Дата документу Справа № 5-131/06
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11/778/63/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2006 року про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту та направлення до місць відбування покарання щодо

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Якимівка Запорізької області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2006 року задоволено подання КВІ Якимівського МВ УДДУ ПВП в Запорізькій області про направлення ОСОБА_6 до місця відбування ним покарання в порядку встановленого для осіб, засуджених до позбавлення волі.

На вказану постанову суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і неправильне застосування норм процесуального права, просив вказану постанову суду скасувати. Прийняти нову постанову, якою в задоволенні вказаного подання відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор частково погодився з доводами апеляційної скарги, вважав її такою, що підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.366 КПК (1960 року) за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати таку постанову і повернути її на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Приймаючи постанову про задоволення подання КВІ Якимівського МВ УДДУ ПВП в Запорізькій області і направлення ОСОБА_6 до місця відбування покарання в порядку встановленого для осіб, засуджених до позбавлення волі, Якимівський районний суд Запорізької області виходив з того, що ОСОБА_6 вироком суду засуджено до 1 року обмеження волі. Проте до КВІ для отримання припису про виїзд до місця відбування покарання він не з`явився, від отримання такого припису ухиляється, знаходиться в розшуку за порушеною щодо нього іншою кримінальною справою.

Проте на переконання судової колегії районний суд зробив такий висновок передчасно. Його висновки не обґрунтовано матеріалами справи.

Так, суд першої інстанції не пересвідчився чи було дотримано кримінально-виконавчою інспекцією положення п.п.2.15-2.19 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом N 270/1560 від 19.12.2003 року Державного департаменту України з питань виконання покарань перед тим, як звертатись до суду із поданням, яке задовольнив суд.

Суд не встановив чи встановлювались інспекцією причини ухилення ОСОБА_6 від отримання ним припису та порушення ним порядку слідування до місця відбування покарання. Не з`ясовано чи зверталась КВІ до органу внутрішніх справ з поданням про затримання ОСОБА_6 для встановлення причин порушення ним порядку слідування до місця відбування покарання (ч.4 ст.57 КВК України).

Адже лише у разі встановлення відсутності поважних причин невиїзду або ухилення від одержання відповідного припису працівник інспекції вправі надіслати до суду подання про направлення таких засуджених осіб до місця відбування покарання в порядку, установленому для осіб, засуджених до позбавлення волі (ч.4 ст.57 КВК України).

У разі якщо місцезнаходження засудженої особи невідоме, тобто вона ухиляється від отримання припису, підрозділ інспекції, на обліку якого вона перебуває, здійснює першочергові розшукові заходи щодо такої засудженої особи.

Якщо після здійснення зазначених заходів місцезнаходження засудженої особи не встановлено, за поданням інспекції органом внутрішніх справ оголошується її розшук та до суду надсилається подання про направлення засудженої особи після затримання до виправного центру в порядку, установленому для осіб, засуджених до позбавлення волі (ч.5 ст.57 КВК України).

Проте суд, формально зазначивши про те, що місцезнаходження ОСОБА_6 невідоме і він перебуває в розшуку за іншою кримінальною справою, не пересвідчився чи здійснював підрозділ інспекції, на обліку якого перебуває засуджений, першочергові розшукові заходи щодо нього. Які докази вказують на те, що здійсненням таких заходів не встановлено місцезнаходження засудженої особи; чи оголошувався розшук ОСОБА_6 органом внутрішніх справ саме за поданням КВІ.

Наведені обставини вказують на допущену судом першої інстанції істотну неповноту при розгляді подання, яка не може бути усунута під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , якому районний суд навіть формально не надсилав повідомлення про розгляд подання КВІ, що також є істотним порушенням вимог процесуального законодавства.

Таким чином, на переконання судової колегії доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу і вказують на незаконність постанови. Проте суд апеляційної інстанції не вправі, скасувавши дану постанову, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні подання КВІ без з`ясування обставин, про які зазначено в мотивувальній частині даної ухвали судової колегії, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів,-

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2006 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді взяття під варту та направлення його до місць відбування покарання скасувати.

Справу повернути до Якимівського районного суду Запорізької області на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4