П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2015 Справа №1915/16387/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого : ОСОБА_1

За участю секретаря : ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 заявив клопотання, яке підтримала його захисник- адвокат ОСОБА_6 про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунуті в ході судового розгляду.

Вказане клопотання мотивує тим, що розслідування кримінальної справи проведено однобоко, обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 , яка є його знайомою. Слідчим не вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, не надано належної оцінки показанням підсудного ОСОБА_7 , який заперечує свою вину у вчиненні наїзду на потерпілого та вказує на те, що між ними відбувся конфлікт під час якого він лише схопив потерпілого за одяг після того, як останній наніс йому удар в обличчя, що стверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 01.11.2012 року.

Вихідні дані для судово-медичної, трасологічної та автотехнічної експертиз подані однобоко, внаслідок чого експертами досліджено лише механізм вчинення дорожньо-транспортної пригоди, та не проаналізовано особливості кісткового опорно-рухового апарату потерпілого, оскільки слідчим не було надано відповідних документів, зокрема даних рентгенограми лівої ноги ОСОБА_4 .

Висновок експерта про те, що потерпілий після подвійного гвинтового перелому кісток ноги міг зробити кілька кроків та нанести удар підсудному виходить за межі експертного дослідження та є суб`єктивним.

В ході досудового слідства не встановлено та не допитано інших очевидців події та понятих, не проведено відтворення обставин та обстановки події зі свідками.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо необхідності проведення додаткових слідчих дій, у задоволенні клопотання просить відмовити, в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року здійснити проведення ряду необхідних слідчих дій.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про направлення справи на додаткове розслідування просять відмовити у зв`язку із безпідставністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши докази, обсяг яких визначений судом з урахуванням погоджених позицій учасників процесу, матеріали кримінальної справи, суд, встановив наступні обставини.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 17.06.2012 близько 20 год. 15 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_1 виїжджав заднім ходом з двору будинку АДРЕСА_1 . Під час початку руху та руху заднім ходом ОСОБА_7 в порушення вимог п.п. 10.1. 10.9. ПДР України, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди для інших учасників дорожнього руху.

Так, в цей час по вулиці Валова в напрямку вул. Руська у м. Тернополі рухались пішоходи потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з неповнолітньою дитиною. Унаслідок проявленої неуважності та нехтуванням зазначеними вимогами ПДР України, ОСОБА_7 вчинив наїзд заднім бампером керованого ним автомобіля «ВАЗ-2107» на потерпілого ОСОБА_4 .

Унаслідок наїзду, потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки та перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки, які не були небезпечними для життя в момент їх виникнення, але викликали тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я і за цією ознакою відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм автомобіля «ВАЗ-2107» підсудним ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1.; 10.9. ПДР України, перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричинення потерпілому ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Дані обставини у судовому засіданні частково підтвердили підсудний ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Як слідує із висновку експерта №065 від 23.07.2012 року за результатами медичного обстеження потерпілого ОСОБА_4 лікарі

МКЛШД виявили у нього закритий гвинтоподібний (або спіралеподібний чи торзійний) перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки та перелом верхньої третини лівої гомілкової кістки, а також "садна в нижній третині та в ділянці медіальної кісточки лівої гомілки розмірами 2x0,5 см" (їхня кількість, точна локалізації, форма, інші морфологічні властивості не зазначені).

Переломи кісток кінцівок виникають від дії зі значною силою тупих предметів внаслідок таких основних видів деформації: згину (за рахунок стиснення і розтягнення), та крутіння. Оскільки на наданій рентгенограмі лівої гомілки потерпілого перелом гомілкової кістки зображений не повністю, а лише нижня його частина (перелом не втрапив у межі формату рентгенплівки), то висловитись про вид деформації, від якої він стався, не можна. Перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки - типовий щитоподібний перелом, який виникає внаслідок кручення тулуба (в даному випадку праворуч - за годинниковою стрілкою) при фіксованій стопі (коли людина спирається на ліву ногу при ходьбі чи стоянні). Такий перелом не характерний для його утворення внаслідок падіння на площині (з висоти власного зросту) під час ходи по неслизькій поверхні.

Стан лівої гомілки, рентгенологічна картина переломів вказують на те, що травма ОСОБА_4 отримана незадовго до його звернення у травмпункт та госпіталізації 17.06.2012 року.

За ступенем тяжкості кожний перелом окремо чи їхня сукупність належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня, адже вони не були небезпечними для життя в момент їх виникнення, але викликали тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" МОЗ України, 1995). Садна належать до легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5 "Правил...").

