У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого
Федченка О.С.,

суддів Глоса Л.Ф. і
Пекного С.Д.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 16 жовтня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженої ОСОБА_1. на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 10
квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 5 червня
2007 року щодо неї.

Вироком Суворовського районного
суду м. Херсона від 28 липня 2006 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за ст.
166 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України суд
постановив звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки і на підставі ст. 76 КК України покладені наступні
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
свого проживання, роботи й навчання та періодично з'являтися для реєстрації в
зазначені органи.

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 10 квітня 2007 року ОСОБА_1. направлено для відбування
покарання в місця позбавлення волі на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 5 червня 2007 року постанова суду залишена без зміни.

У касаційній скарзі засуджена
просить переглянути постанову суду, посилаючись на те, що суд необґрунтовано
направив її для відбування призначеного покарання. Вважає, що суд апеляційної
інстанції порушив її право на захист.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи,
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність заміни
ОСОБА_1. відбування покарання з випробуванням на позбавлення волі, встановивши,
що вона за період іспитового строку без поважних причин не з'являлася на
реєстрацію до органів кримінально-виконавчої системи, неодноразово
притягувалася до адміністративної відповідальності, продовжує ухилятися від
виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, зловживає спиртними
напоями.

Твердження у касаційній скарзі про те,
що суд апеляційної інстанції не відклав розгляд справи для надання їй
можливості укласти угоду із захисником, чим було порушено право на захист, є
безпідставними, оскільки при перевірці справи не встановлено даних, які б
свідчили про те, що вона зверталася з клопотанням про допуск до участі
захисника у розгляді справи апеляційним судом.

Як видно із матеріалів справи, такі
ж, як і в касаційній скарзі, твердження засуджена висловлювала у своїй
апеляції. Апеляційним судом при
перевірці даної кримінальної справи в апеляційному порядку прийнято правильне
рішення. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, із цього питання
суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної
інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону.

Не вбачаючи
підстав для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України, та керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

відмовити у
задоволенні касаційної скарги засудженої ОСОБА_1

Судді:

Федченко О.С. Пекний С.Д. Глос Л.Ф.