Справа № 377/1305/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/388/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
20 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді : - ОСОБА_2 ,

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі : - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора : - ОСОБА_6 ,

захисника: - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 15 січня 2015 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Новочеркаськ Ростовської області, громадянку України, освіта середня, незаміжню, непрацюючу, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 , раніше судиму:

· 20.03.1995 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 140 КК України (1961 року) 3 роки позбавлення волі;

· 21.05.1998 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 299-6, 43 КК України (1961 року) до 2-х років 1 місяця позбавлення волі;

· 31.07.2001 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 81 КК України (1961 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі на підставі п «а» ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 05.07.2001 року звільнена від призначеного покарання;

· 05.12.2002 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі;

· 29.10.2003 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців обмеження волі;

· 08.06.2008 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

· 16.10.2007 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

· 26.02.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

· 11.12.2012 року Ріпкинським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

· 06.03. 2013 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, ст. 71, 72 КК України до 1 року 4 місяця позбавлення волі.

- визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.

Вироком вирішена доля речових доказів.

В с т а н о в и л а :
Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_8 , маючи непогашену і не зняту в установленому порядку судимість за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинила повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

Так, 29.11.2014 року близько 12 години ОСОБА_8 , маючи умисел на повторне вчинення крадіжки чужого майна, зайшла до торгівельного центру «Мінськ», розташованого за адресою: Київська область м. Славутич пл. Центральна 5, де в магазині «Подіум», розміщеному на другому поверсі вказаного торгівельного центру, побачила нові жіночі зимові куртки, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 і у неї виник умисел на викрадення двох зимових курток. Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрала жіночу куртку-пуховик бежевого кольору з хутром на капюшоні, вартістю 2850 гривень та вийшла з магазину. Продовжуючи свій умисел, ОСОБА_8 , повернулася до вказаного магазину через 5 хвилин та викрала ще одну зимову куртку-пуховик, чорного кольору, вартістю 2190 гривень, завдавши фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 5040 гривень. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 розпорядилася викраденим майном за власним розсудом.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації її дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного їй покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості та призначити більш м`яке покарання, застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання у виді арешту. Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт вказує, що судом під час розгляду справи та при ухваленні вироку не було враховано в повній мірі всі обставини, які пом`якшують покарання, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченої, а саме, сімейний стан, часткове відшкодування завданих потерпілій збитків, та стан її здоров`я.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, наводячи обґрунтування, просить залишити вирок суду без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку захисника, яка підтримала подану обвинуваченою апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів кримінального провадження, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі докази і обставини справи, надав їм належну правову оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини і правильність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, що не оскаржується апелянтом.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданого збитку, скрутне матеріальне становище, та тяжке захворювання. Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щодо зазначених в апеляційній скарзі підстав про пом`якшення ОСОБА_8 призначеного покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, останній раз 06.03.2013 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 2 ст. 185, 71, 72 КК України, і, маючи непогашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила і вчинила нове кримінальне правопорушення, а тому обране щодо неї покарання у виді позбавлення волі строком на один рік колегія суддів не вважає явно несправедливим внаслідок його суворості в контексті ст. 414 КПК України.

У зв`язку з наведеним, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства при розгляді провадження, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. За таких обставин вирок суду є законним і обґрунтованим, а призначене ОСОБА_8 покарання домірним скоєному.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Головуючий
Судді