Задній бампер автомобіля ВАЗ-2107 знаходиться на висоті 37-51 см від

дорожнього покриття (за даними висновку експерта № 5-348/12 від 09.07.12 p.). На такій же висоті орієнтовно (за даними відеозапису) локалізується перелом лівої малогомілкової кістки у ОСОБА_4 . Цей перелом міг утворитись від удару заднім бампером легкового автомобіля ВАЗ-2107. Гвинтоподібний перелом лівої великогомілкової кістки у потерпілого не міг виникнути від безпосереднього контакту бампера з гомілкою, оскільки цей перелом локалізується в нижній третині гомілки (на висоті не більше 20 см від підошовної поверхні стопи). Він міг статися у той момент, коли за словами потерпілого, від цього удару в ліву ногу він ще більше повернувся передньою частиною тіла до автомобіля та впав на кришку багажника". Після цього він звичайно міг зробити 1-2 роки, але рухатись самостійно вже не міг, а тому змушений був "присісти на землю". Цей висновок в цілому узгоджується із показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 .

Подвійний перелом кісток лівої гомілки у ОСОБА_4 за своїми

властивостями, локалізацією та сукупністю не характерний для його виникнення від падіння на площині (із висоти власного зросту), коли потерпілий "зачепився ногою або тілом за колону арки будинку" (за словами ОСОБА_7 ), чи коли він "присів на одну із ніг, хрестивши ноги" (за даними ОСОБА_9 ).

Проте, як вбачається із дослідної частини вказаного висновку експерта , потерпілий ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні 17 днів та був виписаний на амбулаторне лікування. Однак, будь-яких даних про його подальше лікування і тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні(більш як на 21 день), експерту не було надано, що не узгоджується із п.1 абзацу 4 підсумків висновку експерта, свідчить про його неповноту та ставить під сумнів результати проведеного експертного дослідження.

Згідно ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Статтею 22 КПК України 1960 року передбачено, що прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

У відповідності до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Судом встановлено, що в ході проведення досудового слідства у даній кримінальній справі допущено суттєву неповноту, яка не може бути усунута в ході судового розгляду, а висновки слідства не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Так, в ході досудового слідства не встановлено та допитано всіх можливих очевидців та свідків ДТП, лікарів та понятих, не проведено відтворення обстановки та обставин події за їх участю, а допитані в ході досудового слідства свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час їх допиту у судовому засіданні дали суперечливі покази про обставини ДТП.

Крім цього, при проведенні судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 № 065 від 23.07.2012 року не були витребувані та досліджені всі медичні документи потерпілого, які вказують на спричинення йому тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

У пункті 2 висновку експерта № 065 від 23.07.2012 року зазначено, що перелом лівої малогомілкової кістки у потерпілого ОСОБА_4 міг утворитись від удару заднім бампером легкового автомобіля ВАЗ-2107, а гвинтоподібний перелом лівої великогомілкової кістки у потерпілого не міг виникнути від безпосереднього контакту бампера з гомілкою, оскільки цей перелом локалізується в нижній третині гомілки (на висоті не більше 20 см від підошовної поверхні стопи).

При цьому у висновку експерта не зазначено ступінь тяжкості кожного із вказаних тілесних ушкоджень за характером їх спричинення, не визначено механізм утворення гвинтоподібного перелому лівої великогомілкової кістки у потерпілого ОСОБА_4 і з даного приводу не проведено всіх необхідних слідчих дій, що у свою чергу впливає на правильність кваліфікації дій підсудного ОСОБА_7 .

Аналізуючи вищенаведене, суд, прийшов до висновку, що органом досудового слідства, під час розслідування кримінальної справи, грубо порушено вимоги ст.ст. 22, 64, 132 КПК України 1960 року, обвинувачення побудоване на недостатньо досліджених та суперечливих доказах, які стосуються істотних обставин справи і впливають на прийняття рішення, в зв`язку з чим вони не можуть бути однозначно оцінені судом, а висновки слідства не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку і ця неправильність та неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, а тому кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, підлягає поверненню на додаткове розслідування. Під час додаткового розслідування слід перевірити зазначені судом факти, прийняти рішення у відповідності до норм КПК України, усунути неточності проведених слідчих дій, а також виконати необхідні додаткові слідчі дії для розкриття злочину, встановити та допитати всіх свідків та очевидців події, провести за їх участю всі необхідні слідчі дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 22, 64, 281 КПК України 1960 року, п.11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання -задовольнити.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України - повернути прокурору м. Тернополя для організації проведення додаткового розслідування.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий