У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Пошви Б.М. і Кривенди О.В.,

прокурора
захисника представника
неповнолітнього засудженого потерпілої
та її законного представника

Брянцева
В.Л.,
ОСОБА_3,
ОСОБА_4,
ОСОБА_5,
ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні 13 березня 2008 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вироки
Воловецького районного суду Закарпатської області від 11 червня 2007 року та
апеляційного суду Закарпатської області від 7 грудня 2007 року.

Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 11 червня
2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Майдан, Міжгірського району Закарпатської області, такого, що немає
судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 152 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з 3 річним іспитовим строком.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженеця с. Майдан,
Міжгірського району цієї ж області, такого,
що немає судимості,

засуджено за ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК
України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_7 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з 3
річним іспитовим строком.

Постановлено
цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь потерпілої
60 000 грн. моральної шкоди та 1 500 грн. судових витрат за надання
правової допомоги адвокатом.

Згідно вироку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними в
тому, що 5 березня 2006 року приблизно
в 19.00 год. в будинку АДРЕСА_1, використавши безпорадний стан потерпілої - неповнолітньої ОСОБА_5, зґвалтували
її.

Вироком апеляційного суду Закарпатської області від 7 грудня 2007
року вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 11 червня 2007
року у частині призначення покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скасовано та їм обом
призначено покарання за ч. 3
ст. 152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення
волі кожному.

У касаційних скаргах засуджені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 порушують
питання про скасування судових рішень у
зв'язку з тим, що по справі не зібрано достовірних
доказів їх вини, що вироки ґрунтується на сумнівних показаннях потерпілої
ОСОБА_5. Крім того, вважають, що висновок судово-медичної експертизи № 44 від 6.03.2006 року не може бути доказом їх винуватості,
оскільки вони з ним незгідні; судово-медичний
експерт в судове засідання не викликався та не допитувався, а це дає підставу вважати експерта упередженим, а висновок сумнівним.
Суд також не мотивував стягнення моральної
шкоду в розмірі 60 тис. грн. Просять пом'якшити їм покарання, зваживши на їх
молодий вік.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення захисника ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього
засудженого ОСОБА_4 на підтримання касаційних скарг, потерпілу ОСОБА_5 та її
законного представника ОСОБА_6, які просять вирок апеляційного суду залишити
без зміни, міркування прокурора про залишення касаційних скарг без задоволення,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що їх слід залишити без задоволення, виходячи з
такого.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зґвалтуванні неповнолітньої ОСОБА_5 є обґрунтованими і
підтверджені сукупністю зібраних і перевірених
у судовому засіданні доказів.

Зокрема, суд першої інстанції своє рішення обґрунтував показаннями
потерпілої ОСОБА_5, а також показаннями на досудовому слідстві
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так, потерпіла ОСОБА_5, як на досудовому слідстві, так і
в судовому засіданні показала, що саме зі свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 5.03.2006
року в магазині придбали 2 пляшки вина, які разом у будинку ОСОБА_8 випили. Оскільки вона
до цього часу ще не вживала алкогольних напоїв, то їй від випитого стало дуже
погано, вона сп'яніла, а тому в будинку ОСОБА_8 лягла, погано розуміючи свій стан.
Дійшла тями від того, що хтось роздягав її, притискуючи до ліжка. Вона стала
пручатися, але тут чітко побачила, що це робить ОСОБА_2 і стала його
відштовхувати. ОСОБА_2 вдарив її по голові, хтось інший закрив їй рот, щоб не кричала і
тримав, щоб не пручалась. Від цього удару вона знепритомніла. До тями дійшла вже вдома і відчула біль в статевих
органах, а на нижній білизні була кров. Після цього вона розмовляла з ОСОБА_8
та ОСОБА_9, які їй розповіли, що її зґвалтували ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які
прийшли на їх запрошення в хату і побачили,
що вона безпорадна лежить на ліжку. У міліції свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, а також ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнали, що зґвалтували
її саме засуджені, розповіли як і за яких обставин. Після порушення
кримінальної справи вони змінили свої показання,
оскільки, як засуджені, так і свідки є сусідами. Потерпіла ОСОБА_6 також
показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали її переслідувати, розповсюджувати проти
неї погані чутки, сміятися, говорячи, що їм ніхто нічого не зробить, тобто
створили такі умови, що її батьки з нею
змушені були виїхати із села на проживання в іншу місцевість. Вони ославили
її на все село.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 підтвердив, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ославили його доньку на все село, зганьбили її. Батьки їх
і вони самі спочатку, щоб не зверталися в міліцію, пропонували доньці вступити в шлюб або з ОСОБА_1 або
з ОСОБА_2. Про те, коли донька відмовилась від такої пропозиції, то стали
відмовлятися від своїх первинних показань,
умовили і своїх сусідок-свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити показання. Засуджені
стали створювати в селі нестерпні
умови для життя як їх доньки, так і його сім'ї, а тому вони змушені були виїхати з села на постійне
проживання в інше село.

Свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві в присутності
представника служби в справах неповнолітніх Василевського В.М. добровільно, детально розповіли, що саме ОСОБА_1
та ОСОБА_2, скориставшись тим, що ОСОБА_6
була в безпорадному стані та лежала без тями на ліжку, зґвалтували її, вигнавши
їх з хати та пригрозили, щоб про все мовчали (т. 1, а.с. 38-40, 41-43).

У суді свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінили свої показання, посилаючись на те, що їх
примусили це зробити працівники міліції, які вимагали від них, щоб вони говорили лише правду.

Зазначені
доводи перевірялися судом першої інстанції, однак не підтвердились, оскільки вони не могли вказати хто з працівників
міліції вимагав від них давати показання та не могли вказати який саме тиск на них чинився. У зв'язку з тим, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які вони дали на
досудовому слідстві, об'єктивними.

Представник служби у справах неповнолітніх Василевський
В.М. підтвердив, що свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на досудовому слідстві показання давали добровільно, без
будь-якого на них тиску з боку працівників
міліції.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 44 при
сумісному огляді
судмедексперта та акушера-гінеколога у потерпілої ОСОБА_5 виявлено розриви
дівочої пліви, які по часу співпадають зі строком події 5.03.2006 року (т. 1, а.с. 159).

Крім того, у потерпілої виявлено на внутрішній поверхні обох
плечей 5 синців, ділянці живота 4 смуго подібні паралельні один до одного садна
та 3 садна неправильної форми, 4 синці на поперековому відділі та 4 садна смуго
подібної форми, садна нижче лопатки справа, по задньо-підпаховій лінії, на пахвинній
ділянці та лобковій ділянці садна смуго подібної форми, синець на внутрішній поверхні
правого стегна в нижній третині. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в процесі боротьби та
самооборони, а розрив дівочої пліви вказує
на введення в піхву потерпілої твердого, тупого предмета, яким є статевий
член, що підтверджено в суді судово-медичним експертом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 45 у
засудженого ОСОБА_2 на боковій поверхні шиї з права виявлено 2 косо-поздовжні
почервоніння, спричиненні по механізму ковзання, натисканні пальцями сторонньої людини та
по давності
вкладаються в час події - 5.03.2006 року і могли виникнути при самообороні потерпілої (т.
1, а.с. 167).

Указані докази підтверджують показання потерпілої і
свідків про те, що саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили зґвалтування
неповнолітньої групою осіб із застосуванням фізичного насильства з
використанням безпорадного стану останньої, підтверджують первинні
пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також повністю спростовують їх доводи у суді про те, що вони не
заходили до хати ОСОБА_8, не ґвалтували потерпілу ОСОБА_5, а лише підняли зі снігу безпорадну
потерпілу та відвели її додому.

Суд першої інстанції правильно, обґрунтовано визнав
показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у суді такими, що не заслуговують на увагу.

За таких обставин дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правильно
кваліфіковано за ч. 3 ст. 152 КК України, а твердження у касаційних скаргах
засуджених про те, що потерпіла їх обмовляє та висновок судово-медичного
експерта є не фаховим, безпідставними.

При
призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання судом першої інстанції правильно
враховано те, що хоча вони і вчинили тяжкий злочин, однак на час вчинення
злочину були неповнолітніми, раніше до
кримінальної відповідальності не притягувалися, по місцю проживання характеризувалися позитивно, а тому суд
дійшов обґрунтованого висновку про призначення їм покарання нижче ніж
передбачене законом згідно ст. 69 КК України.

Твердження у касаційних скаргах про те, що цивільний
позов потерпілої вирішено невмотивовано, є безпідставними. Судом ураховано, що діями засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
потерпілій спричинено моральну шкоду, зокрема, їх діями таку психологічну травму, у зв'язку з чим її батьки та вона
змушені були виїхати в іншу
місцевість на проживання. Крім того, потерпіла отримала душевну травму,
стрес, душевні переживання за втрату друзів. Тому
доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про безпідставність цивільного позову не заслуговують на увагу.

Керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а вироки Воловецького районного суду Закарпатської області від
11 червня 2007 року та апеляційного суду Закарпатської області від 7 грудня
2007 року щодо засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - без зміни.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Пошва
Б.М. Кривенда О.В.