У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

головуючого Кравченка С.І.,
суддів Франтовської Т.І., Лагнюка М.М.,
за участю прокурора Басюка С.В.,
розглянула в судовому засіданні 11 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційним скаргами захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 4 червня 2014 року.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року засуджено

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

- за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік зі звільненням від призначеного покарання за строком давності;

- за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 659 275 грн. 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 679 405 грн. 68 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та стягнуто 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 3000 грн. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертних досліджень в розмірі 3696 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 4 червня 2014 року вирок районного суду щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що він в період часу з 29.11.2007 р. по 31.01.2008 р. з корисливих спонукань, маючи прямий умисел на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману представників ТЦВ ЛФ ВАТ «Кредитпромбанк» (м. Тернопіль, Тернопільської області, вул. Танцорова, 14), надавши завідомо неправдиві документи, а саме довідку без дати про те, що він працює головою Спостережної ради ВАТ «Тернопільська рибо-меліоративна станція» та про його заробітну плату, довідку № 0104 від 04.12.2007 р. про те, що він з 01.02.2007 р. за сумісництвом працює на посаді менеджера в ПП «Плескачі-Медобори» та про заробітну плату, а також фінансові звіти ТОВ «Квартет», які містили неправдиві відомості, тобто використавши завідомо підроблені документи, 31.01.2008 р. уклав кредитний договір № 06/12/08-С та отримав грошові кошти в сумі 4 200 000 грн., які незаконно привласнив та використав на власні потреби, чим заподіяв ПАТ «Кредитпромбанк» матеріальну шкоду в особливо великому розмірі на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_3 в період часу з 29.11.2007 р. по 31.01.2008 р. умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення та заволодіння грошовими коштами, розуміючи протиправність своїх дій, достовірно знаючи, що довідка про те, що ОСОБА_3 працює головою Спостережної ради ВАТ «Тернопільська рибо-меліоративна станція» та про його заробітну плату не відповідає дійсності (згідно висновку експерта № 29-п від 25.01.2011 р.), довідка № 0104 від 04.12.2007 р. про те, що він з 01.02.2007 р. за сумісництвом працює на посаді менеджера в ПП «Плескачі-Медобори» та про його заробітну плату не відповідає дійсності (згідно висновку експерта № 357-п від 10.08.2011 р.), а також фінансові звіти ТОВ «Квартет» за 1-й квартал 2007 р., 1 півріччя 2007 р., 9 місяців 2007 р., баланс на 31.12.2006 р. та звіт про фінансові результати 3а 2006 р., які не відповідають дійсності (згідно висновку експерта № 176-п від 28.04.2011 р.), подав вищевказані завідомо підроблені документи до ТЦВ ЛФ ВАТ «Кредитпромбанк» за адресою м. Тернопіль, Тернопільської області, вул. Танцорова, 14. В результаті цього, використавши завідомо підроблені документи, ОСОБА_3 31.01.2008 р. уклав кредитний договір № 06/12/08-с, у відповідності до якого ТЦВ ЛФ ВАТ «Кредитпромбанк» надано позичальнику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4 200 000 грн., які він незаконно привласнив та використав на власні потреби, чим заподіяв ПАТ «Кредитпромбанк» матеріальну шкоду на дану суму, яка становить особливо великий розмір.

Крім того, ОСОБА_3 повторно 01.12.2008 р., біля 12 год. на території ТОВ «Квартет» в с. Дорожне, Вінницького р-ну, Вінницької області, вул. Київська, 1-а, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, шляхом обману ОСОБА_4, повідомивши неправдиву інформацію про те, що обладнання ТОВ «Квартет» за адресою: с. Дорожне, Вінницького району, Вінницької області, вул.. Київська, 1-а належить йому на праві приватної власності та приховавши, що дане майне знаходиться в кредитній заставі ВАТ «Кредитпромбанк» за договором застави № 08/11/31/08-ЗЛТ від 08.05.2008 р. незаконно, шахрайським шляхом заволодів її грошовими коштами в розмірі 85 000 доларів США, що еквівалентно 584604,50 грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.12.2008 р., які взяв у позику у ОСОБА_4, гарантуючи їх повернення майном ПП «Квартет». Таким чином, ОСОБА_3, маючи прямий умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4, шляхом її обману та зловживання довірою, незаконно заволодів її грошовими коштами в розмірі 584 604,50 грн., які привласнив та використав на власні потреби, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вищезазначену суму, що становить особливо великий розмір.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 просить судові рішення щодо останнього скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року. Вказує при цьому, на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та те, що вина засудженого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України не доведена, оскільки на думку захисту, в результаті укладення кредитного договору, який було укладено між засудженим та ТЦВ ЛФ ВАТ «Кредитпромбанк», як і по епізоду заборгованості між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у сторін склалися цивільно-правові відносини, які не підпадають під кримінальну відповідальність.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить судові рішення щодо останнього скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року. Посилається на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що в діях засудженого відсутній склад злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки на думку захисту, як і по епізоду заборгованості між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 так і по епізоду взаємовідносин між засудженим та ПАТ «Кредитпромбанк» по укладанню кредитного договору, у сторін склалися виключно цивільно-правові відносини, а тому в діях засудженого відсутні як об'єктивна так і суб'єктивна сторони складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Басюка С.В., який вважає, що касаційні скарги підлягають до часткового задоволення, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України в редакції 1960 року, прокурор, слідчий, особа, яка проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об'єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого.

Згідно зі ст. 64 КПК України в редакції 1960 року при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія злочину ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

Згідно зі ст. 323 КПК України в редакції 1960 року, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Проте, ці та інші вимоги кримінально-процесуального закону під час досудового слідства і розгляду справи в судовому засіданні не виконані, обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо доведеності винності засудженого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочинів належно не з'ясовані і з достатньою повнотою не досліджені, вирок і ухвала апеляційного суду Вінницької області постановлені з порушенням вимог кримінально-процесуального закону України.

Як убачається із матеріалів справи, за висновками досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні грошима ПАТ «Кредитпромбанк» та потерпілої ОСОБА_4 шляхом обману і зловживання довірою в особливо великих розмірах, а також у використанні завідомо підробленого документу.

Разом із тим, наведені в обвинувальному висновку та вироку суду способи заволодіння грошима і майном (шляхом обману і зловживання довірою) зазначені узагальнено, не конкретно, без наведення дій ОСОБА_3 на підтвердження такого обвинувачення.

Зазначені у в обвинувальному висновку і вироку суду використання винним довірчих відносин з потерпілою, обман банківської установи як шлях заволодіння чужими грошима і майном, а також прийняття засудженим ОСОБА_3 рішення не повертати гроші ще до їх отримання не підтверджується матеріалами справи. До такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на наступне.

Підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого КК України злочину, тобто наступні елементи: об'єкт, об'єктивна сторона. Суб'єкт, суб'єктивна сторона злочину.

Об'єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном чи придбання права на майно потерпілого шляхом обману чи зловживання довірою, суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Відсутність хоча б одного із складових елементів складу злочину шахрайства, у тому числі об'єктивної та суб'єктивної сторони означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, не є злочином та може свідчити про наявність між цією особою та потерпілим цивільно-правових відносин.

Під час досудового слідства і в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав.

Так, органами слідства і судом правильно встановлено, що засуджений ОСОБА_3 отримав в банку гроші відповідно до кредитного договору, та взяв у борг гроші у потерпілої.

Оцінюючи зазначені обставини, які не заперечував і ОСОБА_3 слідство та суд дійшли висновку про те, що він завідомо не мав наміру повертати гроші. Цей висновок на думку колегії є недостатньо мотивованим, передчасним і таким, що не відповідає матеріалам справи.

Судом першої інстанції сам факт отримання кредиту у банку і запозичення грошей у потерпілої без достатньої мотивації було оцінено як злочин.

Разом з тим, поза увагою суд залишив дані про отримання ОСОБА_3 кредиту у банку під заставу майна, вартість якого покриває суму кредиту, як про це зазначено у кредитному договорі.

Також, органи досудового слідства і суд належно не перевірили і не спростували доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього умислу на заволодіння грошима банку та потерпілої без наміру їх повертати.

Засуджений при неодноразових допитах його на досудовому слідстві та в судовому засіданні винним себе у шахрайстві і службовому підробленні не визнав і дав показання про те, що між ним і потерпілою існували робочі відносини щодо поставки м'ясної продукції, внаслідок яких виникли і цивільно-правові відносини щодо заборгованості за поставлену продукцію в результаті чого він написав розписку на яку посилається потерпіла.

Проте, при проведенні досудового слідства, при постановленні вироку і перевірці справи в апеляційному порядку цим доводам не дано належної оцінки, не вжито заходів для усунення вказаних суперечностей у показаннях потерпілої і показаннях ОСОБА_3, належним чином не з'ясували спрямованість умислу ОСОБА_3, допущено неповноту і однобічність при розслідуванні справи, односторонність при розгляді справи у суді, як правильно про це зазначено у касаційних скаргах.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо спрямованості умислу винного необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати поведінку винного і потерпілої, яка передувала події, їх стосунки, мотиви вчинення певних дій, що має істотне значення для правильної кримінально-правової кваліфікації дій винного.

Такого аналізу всіх обставин вчинених діянь в даній справі органи досудового слідства при пред'явленні обвинувачення ОСОБА_3 не проводили, для спростування його доводів про відсутність в його діях складу злочину додаткові докази не збирали.

За таких обставин висновок органів досудового слідства та суду про наявність у ОСОБА_3 умислу на заволодіння грошима потерпілої і грошима банку шляхом шахрайства, без подальшого наміру їх повертати, тобто про наявність суб'єктивної сторони злочину, є досить сумнівним.

Допущена неповнота та неправильність досудового слідства не можуть бути усунуті під час розгляду справи судами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судові рішення щодо ОСОБА_3 підлягають скасуванню, а справа - поверненню на нове розслідування.

При проведенні нового розслідування органам досудового слідства слід урахувати зазначене в цій ухвалі, належним чином перевірити наведені у касаційних скаргах захисників доводи, у тому числі щодо наявності між ОСОБА_3 і потерпілою, між ОСОБА_3 і банком суто цивільно-правових відносин. Необхідно всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи; проаналізувати і дати оцінку всім зібраним у справі доказам, а також у разі необхідності додатково зібраним; з'ясувати спрямованість умислу обвинуваченого та прийняти рішення відповідно до вимог закону щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованих злочинів.

Якщо виникне питання щодо пред'явлення нового обвинувачення, провести у зв'язку з цим відповідні слідчі дії і в залежності від встановленого прийняти рішення щодо винності чи невинуватості ОСОБА_3 і кваліфікації його дій.

Керуючись статтями 394-396, 398 КПК України в редакції 1960 року та розділом ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги захисників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року та Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 4 червня 2014 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на нове розслідування прокурору м. Вінниці.

Судді:

_________________ ________________ ________________

С.І. Кравченко Т.І. Франтовська М.М. Лагнюк