У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Вус С.М.

суддів

Косарєва В.І., Кліменко М.Р.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 5 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 на вирок
Алчевського міського суду Луганської області від 25 травня 2005 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця та мешканця м. Алчевська,

раніше сім разів судимого,

останнього разу 13.01.2005 р. цим же судом

за ст. 156 ч. 2 КК України на 1 рік 5 місяців позбавлення
волі,

засуджено:

за ст. 153 ч. 2 КК України на 7 років
позбавлення волі;

за ст. 263 ч. 1 КК України на 2 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_2
призначено покарання на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області
від 24 лютого 2006 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2 засуджено за те, що він 9
лютого 2005 року, близько 20 години, будучи у стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись поблизу магазину “Продтовари”, що по вул. Чайковського, 24 м.
Алчевська, помітив неповнолітнього ОСОБА_3, при цьому у засудженого виник
умисел на задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2 підійшов до неповнолітнього потерпілого та
погрожуючи останньому фізичною розправою, привів ОСОБА_3 до себе додому, де
погрожуючи потерпілому насильством, задовольнив з ним свою статеву пристрасть
неприродним способом. У результаті вказаних дій, ОСОБА_3 були спричинені легкі
тілесні ушкодження.

Він же у липні 2003 року, найшовши у
нежилому будинку селища Жиловка м. Алчевська 18 бойових патронів, приніс їх до
себе додому, де незаконно зберігав. 10 лютого 2005 року дані патрони були
виявлені та вилучені працівниками міліції за місцем проживання ОСОБА_2

У касаційній скарзі засуджений просить
судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити для проведення
додаткового розслідування. На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що
досудове та судове слідство проведено неповно та однобічно, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи, оскільки інкримінованих йому злочинів
він не вчиняв. Стверджує, що показання на досудовому слідстві давав під тиском
з боку працівників міліції. Крім того зазначає, що потерпілий обмовляє його у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 153 КК України. Також скаржиться на
порушення норм кримінально-процесуального закону.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
також просить вирок щодо засудженого скасувати, а справу направити на додаткове
розслідування, мотивуючи тим, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому
злочином не підтверджена достовірними доказами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що вони не
підлягають задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у
вироку, підтверджується сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні
доказів.

Так, з аналізу показань потерпілого
вбачається, що ОСОБА_2 під надуманим приводом, попрохав його покликати одну
особу. Після того, як він на це погодився, засуджений, застосовуючи погрози та
фізичну силу, привів його до себе додому, де продовжуючи виказувати погрози,
задовольнив з ним свою статеву пристрасть неприроднім способом.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ствердили, що
були очевидцями, як ОСОБА_2 вів їхнього брата. Вони прохали засудженого
відпустити потерпілого, однак останній на їхні прохання не реагував.

Свідок ОСОБА_6 (мати засудженого)
зазначила, що у вечері 9 лютого 2005 року її син прийшов додому у стані
алкогольного сп'яніння і привів з собою незнайомого хлопчика. З ним він пішов
на кухню, а через деякий час обидва вийшли роздягнені. Згодом засуджений
заснув, а потерпілий попрохав її відпустити його, що вона і зробила.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи ОСОБА_3 завдано легкі тілесні ушкодження.

Тому, твердження у скарзі про те, що потерпілий ОСОБА_3 обмовив його,
колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки показання
потерпілого протягом досудового та судового слідства були послідовними та
логічними, вони об'єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі, тому правильно
визнані судом належним та достовірним джерелом доказів й покладені в основу
вироку.

Крім того, допитана у судовому
засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що вона була запрошена у якості понятого під
час проведення відтворення обстановки та обставин події за участю засудженого.
Під час даної слідчої дії працівники міліції виявили та вилучили за місцем
проживання засудженого 18 бойових патронів.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що посилання засудженого та його
захисника про неповноту та однобічність слідства є надуманими, оскільки судом
вжиті всі передбачені законом заходи для виявлення обставин, що викривають так
і ті, що виправдовують ОСОБА_2

При цьому, судом належним чином перевірялася версія засудженого щодо
непричетності його до інкримінованих злочинів і обґрунтовано визнана
безпідставною.

Непереконливими є і твердження
касаторів про те, що до ОСОБА_2 застосовувалися недозволенні методи ведення
слідства, оскільки дана обставина була предметом перевірки як суду першої так і
апеляційної інстанцій і визнана безпідставною.

Суд повно дослідив обставини справи, дав зібраним доказам належну оцінку і
правильно застосував матеріальний закон.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, які би тягли
скасування постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень по справі не встановлено.

Покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене з урахуванням
характеру та ступеня тяжкості вчинених злочинів, даним щодо особи засудженого.

Підстав для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням
осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів
Верховного Суду України -

у х в
а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційної скарги захиснику ОСОБА_1 та засудженому ОСОБА_2

Судді :