27.04.2015 №363/1463/15-к
В И Р О К
Іменем України
27 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження за №0000010 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Красниця Чорнобильського району Київської області, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, одруженого, має 2-ох неповнолітніх дітей, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , у порядку ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2015 року близько 15 години ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною перехрестя вулиць Революції та Петровського с межах с. Димер Вишгородського району Київської області, в смузі для руху в бік с. Федорівка, не був уважний під час керування транспортним засобом, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, виявивши на проїзній частині попереду керованого ним транспортного засобу, в межах своєї смуги для руху, пішохода ОСОБА_7 , яка рухалась в попутному із ним напрямку, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4/Д№15 від 04.03.2015року встановлено, що при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: забита рана (у лобовій області ліворуч з переходом на верхню повіку), садна (у лобовій області справа, у правій вилицюватій області, по зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині на висоті 68см., по зовнішній поверхні правого колінного суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу, по задній поверхні лівої гомілки у верхній третині на висоті 35см.), синці на верхньому віці правого і лівого ока, крововилив м`яких тканин голови в лобній області більше праворуч, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку, набряк головного мозку, ознаками струсу тіла у вигляді і наявності крововиливів без чіткої форми і контурів в області коренів обох легенів. Вказані тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 . Смерть ОСОБА_7 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку.

Керуючи транспортним засобом обвинувачений ОСОБА_5 порушив Правила дорожнього руху України, а саме таких пунктів:

- пункт 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, що він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення водієм ОСОБА_5 зазначених вимог пунктів Правил дорожнього руху перебуває в прямому причинному зв`язку з вчиненням ДТП 14 січня 2015 року та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні інкримінуємого злочину визнав і пояснив, що 14.01.2015р. близько 15 години, він, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705», д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 40-45км/год., рухався в смузі для руху в бік с. Федорівка проїзною частиною на перехресті вулиць Петровського та Революції в смт. Димер Вишгородського району Київської області. Під час руху він побачив пішохода жінку, яка рухалась у попутному напрямку по тій самій смузі руху. З метою об`їзду пішоходу він прийняв лівіше і у мить, коли дивився у дзеркало заднього виду відчув удар правою передньою стороною автомобіля. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 щиро покаявся та просив суворо не карати

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 14.01.2015р. о 15 годині 10 хвилин вона перебувала за місцем свого проживання і на мобільний телефон зателефонував водій Димерської швидкої медичної допомоги, повідомивши, що її старша донька ОСОБА_7 потрапила у ДТП і її везуть до Вишгородської ЦРЛ. Близько 16 години фельдшер Димерської ШМД повідомила, що донька потерпілої померла у кареті швидкої допомоги. Щодо призначення міри покарання обвинуваченому просила суд суворо не карати, обвинувачений попросив пробачення у потерпілої, вони домовилися щодо компенсації матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до положень статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з урахуванням думки учасників процесу, які не заперечували проти цього.

При цьому судом з`ясовано, добровільність та вільне волевиявлення, прокурора обвинуваченого та потерпілої, щодо правильного розуміння ними наслідків, щодо позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку у такому випадку.

Отже, оцінюючи докази у сукупності, відповідно до приписів ст.94 КПК України, судом зазначається про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.2 ст.286 КК України за результатами розгляду кримінального провадження у суді.

Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 . ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України. Вину ОСОБА_5 у вчиненні якого суд вважає доведеною.

При призначенні міри покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані що характеризують особу обвинуваченого та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину та особу винного, з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди настали тяжкі наслідки загибель ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне призначити покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин те, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, також враховує думку потерпілої щодо визначення міри покарання не пов`язаної із реальним позбавленням волі, щиру позицію обвинуваченого щодо розкаяння у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення ст.50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Питання щодо речового доказу суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, а процесуальні витрати відповідно до ч.2 ст.124 КПК України за проведення судової інженерно-транспортної експертиз в сумі 1596, 60 грн. підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно-технічної та судової інженерно-транспортної експертиз в розмірі 1596,60 грн.

Речовий доказ транспортний засіб автомобіль марки «ГАЗ 2705», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий під розписку на зберігання ОСОБА_8 залишити у його володінні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1