Справа № 128/726/15-к
Іменем України
24 липня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта вища, непрацюючого, згідно ст.89 КК не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
19.07.2014 року біля 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на базі відпочинку «Кльове місце», яка розташована в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області, під час словесної суперечки, яка виникла в нього із ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, забитої рани на обличчі, садна в проекції правої ключиці, крововиливу під слизову оболонку правої щоки, які належать до легких тілесних ушкоджень згідно висновку експерта № 1173 від 08.08.2014 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати, зробив для себе належні висновки.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав обставини, зазначені в обвинувальному акті, також пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, але хоче, щоб його покарали за вчинене.
В судове засідання 24.07.2015 року потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, попередньо подав письмову заяву з проханням проводити розгляд даного кримінального провадження у його відсутність. В заяві також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, обвинуваченого просить покарати на розсуд суду.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 вірно кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілого щодо покарання.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, думку потерпілого, те, що потерпілий претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та йому можливо призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1