Справа№ 640/5988/15-к
н/п 1-кп/640/307/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Харківська область,м.Первомайський, громадянина України, зареєстрованого за адресою: Харківська область, м. Первомайський, гуртожиток цегельного заводу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , будучи судимим 03.10.1997 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ст. 140 ч.2, ст. 193 ч. 3, ст. 94 КК України до 9 років позбавлення волі (ред. 1960 року), звільнений 25.12.2001 умовно-достроково на підставі постанови суду м. Дзержинська від 19.12.2001 року на строк 4 роки 5 місяців 3 дня, 10.06.2003 року за вироком Кегичівського суду Харківської області за ст. 186 ч. 3, ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі, 16.12.2003 року за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя, Донецької області за ст. 190 ч.2, ст. 70 ч.4, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяцям позбавлення волі, звільнився на підставі постанови Харківського районного суду від 05.08.2010 року умовно-достроково на 2 місяця 1 день із застосуванням ст. 81 КК України, 14.07.2011 за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області за ст. 121 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, і звільнився 22.06.2013, 03.03.2014 року за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі і звільнившись 06.03.2015 року,
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого, ч.2 ст. 185 КК України, суд
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи судимим 03.10.1997 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ст.140 ч.2, ст.193 ч. 3, ст.94 КК України до 9 років позбавлення волі (в ред. 1960 року), звільнений 25.12.2001 умовно-достроково на підставі постанови суду м. Дзержинська від 19.12.2001 року на строк 4 роки 5 місяців 3 дня, 10.06.2003 року за вироком Кегичівського суду Харківської області за ст. 186 ч. З, 71 КК України до 7 років позбавлення волі, 16.12.2003 року за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь, Донецької області за ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 4, 71 КК України до 7 років 6 місяцям позбавлення волі, звільнився на підставі постанови Харківського районного суду від 05.08.2010 року умовно-достроково на 2 місяця 1 день із застосуванням ст. 81 КК України, 14.07.2011 за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, і звільнившись 22.06.2013, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, при цьому, знову скоїв вмисний корисливий злочин при наступних обставинах:
Так, 15 липня 2013 року приблизно об 11.00 ОСОБА_4 зі своєю знайомою ОСОБА_5 , прибули до приміщення музичної школи № 14,розташованої за адресою: м. Харків, провулок 1-йЛісопарківський, 5, де остання працювала на посаді - секретаря. Весь час знаходячись за вищевказаною адресою, приблизно о 17:30 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вийшли з приміщення музичної школи на вулицю, при цьому, остання залишила на своєму робочому місці, розташованому на цокольному поверсі музичної школи, жіночу сумочку з особистими речами, у тому числі, грошима в сумі 1500 грн., а ОСОБА_4 на тому ж самому місці залишив мобільний телефон та барсетку. Приблизно через п`ять хвилин задзвонив телефон ОСОБА_4 і останній повідомив ОСОБА_5 , що йому потрібно відповісти на дзвінок та повернувся до приміщення музичної школи. ОСОБА_4 направився до робочого місця ОСОБА_5 та діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, вирішив викрасти грошові кошти, які належали ОСОБА_5 .
Скориставшись тим, що ОСОБА_5 знаходилась на вулиці біля музичної школи та за своїм майном не слідкувала, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом вільного доступу, викрав з сумки потерпілої ОСОБА_5 належне їй майно, а саме: гроші на загальну суму 1500 грн. та чохол з під мобільного телефону, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої. Після чого, ОСОБА_4 з місця злочину зник з викраденим майном, обернувши його На свою користь та розпорядившись ним на свіч розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 2ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці),вчиненій повторно, визнав повністю, цивільний позов в сумі 1500 гривень визнав повністю щиро розкаявся, заявив клопотання про слухання справи на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, у якій зазначив, що обвинувачення йому зрозуміло, процесуальні наслідки визнання свої вини, визнання цивільних позовів та слухання справи у такому порядку, йому відомі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні свій уточнений цивільний позов в розмірі 1500 гривень підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти слухання справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, про що надала письмову заяву.
З урахуванням клопотання обвинуваченого та думок прокурора, який не заперечував проти слухання справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що 15 липня 2013 року приблизно об 11.00 він, перебуваючи на місці роботи своєї знайомої ОСОБА_5 , у приміщенні музичної школи № 14,розташованої за адресою: м. Харків, провулок 1-йЛісопарківський, 5, де, він шляхом вільного доступу таємно викрав зі сумки ОСОБА_5 1500 гривень та чохол з під мобільного телефону, які звернув на свою користь.
Суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочину та кваліфікує його дії зач. 2ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці),вчиненій повторно.
При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий: 03.10.1997 за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області за ст.140 ч.2, ст.193 ч. 3, ст.94 КК України до 9 років позбавлення волі (в ред. 1960 року), звільнений 25.12.2001 умовно-достроково на підставі постанови суду м. Дзержинська від 19.12.2001 року на строк 4 роки 5 місяців 3 дня, 10.06.2003 року за вироком Кегичівського суду Харківської області за ст. 186 ч. 3, 71 КК України до 7 років позбавлення волі, 16.12.2003 року за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполь, Донецької області за ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 4, 71 КК України до 7 років 6 місяцям позбавлення волі, звільнився на підставі постанови Харківського районного суду від 05.08.2010 року умовно-достроково на 2 місяця 1 день із застосуванням ст. 81 КК України, 14.07.2011 за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі і вважає, що відсутні підстави для звільнення його від такого покарання. Крім того, враховуючи, що після вчинення вказаного злочину, але до постановлення вироку, ОСОБА_4 був засуджений 03.03.2014 року за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі і звільнився 06.03.2015 року, відбувши покарання повністю, суд призначає йому покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в розмірі 1500 гривень, суд, на підставі ст.. 1166 ЦК України, задовольняє в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-375, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді2(двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного 03.03.2014 року за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, більш суворим, призначеним за новим вироком, остаточно призначивши до відбуття 2 (двох) років позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_4 повністю відбув покарання за вироком Первомайського міського районного суду Харківської області від 03.03.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, зарахувати йому цей строк до відбуття покарання.
Строк відбування покарання за цим вироком відраховувати з 11.20 06.03.2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 Володимирівни1500 гривень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в СІЗО Харківської області залишити тим самим до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1