Справа № 714/401/15-к
Провадження № 1-кп/714/39/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2015 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Герцаївського районного суду Чернівецької області обвинувальний акт з прокуратури Герцаївського району Чернівецької області по кримінальному провадженню № 0000005 від 29.04.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, румуна за національністю, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Розпорядженням Байраківської сільської ради № 01 від 30.01.2003 року ОСОБА_4 був призначений на посаду завідуючого клубом с. Підвальне Герцаївського району Чернівецької області, та в силу своїх посадових та функціональних обов`язків був службовою особою, що передбачено статутом клубного закладу та функціональними обов`язками.

Згідно своїх функціональних обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, ОСОБА_4 перебував на посаді завідуючого клубу с. Підвальне Герцаївського району Чернівецької області, забезпечував проведення культурно-освітньої роботи серед жителів с. Підвальне Герцаївського району Чернівецької області, відповідав за проведення та організацію дозвілля, концертів, діяльності колективів художньої діяльності, володів повноваженнями з заохочення та покарання працівників клубного закладу, складав плани роботи закладу, організовував проведення тематичних вечорів, вечорів відпочинку та інших заходів дозвілля, контролював роботу колективів народної творчості, відповідав за роботу аматорських об`єднань та клубів, вів гуртки художньої самодіяльності, забезпечував збереження майна клубного закладу, вів облік робочого часу, кожного місяця складав та передавав в Байраківську сільську раду Герцаївського району Чернівецької області табелі обліку фактично відпрацьованого часу, де зазначав кількість відпрацьованих години, за що в подальшому йому нараховувалася заробітна плата.

Обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що з 31.07.2012 р. по 20.09.2012 р. він був за межами України та свої функціональні обов`язки не виконував, переслідуючи корисливі мотиви та маючи на меті ціль особистого збагачення за рахунок коштів державного бюджету, неправдиво зазначив у табелі фактично відпрацьованих годин відомості про своє перебування на робочому місці та виконання покладених на нього службових обов`язків. Табель із зазначеними фактично відпрацьованими годинами передав в Байраківську сільську раду, за що в подальшому йому за вказаним табелем було нараховано та виплачено заробітну плату в розмірі 1220, 46 гривень.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що з 03 листопада 2012 р. по 24 грудня 2012 р. він перебував за межами України та свої функціональні обов`язки не виконував, переслідуючи корисливі мотиви та маючи на меті ціль особистого збагачення за рахунок коштів державного бюджету, неправдиво зазначив у табелях фактично відпрацьовані години за листопад та грудень 2012 року. Табель із зазначеними фактично відпрацьованими годинами передав в Байраківську сільську раду, за що в подальшому йому за вказаним табелем було нараховано та виплачено заробітну плату в розмірі 1200 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 привласнив шляхом зловживання своїм службовим становищем грошові кошти на загальну суму 2420, 46 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, а саме службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

29 квітня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч. 2 ст. 468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховані такі обставини, як щире каяття ОСОБА_4 . Обставин, що обтяжують покарання не знайдено. Даний злочин не набув значного суспільного резонансу, суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 2 ст. 191 КК України, щодо узгодженого покарання в виді 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 366 КК України 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком 1 рік, на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточну міру покарання призначити у вигляді 1 року та 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК України сторони домовилися звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та дійшли згоди на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України, та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини його винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст. ст. 473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч. 4 ст. 394 КПК України) та касаційному порядку (ч. 3 ст. 424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст. 476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 29 квітня 2015 року між останнім та прокурором в кримінальному провадженні № 0000005 від 23.09.2014 року і узгоджену сторонами міру остаточного покарання у вигляді 1 року та 6 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком 1 рік зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, що передбачені в п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури Герцаївського району Чернівецької області ОСОБА_3 , по кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 23.09.2014 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України і призначити йому узгоджену міру покарання:

- за ч. 2 ст. 191 КК України покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 366 КК України покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання за сукупністю злочинів у вигляді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: