ударі об виступаючі частини човна (п.2висновоку експерта №375 від 15.11.07року).

Щодо відсутності планктону у внутрішніх органах утоплених при дослідженні, то експерт зазначив, що на розвиток їх впливають температурні умови води, чим вона вище тим більше концентрація планктону. У ході розтину трупів, ним виявлені ознаки, які свідчили про утоплення, а саме: збільшення легенів в об`ємі з наявністю на їх поверхнях розлитих крововиливів (п`ятна Рассказова-Лукомского-Пальтауфа підплевральні крововиливи). Ознак насильницької смерті на що вказують апелянти, не було виявлено.

За результатами судово-медичного дослідження та обставин справи, експертом були зроблені висновки, що смерть могла настати обох ОСОБА_20 та ОСОБА_12 саме 22 квітня 2007 року.

Щодо доводів апелянтів про наявність травм в області кистей рук у потерпілих, то експерт їх спростував і вказав, що їх не було.

Правильність виконання своїх службових обов`язків експертом ОСОБА_55 перевірялося за скаргою апелянтів і Головним бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, де отриманий висновок щодо службової перевірки дій експерта було зазначено, що обсяг трупного матеріалу, взятий експертом для судово-гістологічного дослідження не відповідав вимогам, однак це не вплинуло на кінцеві висновки про настання смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від утоплення, оскільки для таких висновків у експерта були інші морфологічні дані. Експерт оглядав трупи безпосередньо на місці події і і дані огляду з місця події були використані ним при розтині трупів. Хоча і не були взяті зразки селезінки та підшлункової залози з тих причин, що цілісність їх розповзалась, що свідчило про їх лізіс (посмертні явища), але були інші ознаки, які свідчили про утоплення, а саме в області легень були під плевральні крововиливи (плями Росказова-Лукомського-Пальтауфа).

На підставі об`єктивних судово-медичних даних колегія суддів вважає, що експерт обґрунтовано встановив діагноз «утоплення» в обох випадках. А тому не відібрання інших зразків для аналізу їх позитивний чи негативний результат не вплинуло б на встановлений даний діагноз.

Окрім того, для з`ясування питання, чи допущені судово-медичним експертом порушення «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів», «Порядку вилучення і надання об`єктів на лабораторні дослідження», на адресу начальника Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи під час дослідчої перевірки було направлено вимогу про проведення службової перевірки. За якою ОСОБА_28 допустив недоліки при дослідженні трупів ОСОБА_11 та ОСОБА_56 , але вони не призвели до необ`єктивних висновків.

Висновки судово-медичних досліджень за фактом смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 їх причину смерті досліджувались при розгляді кримінальної справи в суді і були одним із доказів при винесенні вироку щодо ОСОБА_14 .

Доводи апелянтів про те, що достеменно не встановлена причина смерті потерпілих, то вони спростовані. Дані викладені в актах комісійного судово-медичного дослідження № 08 - к та № 09 - к про те, що висновки експерта про смерть настала від утоплення, не підтверджені об`єктивними судово-медичними даними і встановити причину неможливо, спростовані у ході судового слідства.

Суд вказав, що вказані експерти при перевірці висновку експерта не проводили розтин трупів, тому встановити діагноз утоплення їм завадили вказані вище факти. Додаткові методи дослідження самі по собі не могли бути основними методами встановлення діагнозу, оскільки основним методом встановлення діагнозу утоплення, є розтин трупа і морфологічна картина виявлена при розтині, який свідчив про таке утоплення.

На думку колегії суддів проводячи перевірки за фактом смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та в ході розслідування кримінальної справи, працівники Кобеляцького РВ ГУМВС і прокуратури Кобеляцького району та помічник Полтавського міжрайонного транспортного прокурора ОСОБА_57 і прокурор цього відомства ОСОБА_58 діяли в межах своєї компетенції та згідно закону.

Досудове слідство по справі ОСОБА_59 проводилось у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства України. Справа за обвинуваченням ОСОБА_14 за ст. 291 КК України була провадженням закінчена та направлена до Кобеляцького районного суду, для розгляду по суті.

Відсутні підстави і для притягнення до кримінальної відповідальності судді Кобеляцького районного суду ОСОБА_60 , оскільки останній виніс вирок щодо ОСОБА_24 за ст. 291 КК України у відповідності до вимог норм КПК України. 2 липня 2008 року даний вирок оскаржувався до апеляційного суду і ухвалою від 10.08.2008 року вирок залишено без зміни. У касаційному порядку постановою судді у витребуванні вказаної кримінальної справи відмовлено за безпідставністю.

Твердження апелянтів про неповноту досудового і судового слідства по виявленню причетних до цього осіб було спростовано. За їх наполяганням були встановлені та допитані власники вагончиків з приводу відомих їм обставин трагедії 22.04.2007 року. Допитані ОСОБА_61 , ОСОБА_62 та ОСОБА_63 підтвердили, що саме 22 квітня з 16 години до ранку 23 квітня 2007 року потерпілі разом із невідомими проводили дозвілля і ніякого насильства щодо дівчат ніхто не застосовував.

Доводи апелянтів про виявлення можливих додаткових осіб під час досудового розслідування оперативним підрозділам надавались відповідні доручення. Було з`ясовано і причину відсутності вилученого човна.

Так, опитаний колишній директор мисливсько-рибальського господарства ОСОБА_64 та свідок ОСОБА_65 підтвердили, що спершу човен знаходився на території бази. Оскільки він не був переданий на збереження до рибальсько-мисливського господарства, ОСОБА_65 як власник човна його не забрав і він був винесений за її межі. Про обставини зникнення човна йому нічого не відомо. За вказаних обставин, в діях цих осіб за фактом зникнення човна ознак будь-якого складу злочину, не вбачається.

Твердження апелянтів, що не вживалися заходи по встановленню рибалок, які виявили трупи, то допитаний свідок ОСОБА_65 повідомив, що тіла загиблих знайшли саме рибалки, яким останній надавав свій номер мобільного телефону та просив телефонувати при знаходженні трупів. Через декілька днів йому зателефонував рибалка на ім`я ОСОБА_66 та повідомив про те, що бачив предмет схожий на труп. Вказана інформація підтвердилася при виїзді на місце, після чого він зателефонував у міліцію та рідним. Аналогічне сталось і з виявленням іншого трупу, про що його повідомив рибалка на ім`я ОСОБА_67 .

Таким чином, самі рибалки, трупів не виявляли, а лише повідомили єгеря ОСОБА_68 про те, що бачили на воді предмети, схожі на трупи людей та вказали їх місця знаходження. Тому, вказані трупи фактично виявили не рибалки, а безпосередньо єгер ОСОБА_65 , про що і повідомив до правоохоронних органів та батькам.

Для встановлення та опитування рибалок на ім`я ОСОБА_66 і ОСОБА_67 надавались доручення до Комсомольського РВ та лінійного відділу в річковому порту Кременчук ГУМВС України в Полтавській області. Однак, встановити вказаних рибалок оперативним працівникам не представилось можливим.

Вимоги апелянтів щодо виконання рішення апеляційного адміністративного суду та про притягнення працівників прокуратури до кримінальної відповідальності за тяганину та несвоєчасне скерування справи, не може бути підставою для таких висновків.

У діях прокурора Кобеляцького району ОСОБА_29 та слідчого прокуратури ОСОБА_30 відсутні будьякі об`єктивні дані, які вказували б на наявність у них неправомірної бездіяльності, внаслідок якої не було вирішено питання про порушення справи до серпня 2007 року.

Також, приймаючи 25.06.2007 року рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою адвоката ОСОБА_69 від 16.06.2007 про скоєний злочин, помічник Полтавського міжрайонного транспортного прокурора ОСОБА_36 керувався вимогами п. 11 ст. 6 КПК України кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю, якщо про відмову в порушенні справи по тому ж факту є не скасована постанова органу дізнання, слідчого, прокурора.

Прийняте рішення ґрунтувалося на законі.

За результатами перевірки, проведеної прокуратурою Полтавської області за зверненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на незаконні, на їх думку, дії колишнього помічника та старшого слідчого Полтавської міжрайонної транспортної прокуратури ОСОБА_33 , 04.09.2009 року прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ст. ст. 364, 365, 367, 382 КК України.

Вказане рішення було оскаржене ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в судовому порядку, але постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.11.2009року, а в подальшому ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29.12.2009року, скарга зазначених громадян залишена без задоволення.

Посилання апелянтів, що їх необґрунтовано не визнали потерпілими по даній справі, то слідчий проводячи досудове розслідування щодо незаконних дій службових осіб у відповідності до ч.1ст.55 КПК УКРАЇНИ діяв у межах закону і не мав правових підстав для задоволення їх заяв про визнання потерпілими. У СПРАВІ З ЦИХ ПІДСТАВ ЩОДО ОБВИНУВАЧЕНОГО Гордієнка вони приймали участь як потерпілі.

Таким чином, встановлені всі обставини, за яких проводилась перевірка щодо розшуку, а в подальшому і за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Враховуючи викладене та беручи до уваги встановлені у суді дані, в діях працівників Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області, працівників прокуратури Кобеляцького району та Полтавської міжрайонної транспортної прокуратури відсутні ознаки бездіяльності при розгляді та вирішенні по суті повідомлень про загибель ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2014 року про відмову в задоволенні їх скарги на постанову органів слідства про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2014 року без зміни

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку у встановлені строки до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4