Справа
№1-101/2008 р.
В И Р О К

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2008 року
Полтавський районний суд в складі:

головуючого судді Герасименко
В.М.

при секретарі Семиволос
Я.С., Омелюженко Я.С.

з участю прокурора Запорожець
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Полтаві справу за звинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Полтава , українця,
гр-нина України, освіта середня-спеціальна,
не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого
експедитором фірми „Лодіс”, м.Полтава, вул.М.Бірюзова 81, мешканця АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в :

3 лютого 2008
року, близько 15:00 год. ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння,
біля магазину, розташованого по вул.Кірова в с.Гожули, Полтавського району, на
ґрунті раптово виниклої сварки, діючи умисно, усвідомлюючи
суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його
суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс удари руками
зігнутими в кулак в грудну клітину та голову ОСОБА_2, чим спричинив потерпілому
тілесні ушкодження у вигляді перелому
тіла грудини, який згідно висновку експерта №324 від 31.03.2008 року оцінюється
як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я,
та закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, киї оцінюються як
ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад
здоров”я.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєному визнав частково та розповів суду, що дійсно
наніс в ході сварки ОСОБА_2 удар в
область грудей, проте удар був невеликої сили. В подальшому, вину в скоєному
визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Не зважаючи на
визнання своєї вини самим підсудним, його вина в скоєному повністю
підтверджується:

- показаннями
потерпілого ОСОБА_2 про те, що дійсно, 03.02.2008 року, близько 15 год. він
знаходився в магазині в с.Гожули, Полтавського району, коли до нього підійшов
ОСОБА_1, який на той момент перебував в стані алкогольного сп”яніння, та
намагався про щось поговорити. Однак, з огляду на його стан, він відмовився від
розмови. ОСОБА_1 вийшов на вулицю, а він, в свою чергу, придбавши необхідні
речі, також вийшов. ОСОБА_1 чекав його на східцях та знову почав про щось
запитувати, ОСОБА_2 відповів, що не має часу на розмови та йому необхідно йти,
після відповіді ОСОБА_1 схопив його за куртку, розвернув до себе обличчям та
наніс удар кулаком в груди вище сонячного сплетіння. Після нанесення ОСОБА_1м
удару він рефлекторно наніс йому удар правою ногою у взутті в район статевих
органів, після чого ОСОБА_1 відійшов від нього на кілька кроків, а він пішов
додому. Відійшовши близько 5 метрів, ОСОБА_1 наздогнав його, розвернув та наніс
два удари кулаками рук в лобну ділянку зліва та у висок з правої сторони, після
чого ОСОБА_3 відтягнув ОСОБА_1, а ОСОБА_2 швидко пішов. Пройшовши біля 50
метрів він відчув різкий поштовх у спину від якого впав на землю опираючись на
руки та коліна. Коли підвівся, то помітив, що біля нього знову стоїть ОСОБА_1,
який схопив його за куртку та намагався вдарити, однак ОСОБА_2 звільнився,
знявши її. ОСОБА_1 кинув куртку на землю та знову поліз битися, ОСОБА_2
відштовхнув його від себе, в цей час до них знову підбіг ОСОБА_3 та почав
заспокоювати і відтягувати ОСОБА_1. ОСОБА_2 пішов додому, звідки його батько
відвіз до лікарні;

- показаннями
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, які суду пояснили, що 3.02.2008 року біля 15 год. вони знаходились біля магазину в
с.Гожули, Полтавського району та помітили, що східцях, що вели до магазину
стояли ОСОБА_2 та сходинкою нижче ОСОБА_1 та про щось розмовляли. В подальшому
помітили, як ОСОБА_2 наніс ногою удар ОСОБА_1 в район статевих органів, після
чого ОСОБА_1 схопивши ОСОБА_2 за куртку, стягнув з порога ривком від чого
ОСОБА_2 впав на коліна. В подальшому вони один одному ударів не наносили лише
тягали за одяг, при цьому ОСОБА_3 розтягнув їх. Після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зайшли за магазин, ОСОБА_3 також пішов за ними, а через деякий час вийшов з-за
будівлі магазину та покликав ОСОБА_5 на допомогу, так як хлопці продовжували
бійку. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розтягнули їх, ОСОБА_2 після цього відразу ж пішов
додому, а ОСОБА_1 на автомобілі відвезли додому;

- даними
висновку судово-медичної експертизи №324 від 31.03.2008 року, згідно якого
потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла
грудини, який оцінюється як ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці
тривалого розладу здоров”я (а.с.33-34);

- даними протоколу
зводин віч-на-віч між потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_3, згідно якого
потерпілий підтвердив раніше дані ним показання щодо обставин спричинення
ОСОБА_1 йому тілесного ушкодження (а.с. 36-39);

- даними протоколу відтворення обстановки та
обставин події з участю потерпілого ОСОБА_2 за участю судово-медичного
експерта, в ході якого потерпілий зазначив місце та обставини спричинення йому
тілесних ушкоджень (а.с.40-42);

- даними
додаткового висновку експерта №819 від 14.04.2008 року, згідно якого показання
ОСОБА_2, дані ним в ході проведеного відтворення обстановки та обставин події
08.04.2008 року, загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень,
отриманих ним (а.с.46).

Приймаючи до
уваги зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що дії підсудного
ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.122 ч.1 КК України як нанесення умисного
середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним
для життя і не поОСОБА_1 за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України,
але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Обираючи міру покарання суд враховує характер
та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудного, який до
кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання
характеризується посередньо.

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудному є щире каяття в скоєному, часткове
відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудному - вчинення злочину особою, яка перебуває в стані
алкогольного сп”яніння.

Приймаючи до
уваги вищенаведене, суд вважає, що підсудному слід обрати міру покарання у
вигляді позбавлення волі, разом з тим, з урахуванням наявності декількох
пом”якшуючих покарання обставин, думку потерпілого, який на суворій мірі
покарання не наполягає, суд приходить до висновку про можливість звільнення
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, згідно положень ст.75 КК
України.

Цивільний позов
про стягнення з підсудного на користь держави витрат на лікування підлягає
задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджений доказами.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначити
йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

В силу ст.75 КК
України звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить
нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.п.2,3 ст.76
КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного
заходу до набрання вироком законної сили залишити без зміни - підписку про
невиїзд.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління охорони здоров”я Полтавської
облдержадміністрації Полтавської обласної клінічної лікарні
ім.М.В.Скліфосовського на розрахунковий рахунок 1147 УДК Полтавська
область МФО 831019 код 01999106 - 4528 грн.32 коп.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: