Провадження №1-кп/485/60/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000120 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючому, не військовозобов"язаному, інваліда 3 групи, з базовою середньою освітою, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 13.05.2002 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на 3 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.03.2003 року іспитовий строк замінено на 3 роки позбавлення волі;

2) 20.10.2006 року Яворівським районним судом Лвівської області за ч.3 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 600 грн.;

3) 07.10.2008 року Миколаївським районним судом Лвівської області за ч.3 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 800 грн.;

4) 27.07.2011 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13.04.2012 року іспитовий строк замінено на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 30.12.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 6 днів;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, а останній раз 27.07.2011 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, маючи непогашену у встановленому порядку судимість за вчинення майнового злочину, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 13 лютого 2015 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкгольного сп"яніння, знаходячись навпроти будинку №1 по вул.Гагаріна в м.Снігурівка Миколаївської області, зустрів свого знайомого ОСОБА_4 . В ході спільної бесіди ОСОБА_5 , побачивши у ОСОБА_4 , мобільний телефон марки FlylQ 436i, шляхом зловживання довірою та використанням довірливих відносин з ОСОБА_4 , під приводом необхідності зателефонувати невідомій особі та послухати музику, заволодів вказаним мобільним телефоном з СІМ-картою оператора мобільного зв"язку "Лайф".

З мобільним телефоном марки FlylQ 436i та СІМ-картою оператора мобільного зв"язку "Лайф", ОСОБА_5 покинув місце події, та в подальшому розпорядився майном потерпілого ОСОБА_4 на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1300 грн.

Своїми вище вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чучим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

На підтвердження встановлених у судовому засіданні обставин суд приймає частково визнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно у лютому 2015 року він із своєю співмешканкою ОСОБА_6 за місцем її проживання у АДРЕСА_2 , приблизно після обіду вжили 0.5 л самогону. Коли закінчилося спиртне він вирішив знайти ще спиртного. Коштів на спиртне у нього не було, він планував взяти спиртне у борг, а наступного дня позичити коштів у знайомих, щоб за це спиртне розрахуватися. Спиртне в борг не знайов. Вирішив зайти до знайомого ОСОБА_7 , який проживає у АДРЕСА_3 , де ще вжив біля 100 гр. самогону. Коли вони з ОСОБА_7 вийшли з вказаного домоволодіння він побачив ОСОБА_4 , який йшов йому назустріч по вул.Гагаріна. У ОСОБА_4 він побачив мобільний телефон чорного кольору сенсорний, який був увікмнений на гучну музику. Він попросив у ОСОБА_4 телефон щоб послухати музику, на що той погодився. Потім він запропонував ОСОБА_4 піти до ОСОБА_8 додому, той погодився. Коли вони прийшли у зазначене місце, він вирішив продати телефон ОСОБА_4 , для чого запропонував останньому закласти телефон за кошти у 500 грн. для придбання горілки, пообіцявши, що телефон або повну його вартість поверне наступного дня. На таку пропозицію ОСОБА_4 погодився. Після цього, він пішов шукати місце для закладу телефона. По вул.Ставковій в м.Снігурівка він зустрів свою знайому ОСОБА_9 , у якої запитав, де можна було б закласти телефон. Телефон видав за свій, казав лише що дуже потрібні кошти. ОСОБА_10 запропонувала закласти телефон у магазин на базарі. Вони вдвох зайшли до магазину МТС на базарі по вул.Леніна в м.Снігурівка, де заложили телефон за 300 грн. Потім він зайшов в магазин випив пива й більше нічого не пам"ятає. ОСОБА_4 він більше не бачив. Кошти за телефон у сумі 1000 грн повернув ОСОБА_4 25 лютого 2015 року після звернення останнього до міліції. Стверджує, що ОСОБА_4 добровільно передав йому мобільний телефон на пропозицію про його заклад, однак зобов"язання не виконав, оскільки телефон чи кошти за нього повернути не зміг.

Незважаючи на те, що обвинувачений фактично свою вину у вчиненні злочину визнає частково, його винуватість у вчиненні злочину підтверджують наступні належні та допустимі докази.

Показання потерпілого ОСОБА_4 про те, що у лютому 2015 року по вул.Гагаріна біля будинку №1 він зустрів знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 гукнув його, а коли він підійшов попросив мобільний телефон зателефонувати, на що погодився. Після цього, ОСОБА_5 попросив включити на телефоні музику, що він зробив. Через деякий час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 почали йти в сторону вул. Карла Маркса, як казали до знайомої ОСОБА_11 . Він не хотів йти з ними, а тому прохав ОСОБА_5 повернути йому мобільний телефон, однак той відмовився. З метою повернути телефон він пішов за ОСОБА_5 до будинку ОСОБА_11 , де вони вживали спиртне. Він знову попросив ОСОБА_5 повернути телефон, попередивши, що у іншому разі буде розиратися по-іншому. На що ОСОБА_5 телефон йому не повернув. Після цього, він пішов додому. Наступного дня він зустрів ОСОБА_11 , яка повідомила йому, що ОСОБА_5 пішов продавати його телефон. Після цього, він звернувся до міліції з заявою про заволодіння ОСОБА_5 його мобільним телефоном. Домовленості про закладення телефону з обвинуваченим він не мав. На даний час обвинувачений кошти за телефон йому повернув, матеріальних претензій до нього він має.

Показання свідка ОСОБА_7 про те, що в той день ОСОБА_5 дійсно приходив до нього додому за адресою АДРЕСА_3 . Потім до них підійшов ОСОБА_4 . ОСОБА_5 з ОСОБА_4 про щось розмовляли, а потім пішли в сторону вул.Карла Маркса.

Показання свідка ОСОБА_11 , яка підтвердила, що приблизно у кінці зими 2015 року до неї у гості прийшов ОСОБА_5 . Вони випили 0.5 л самогону, який він приніс із собою, після чого ОСОБА_5 пішов, а вона лягла спати. На даний час ОСОБА_5 її співмешканець. Щодо телефону потерпілого їй нічого не відомо.

Показання свідка ОСОБА_12 про те, що приблизно у лютому 2015 року вона зустріла ОСОБА_5 , який попросив її продати належний йому телефон чорного кольору сенсорний у хорошому стані, зарядний пристрій до якого він втратив, оскільки терміново потрібні гроші. Вона запропонувала збути телефон у магазині мобільного зв"язку "МТС" по вул.Леніна в м.Снігурівка, оскільки продавець цього магазину ОСОБА_13 її знайомий. Вони вдвох зайшли до магазину й продали ОСОБА_13 телефон за 210 грн. На виручені кошти придбали 2 л пива, сигарет, ковбаси, які вжили разом під деревом по вул.Спартака. Біля 15 год. ОСОБА_5 пішов, решта коштів залишилася у нього.

Показання свідка ОСОБА_14 , який засвідчив, що в кінці зими 2015 року до салону мобільного зв"язку МТС по вул.Леніна, 142 в м.Снігурівка, де він працює продавцем, зайшла ОСОБА_10 й запропонувала купити належний їй мобільний телефон. Він придбав телефон для себе за 200 грн. Сім-картку з телефону повернув ОСОБА_12 залог телефони їх салон не приймає. Того ж дня телефон продав невідомій жінці.

Показання свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_5 25-26 квітня 2015 року домовився з потерпілим ОСОБА_4 про відсутність з боку останнього претензій до нього з приводу належного останньому мобільного телефону.

Заяву ОСОБА_4 від 16 лютого 2015 року до Снігурівського РВ УМВС про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який шляхом обману заволодів його мобільним телефоном (а.с. 52), за якою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування (а.с. 51);

протокол огляду місця події від 17.02.2015 року в ході якого потерпілий вказав на ділянку місцевості асфальтованої дороги по вул.Гагаріна,1, де він зустрів ОСОБА_5 (а.с.53-55);

протокол проведення слідчого експерименту від 22.04.2015 року (а.с.56-73), в ході якого потерпілий показав дорогу та приватний будинок до якого він йшов за ОСОБА_5 з метою повернути свій мобільний телефон та вказав напрямок куди він пішов не отримавши мобільний телефон, та фототаблицею до протоколу;

Договір про надання споживчого кредиту від 11 лютого 2015 року із вказанням вартості придбаного в кредит мобільного телефону марки "Fly" на ім"я ОСОБА_16 за 1295 грн. (а.с.77) та поясненнями останньої в судовому засіданні, що телефон оформила в кредит й передала своєму внукові ОСОБА_4 у користування. Через деякий час він повідомив, що телефон у нього забрав ОСОБА_5 .

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України.

Суд не приймає показання обвинуваченого про існування між ним та потерпілим домовленості про закладення майна й повернення у наступному коштів його вартості, оскільки вони суперечать показам потерпілого ОСОБА_4 на заперечення такого, а також показам свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_5 просив її саме про продаж телефону й за ціною домовленості з покупцем, а отримані кошти обинувачений витратив на власні потреби. Використавши довірливі товариські стосунки з потерпілим, обвинувачений заволодів його майном з метою його наступного продажу, що і здійснив. Коштів потерпілому наміру повертати не мав, а повернув лише після звернення останнього до міліції. Добровільна передача майна при шахрайстві становить його об"єктивну сторону. Таким чином, вказані покази обвинуваченого суд приймає як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він інвалід 3 групи, за місцем проживання характеризується негативно, постійно зловживає спиртними напоями, неодноразово порушував громадський порядок, неодружений, дітей не має, на даний час веде аморальний спосіб життя, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від алкоголю, стан відміни без ускладнень, у психіатра на обліку не перебуває, раніше неодноразово судимий, двічі мав порушення звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, у зв"язку з чим направлявся для реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, раніше судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп"яніння.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено умисний корисливий злочин середньої тяжкості, обставини його вчинення, наявність обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого, його неодноразові судимості та небажання ставати на шлях виправлення, та приходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише з ізоляцією його від суспільства, а тому призначає йому покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді обмеження волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінуємої статті.

Оскільки потерпілий ОСОБА_4 відмовився від цивільного позову, у зв"язку з повним відшкодуванням обвинуваченим суми заподіяної матеріальної шкоди, в його задоволенні потерпілому слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування вартості матеріального шкоди у сумі 1300 грн. - відмовити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДЯ: