Справа № 524/1454/15-к
У Х В А Л А
ВСТАНОВИВ:
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового розслідування. Так бездіяльність, яка підлягає оскарженню може полягати в наступному : 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, 2) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК, 3) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, за умови наявності зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити, 4) бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним, не підлягає розширеному тлумаченню, а будь-які виключення щодо розгляду таких скарг не допускаються.
Отже, згідно п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскарженню підлягають рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
До скарги не долучено копію постанови слідчого про відмову в задоволення клопотання та не ставиться питання про скасування такої постанови.
Отже, заявник фактично ставить перед судом питання про надання вказівок слідчому у кримінальному провадженні, що є процесуальним керівництвом та віднесено до компетенції прокурора, як сторони обвинувачення.
Із системного аналізу правових норм, які містяться в ч. 3 ст. 22, ч. 3 ст. 26, ч. 1-2 ст. 36, ч. 5 ст. 40, п. 7, ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, а також виходячи з того, що слідчий суддя на стадії досудового розслідування не підміняє собою і не виконує функції процесуального керівника у кримінальному провадженні, а, згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід прийти до висновку про те, що слідчий суддя не вповноважений зобов`язувати органи досудового розслідування провести слідчі дії або надати доручення про встановлення місця перебування особи на тій підставі, що сторона кримінального провадження вбачає в цьому необхідність.
За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не ставить питання про скасування рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а оскаржує ті дії та бездіяльність, які не підлягають оскарженню, необхідно відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.
Керуючись 303-304, 309, 369-372,532 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: