В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2015 Справа №607/4743/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000174 від 17 січня 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_6 14 січня 2014 року о 04 год. 00 хв., який перебував в приміщенні розважального клубу «Ріверпул», що по вул. Чумацька, 14А в м. Тернополі під час словесного конфлікту зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , виник злочиний умисел, направлений на заподіяння останній тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 січня 2014 року о 04 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні розважального клубу «Ріверпул», що по вул. Чумацька, 14А, в м. Тернополі ОСОБА_6 під час конфлікту із своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 умисно наніс декілька ударів кулаком правої руки в праву половину обличчя ОСОБА_9 , чим спричинив їй забій м`яких тканин із синцем правої половини обличчя, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю та показав, що 13 січня 2014 року після 23 год. 00 хв. він разом і своєю колишньою дружиною ОСОБА_11 та своїми друзями перебували в розважальному клубі «Ріверпул» у м. Тернополі, де відпочивали, танцювали, вживали алкогольні напої. Пізніше до їхньої компанії приєдналися друзі ОСОБА_11 . Під час того, як вони відпочивали він запросив одну із подруг ОСОБА_11 ОСОБА_12 на танець. Коли танець закінчився, то вони підійшли до столу, біля якого стояла його колишня дружина ОСОБА_11 . Після чого, остання почала себе агресивно поводити та виражалася при цьому в сторону дівчини, з якою він танцював та безпосередньо в його сторону нецензурними словами. У зв`язку із чим він вирішив піти додому, однак ключі від квартири, документи та номерок від гардеробу, де знаходився його верхній одяг був у ОСОБА_11 в сумці. Підійшовши до неї, попросив у неї щоб вона віддала його речі, на що вона відмовилася це робити, а він у свою чергу підійшов до столу, на якому знаходилася сумка ОСОБА_11 та витрусив на стіл із неї всі речі. Взявши із столу свої речі він вийшов у коридор до гардеробу. За ним вслід одразу ж вибігла ОСОБА_11 , продовжуючи виражатися в його сторону нецензурними словами, він наніс їй один удар долонею лівої руки по правій щоці ОСОБА_11 , на що ОСОБА_11 одразу ж нанесла йому два удари долонею руки по правій його щоці. Після чого він ще раз наніс їй один удар долонею по щоці, даний конфлікт тривав приблизно 5 хвилин. Потім він пішов додому. Крім цього, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення зазначеного злочину. У вчиненому він щиро розкаюється, просить його суворо не карати, обіцяє в подальшому кримінальних правопорушень не вчиняти.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що 13 січня 2014 року після 23 год. 00 хв. вона разом і своїм колишнім чоловіком ОСОБА_13 та друзями перебувала в розважальному клубі «Ріверпул» у м. Тернополі, де відпочивали, танцювали, вживали алкогольні напої. В подальшому, вийшовши до гардеробу вказаного закладу, за нею вслід вийшов її колишній чоловік ОСОБА_13 та розпочав із нею словесний конфлікт, виражаючись в її сторону нецензурними словами. В результаті якого він наніс їй декілька ударів рукою в обличчя. Крім цього, підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, вказавши, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено злочин відносно неї, шляхом завдання їй тілесних ушкоджень.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_6 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер, обставини та наслідки його вчинення, його суспільну небезпечність, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на утриманні в нього перебуває двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставин, які обтяжують покарання та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу, однак, як вбачається із заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , він просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими, відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як вбачається із копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , в Книзі реєстрації народжень 21 лютого 2007 року зроблено актовий запис № 416 про народження ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого вказаний ОСОБА_6 ; серії НОМЕР_2 , в Книзі реєстрації народжень 12 травня 2010 року зроблено актовий запис № 1032 про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої вказаний ОСОБА_6 .

В коло осіб, до яких не застосовується амністія відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» обвинувачений ОСОБА_6 не входить.

У зв`язку із наведеним, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, однак вважає за можливе застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання.

В кримінальному провадженні № 0000174 від 17 січня 2014 року ОСОБА_9 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди. Представник цивільного позивача ОСОБА_10 звернувся до суду із заявою від 05 червня 2015 року, згідно якої, просить вказаний цивільний позов залишити без розгляду. А тому, заявлений цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, слід залишити без розгляду та роз`яснити, що позивач має право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом за даним вироком покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду та роз`яснити, що позивач має право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1