Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
участю прокурора Сухарєва
і захисника ОСОБА_2
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 25 березня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Радехівського районного суду Львівської області
від 20 квітня 2006 року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2006 року.
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

засуджений за ч. 3 ст. 307 КК
України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2народження,

громадянка України, така, що

судимості не мала,

засуджена за ч. 3 ст. 307 КК України
із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Відповідно
до ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано час її попереднього ув'язнення з 29 по
31 січня 2005 року та визначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на
чотири роки одинадцять місяців двадцять сім днів з конфіскацією всього майна,
яке є її власністю.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3народження,

громадянка України, така, що

судимості не мала,

засуджена за ч. 3 ст. 307 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано час її попереднього
ув'язнення з 29 по 31 січня 2005 року та визначено їй покарання у виді
позбавлення волі строком на три роки одинадцять місяців двадцять сім днів з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_5 народження,

громадянка України, така, що

судимості не мала,

засуджена за ч. 3 ст. 307 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на чотири роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано час її попереднього
ув'язнення з 29 по 31 січня 2005 року та визначено їй покарання у виді позбавлення
волі строком на три роки одинадцять місяців двадцять сім днів з конфіскацією
всього майна, яке є її власністю.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_6народження,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

засуджений за ч. 3 ст. 307 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на три роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано час його попереднього
ув'язнення з 29 січня 2005 року по 7 лютого 2005 року та визначено йому
покарання у виді позбавлення волі строком на два роки одинадцять місяців
двадцять днів з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено
стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь
НДЕКЦ при УМВСУ у Львівської області 564 грн. 90 коп. судових витрат.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Львівської області від 05 грудня 2006 року вирок змінено: застосовано до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6
ст. 75 КК України та звільнено кожного з них від відбування покарання з
випробуванням упродовж трирічного іспитового строку з покладенням на них
відповідно до ст. 76 КК України обов'язків щомісячно з'являтись для реєстрації
в орган кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

У
решті вирок залишено без зміни.

Згідно
з вироком ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 засуджено за вчинення
такого злочину.

Із вересня 2004 року на смітниках с. Адамівки Радехівського району
Львівської області ОСОБА_1 збирав сухі макові головки, які у своєму
господарстві, що в цьому ж селі, подрібнив і наповнив ними 6 мішків з метою їх
збуту.

16
січня 2005 року в м. Радехові Львівської області ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3
допомогти йому збути макову солому. ОСОБА_3 погодилась і повідомила про наміри
ОСОБА_1 збути велику кількість макової соломи ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які через
ОСОБА_7, справу щодо якої закрито на підставі ст. 307 ч. 4 КК України,
підшукали двох невстановлених слідством осіб для її придбання.

26 січня 2005 року приблизно о 11-ій год. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6, який
керував автомобілем ВАЗ-21011, перевезли 6 мішків зазначеної вище макової
соломи з господарства ОСОБА_1 до м. Радехова Львівської області. Того ж дня
приблизно о 17-ій год. за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 у м. Радехові
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 збули двом невстановленим слідством особам 2 мішки макової
соломи.

Після чогоОСОБА_3 і ОСОБА_4 було затримано працівниками міліції та вилучено
4 мішки з маковою соломою загальною вагою 59 кг 540 гр.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення змінити і
пом'якшити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Посилається
на те, що злочин вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, повністю
визнавав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також
просить врахувати наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також
дружини, яка є інвалідом II групи.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги
засудженого, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає, але вирок щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в порядку ст. 395
КПК України необхідно змінити і виключити з ухвали апеляційного суду рішення
про застосування до цих засуджених конфіскації майна та про встановлення
періодичності проведення реєстрації в органах кримінально-виконавчої системи,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_1 у незаконному придбанні, перевезенні з метою
збуту, зберіганні та збуті наркотичних засобів в особливо великих розмірах,
вчинені за попередньою змовою групою осіб, підтверджується сукупністю зібраних
і належно оцінених судом доказів та в касаційній скарзі засудженим не
оспорюється.

Дії
ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 307 КК України кваліфіковані правильно.

Разом
з цим, призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд не в достатній мірі врахував
обставини, що його пом'якшують, та конкретні обставини справи, що обумовило
призначення йому покарання, яке є несправедливим внаслідок суворості.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше притягувався до
кримінальної відповідальності, судимості раніше не мав, щиро розкаявся і активно
сприяв розкриттю злочинів, позитивно характеризувався за місцем проживання, має
на утриманні малолітню дитину.

З огляду на конкретні обставини справи, наявність на утриманні ОСОБА_1
дружини, яка є інвалідом II групи і яка перенесла операцію на серці, що потребувало матеріальних
витрат, необхідно визнати його показання, відповідно до яких злочин ним вчинено
внаслідок збігу тяжких сімейних і матеріальних обставин, такими, що
заслуговують на увагу.

За наявності вище наведених обставин, що пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного
колегія суддів вважає можливим застосувати ст. 69 КК України і пом'якшити
ОСОБА_1 покарання, призначене за ч. 3 ст. 307 КК України.

Водночас, судові рішення щодо
засудженого ОСОБА_1 і в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України, щодо
засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 підлягають зміні з наступної підстави.

Апеляційним судом при
апеляційній перевірці вироку покарання, призначене ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5і ОСОБА_6
було пом'якшено та звільнено кожного з них на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням упродовж трирічного іспитового строку з
покладенням на них відповідно до ст. 76 КК України обов'язків щомісячно
з'являтись для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи, повідомляти
цей орган про зміну місця проживання.

Між тим, вирішення питання про встановлення періодичності проведення
реєстрації в органах кримінально-виконавчої системи осіб, звільнених від
відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 13
Кримінально-виконавчого кодексу України віднесено до компетенції
кримінально-виконавчих інспекцій.

Із змісту ст. 77 КК України вбачається,
що у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, додаткове покарання
у виді конфіскації майна не призначається.

Також з цього приводу дано роз'яснення Пленумом Верховного Суду України у
п. 19 постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року “Про практику призначення судами
кримінального покарання” (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного
Суду України № 18 від 10.12.2004 року), відповідно до якого конфіскація майна
як додаткове покарання не може бути призначена при звільненні особи від
відбування покарання з випробуванням.

Проте апеляційний суд на підставі ст. 75 КК УкраїниОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звільнив з випробуванням, визнавши їх засудженими до такого
додаткового покарання, призначеного їм
місцевим судом, як конфіскація майна, чим порушив вимоги ст. 77 КК України.

У зв'язку з цим підлягає виключенню з ухвали апеляційного суду щодо
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 рішення апеляційного суду про визнання їх
засудженими до додаткового покарання у виді конфіскації майна та встановлення
періодичності проведення реєстрації в органах кримінально-виконавчої системи.

Як видно із мотивувальної і резолютивної частин вироку, вирішуючи питання
про відшкодування судових витрат, суд прийняв помилкове рішення про стягнення
їх у солідарному порядку із засуджених, оскільки відповідно до ст. 93 КПК
України в тому разі, якщо винними буде визнано декількох осіб, суд постановляє,
в якому розмірі повинні бути стягненні витрати з кожного з них, ураховуючи при
цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок у частині
стягнення судових витрат в солідарному порядку із засуджених скасувати і
рекомендувати місцевому суду виправити цю помилку в порядку, передбаченому
ст.ст. 409, 411 КПК України.

Інших порушень вимог кримінального та кримінально-процесуального законів,
які були б підставою для зміни або скасування судових рішень, у справі не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 20 квітня 2006
року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Львівської області від 05 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1змінити.

Застосувати ст. 69 КК України і пом'якшити ОСОБА_1 покарання, призначене за
ч. 3 ст. 307 КК України, до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю.

Ці ж судові рішення щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в порядку,
передбаченому ст. 395 КПК України, змінити:

- виключити з ухвали колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської
області від 05 грудня 2006 року застосування до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 такого додаткового покарання, як конфіскація майна, та посилання про
встановлення періодичності проведення реєстрації цих засуджених в органах
кримінально-виконавчої системи.

Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 20 квітня 2006
року в частині стягнення судових витрат у
солідарному порядку із засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6
скасувати і рекомендувати суду першої інстанції вирішити це питання в порядку,
передбаченому ст.ст. 409, 411 КПК України.

судді:

Ю.М. Кармазін Т.С. Таран О.С. Федченко