Справа № 488/6928/13-к
Провадження № 1-кп/488/6/15 р.
У Х В А Л А
18.05.2015 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадження за ст. 286 ч.1 КК України відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· 08.09.2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, звільненого від покарання на підставі ст.1 п.а ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:
01.08.2013 року близько 18-00 год. на вул. Айвазовського в м. Миколаєві ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України рухався в населеному пункті з перевищенням дозволеної та безпечної швидкості, щонайменше 66-69км/год., при виникненні перешкоди, яку він був об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини та наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження середньої тяжкості отримав пасажир автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що після вчинення правопорушення, але до постановлення вироку, ОСОБА_6 захворів на психічну хворобу у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 512 ч.1 КПК України судовий розгляд відбувався за відсутності ОСОБА_6 , його захисник проти задоволення клопотання заперечував, заявивши клоптання про закриття кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.503 ч.1 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до особи, яка вчинила злочин у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №565 від 22.11.2013 року ОСОБА_6 страждає психічним розладом у вигляді органічного (травматичного) амнестичного синдрому (F04). Під час інкримінованого діяння у ОСОБА_6 не відмічалося ознак будь-якого тимчасового психічного розладу, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №205 від 12.05.2014 року ОСОБА_6 має ознаки органічного ураження головного мозку внаслідок перенесеної щелепно-мозкової травми у вигляді зниження інтелектуально мнестичних функцій з початковими змінами особистості. Ступінь психічних порушень така, що позбавляє його можливості віддавати звіт своїм діям та керувати ними.

Під час судового розгляду судом досліджені наступні докази, що свідчать про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення.

Висновок експерта № 1347 від 13.08.2013 року, згідно якому потерпілий ОСОБА_5 на момент обстеження мав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які могли утворитися внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок експерта № 1503 від 06.09.2013 року згідно якому стан ходової частини автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , на момент зіткнення не відповідав вимогам п.31.4.5В ПДР України, що виразилося у встановленні шин не відповідного розміру. Дана невідповідність, при нормальних умовах руху, не могла привести до раптового уводу автомобіля вбік. Інші несправності ходової частини автомобіля виникли внаслідок ДТП. Гальмівна система автомобіля на момент ДТП дозволяла водію знижувати швидкість з відомою йому ефективністю аж до зупинки, не мала несправностей, які могли призводити до раптової відмови системи або раптового уводу автомобіля вбік. Рульова система автомобіля на момент ДТП перебувала в працездатному стані, дозволяла водію рухатися в обраному напрямку і не мала несправностей, які б могли раптово для водія призвести до уводу автомобіля вбік. Наявні несправності рульової системи виникли внаслідок ДТП.

Протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 01.08.2013року.

Схема дорожньо-транспортної пригоди.

Показання потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 01.08.2013 року він, в якості пасажира, рухався на автомобілі ВАЗ під керуванням ОСОБА_6 по вул. Айвазовського в м. Миколаєві. Їх автомобіль рухався по своїй смузі, приблизно на відстані 1м від правого краю проїзної частини. В зустрічному напрямку, по своїй смузі, рухався транспортний засіб, можливо «Хюндай Акцент». Раптом автомобіль «Хюндай» почав об`їжджати людей, що перебували на узбіччі, при цьому виїхав на смугу руху ОСОБА_6 . Суліменко вжив заходів для уникнення зіткнення, але які саме заходи, він не пам`ятає.

Протокол проведення слідчого експерименту від 12.09.2013 року, який судом оцінюється лише в сукупності з іншими доказами, оскільки ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_5 , наданих під час досудового розслідування, які різняться з його показаннями, наданими у судовому засіданні, а згідно ст. 23 КПК України показання учасників процесу суд отримує усно; не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК.

Висновок експерта № 1709 від 25.10.2013 року згідно якому перед початком гальмування автомобіль ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , рухався по середині проїзної частини, а лівими колесами по зустрічній смузі. За умови виконання вимог п.п. 10.1, 11.3, 12.1, 12.4 ПДР України ОСОБА_6 мав технічну можливість не допустити виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини. В безпосередньому причинному зв`язку з фактом ДТП перебуває невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам зазначених пунктів ПДР.

Вказаний висновок викликав сумніви у учасників процесу, оскільки в його основу покладені, зокрема, показання потерпілого ОСОБА_5 про обставини дорожньо-транспортної пригоди, але у резолютивній частині висновку зазначено, що показання ОСОБА_5 не відповідають дійсності і з технічної точки зору є неспроможними. В судовому засіданні експерт ОСОБА_7 не зміг пояснити вказані невідповідності у зв`язку з чим було призначено додаткову автотехнічну експертизу за результатами якої був наданий висновок №1267 від 20.03.2015 року. Відповідно до вказаного висновку швидкість автомобіля ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , перед початком гальмування складала 66-69км/год. Дана швидкість є мінімальною, оскільки в розрахунках не враховувалась кінетична енергія, затрачена на деформацію деталей автомобіля під час зіткнення з деревом, оскільки в теперішній час відсутня відповідна експертна практика і методика розрахунку енергії, що витрачається на деформацію деталей. Автомобіль ВАЗ перед початком гальмування рухався по зустрічній смузі. Дії ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п. 12.1, 12.3, 12.4 ПДР. У разі виконання ОСОБА_6 вимог зазначених пунктів ПДР, він мав би технічну можливість уникнути ДТП. Дії ОСОБА_6 , що не відповідали вимогам п.п. 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Слід зауважити, що висновок стосовно швидкості автомобіля ВАЗ та його розташування на проїзній частині зроблений виключно на підставі наявної слідової інформації, зафіксованої у протоколі огляду місця ДТП, схемі ДТП та виходячи із пошкоджень, яких зазнав транспортний засіб.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми, дозволяє дійти висновку про те, що ОСОБА_6 , за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 ч.1 КК України.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку про те, що відповідно до ст.ст. 503, 513 КПК України, ст. 93 КК України клопотання прокурора може бути задоволене, до ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає з викладених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 513 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1