УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Чернівці «29» січня 2008 р. колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Тарбинського В.Г.

суддів Ковтюк Є.І., Підгорної С.П.

за участю
прокурора Хоміцької Т.Б.

та адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_2 та в
його інтересах адвоката ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_3 на вирок Садгірського
районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2007 року.

Цим вироком
засуджені: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України,
раніше неодноразово судимий, останній раз Садгірським районним судом м.
Чернівці 15.05.2002 року по ст. 185 ч.3 КК України на три роки шість місяців
позбавлення волі, звільненого 3.03.2005 року по відбуттю покарання,

по ст.
186 ч.2 КК України на п'ять років позбавлення волі з відбуттям в
кримінально-виконавчій установі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, мешканець АДРЕСА_2,

Справа
№11-29/2008 р. Головуючий в І інстанції
Галузінський А.М.

Категорія ст.
186 ч.2 КК України Доповідач Тарбинський В.Г.

раніше двічі
судимий, в тому числі 17.06.2003
року за вироком апеляційного суду Чернівецької
області по ст. 186 ч.2, 70 ч.4 КК України на 4 роки 6
місяців позбавлення волі,
постановою Сокирянського районного суду 22.11.05 року, на підставі ст.
82 КК України йому замінено покарання на 10 місяців 5
днів виправних робіт
з врахуванням 20% із заробітної плати в дохід держави щомісячно, по ст. 186 ч.2 КК України на 4 рази
позбавлення волі, на підставі ст. 71, 72 КК України до
призначеного покарання частково
призначено покарання за постановою Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 22.11.2005 року і остаточно ОСОБА_2 призначено
покарання у вигляді 4 (чотирьох) років одного місяця позбавлення волі з
відбуттям в кримінально-виконавчій установі.

Строк
відбування покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зараховано з 12 липня 2007 року.

Вирішена
доля речових доказів.

Згідно
вироку засуджені визнані винуватими в тому, що вони, 29.06.2007 року біля 20
години 35 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою
змовою, по вул. Хотинській в м.
Чернівці, напали на потерпілого ОСОБА_4, збили його з ніг, нанесли йому удари
ногами, заподіяли йому легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного
розладу здоров'я, які не є небезпечними для життя та здоров'я потерпілого, а
потім пограбували ОСОБА_4 заволодівши його майном на загальну суму 702 грн..

В
апеляціях:

·
засуджений ОСОБА_3 просить врахувати, що районний суд,
при розгляді справи щодо нього, не врахував те, що під час вчинення злочину
відносно потерпілого ОСОБА_4, він, ОСОБА_3 після хвороби не міг вдарити
потерпілого, оскільки у нього не діяла права рука. Напав на потерпілого і
вчинив грабіж ОСОБА_2, а він вважає себе не винним;

·
засуджений ОСОБА_2 та в його інтересах адвокат ОСОБА_1 просять переглянути
справу щодо ОСОБА_2
і врахувати те, що він не бив потерпілого, а бив ОСОБА_3, речі потерпілого
не забирав. Мобільний телефон дав ОСОБА_2 ОСОБА_3. ОСОБА_2 вважає, що він винен
в тому, що покрив злочин ОСОБА_3. Адвокат просить, крім того, вирок щодо
ОСОБА_2 змінити і його дії перекваліфікувати зі ст. 186 ч.2 КК України на ст.
198 КК України, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2, виходячи з його пояснень,
розпорядився завідомо викраденим майном. Міру покарання ОСОБА_2 призначити в
межах санкції ст. 198 КК України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2, адвоката, підтримавших апеляції,
думку прокурора, яка просила апеляції залишити
без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без змін,

розглянувши
справу, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції по
справі задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Районний
суд вірно встановив фактичні обставини справи і прийшов до обґрунтованого
висновку про винуватість засуджених у вчиненні грабіжу, з врахуванням тих
доказів, які судом належним чином були перевірені і покладені в основу вироку.

Посилання
в апеляціях на те, що засуджені не наносили (окремо кожен) тілесних ушкоджень
потерпілому ОСОБА_4 в силу
відповідних обставин, як це вказано в апеляціях, а також не вчиняли викрадання
майна потерпілого, є безпідставним.

В своїх
показаннях потерпілий ОСОБА_4 як на досудовому слідстві (а.с. 45, 47), при
проведенні очних ставок з засудженими (а.с. 58, 60) так і в судовому засіданні
(а.с. 239) послідовно і повно підтвердив те, що 29.06.2007 року, біля 20 години
35 хвилин до нього підійшли разом засуджені, ОСОБА_3 наніс йому удар, збив з
ніг, а потім два стали бити його ногами, заподіяли тілесні ушкодження, забрали
мобільний телефон, рюкзак з речами, гроші в сумі 250 грн..

ОСОБА_3
вдарив його правою рукою в обличчя, а потім наносили удари двоє. Другим був
ОСОБА_2.

Із
показань засуджених даних на досудовому слідстві та в судовому засіданні (а.с.
239) видно, що вони в той вечір були разом, в стані алкогольного сп'яніння і,
побачивши потерпілого, заволоділи його мобільним телефоном та іншими речами.
Але кожен з засуджених стверджує, що це зробив не він, а інший. ОСОБА_3 вказує,
що це зробив ОСОБА_2, а ОСОБА_2 навпаки вказує на те, що це зробив ОСОБА_3,
який передав йому мобільний телефон потерпілого. На ці обставини зроблені
посилання і в апеляціях засуджених.

Таким
чином, сукупністю зібраних по справі доказів та перевірених судом, винуватість
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні грабежу, за попередньою змовою, та заволодіння
особистим майном потерпілого ОСОБА_4 на суму 702 грн., доведена у повному
обсязі. Про те, що засуджені повторно вчинили цей злочин і вдвох напали на
потерпілого свідчать їх спільні дії під час нападу на ОСОБА_4 та після цього,
розподіл викраденого майна та інші дії. Дії їх вірно кваліфіковані судом за ст.
186 Ч.2 КК України.

Посилання
засуджених в апеляціях на те, що кожен з них не вчиняли злочину є надуманими і
спростовується матеріалами справи.

А тому
районний суд, давши належну оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до
правильного висновку про винність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

При
призначенні покарання засудженим, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України,
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про їх особу, обставини, що
обтяжують їх покарання.

Підстав
для пом'якшення покарання засудженим, колегія суддів не вбачає.

З врахуванням
наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок
Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 - без змін.