Справа № 373/476/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/681/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 18.06.2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ;

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

при секретарі: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000916 від 14 вересня 2014 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 5859 грн. 56 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, 13 вересня 2014 року, діючи за попередньою змовою групою осіб з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами чоловічої статі, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, маючи на меті вчинення розбійного нападу на будинок сім`ї ОСОБА_9 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , заздалегідь підготувавши для реалізації своїх злочинних дій балаклави, перчатки та електрошокер, використовуючи автомобіль марки «Аudi А8» д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до будинку за вищевказаною адресою.
14 вересня 2014 року, близько 2 години, перебуваючи поряд з будинком ОСОБА_10 , ОСОБА_7 разом із співучасниками злочину одягли на голови заздалегідь підготовлені балаклави, а на кисті рук будівельні перчатки, для реалізації заздалегідь обумовленого та підготовленого нападу з метою заволодіння чужим майном, незаконно проникли на територію господарства, після чого проникли до приміщення літньої кухні, де на той час перебували ОСОБА_11 , який спав на дивані, та ОСОБА_12 , яка займалася господарськими справами.
У приміщення літньої кухні один із нападників наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 , від якого остання впала на підлогу. Після цього, один із невстановлених нападників застосував електрошокер та фізичне насильство до ОСОБА_11 , яке проявилось у нанесенні ударів по його тілу, при цьому розпитуючи, де знаходиться сейф, та погрожуючи подальшим застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих. Не отримавши відповіді від ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та двоє невстановлених осіб зв`язали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , позбавивши їх можливості оборонятися та вільно рухатись.
Далі двоє невстановлених осіб чоловічої статі через незамкнені двері, незаконно проникли до будинку, звідки незаконно заволоділи грошовими коштами та майном на загальну суму 211 633, 37 грн. після чого покинули приміщення та повернулися до літньої кухні, де перебував ОСОБА_7 із зв`язаними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , далі замкнули із зовнішньої сторони на замок вхідні двері, покинувши там раніше зв`язаних потерпілих та зникли з місця вчинення злочину.

Згідно висновку експерта № 190 від 28 вересня 2014 року, у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців біля зовнішнього кута лівого ока, з переходом на верхню та нижню повіки, на зовнішньо-бічній поверхні лівого плеча, на правому колінному суглобі, саден на верхній та нижній губі праворуч, крововиливів на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи праворуч та поверхневої ранки на нижній губі. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Відповідно до висновку експерта № 191 від 30 вересня 2015 року, у ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній та нижній повіках лівого та правого очей, на задній поверхні грудної клітини ліворуч, саден на верхній та нижній губі праворуч, в проекції нижніх зовнішніх кутів лівого та правого очей, крововиливів на сливовій оболонці верхньої та нижньої губи праворуч. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
18 червня 2015 року до початку апеляційного розгляду, в порядку ст.403 КПК України, прокурор звернувся із клопотанням про відмову від своєї апеляційної скарги.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 186 КК України та пом`якшити покарання.
Вважає вирок незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неправильною правовою кваліфікацією скоєного кримінального правопорушення.

На думку обвинуваченого, в судовому засіданні не було доведено, що застосоване насильство було небезпечним для життя та здоров`я потерпілих в момент заподіяння.

На підтвердження своїх доводів, ОСОБА_7 посилається на показання експерта ОСОБА_13 , яка показала, що потерпілий ОСОБА_11 під час судово-медичного огляду не зазначав про застосування до нього електрошокера та про те, що той втрачав свідомість. Крім того, від застосування електрошокера сліди на тілі були відсутні. На думку апелянта, якщо електрошокер і застосовувався до потерпілого, то його розряд був незначної потужності і не був небезпечним для життя і здоров`я.

Також обвинувачений звертає увагу апеляційного суду на розбіжності між показами потерпілої ОСОБА_12 , яка спочатку стверджувала, що до ОСОБА_11 застосовувались насильницькі дії, проте вона в той час знаходилась в сусідній кімнаті і не могла усвідомлювати, що там відбувалась. Далі ОСОБА_12 і ОСОБА_11 заявили, що особа, з якою вони його ідентифікують жодному з них тілесних ушкоджень не спричиняла.

Крім того, обвинувачений вважає, що судом при оцінці протоколу пред`явлення його для впізнання ОСОБА_12 не було враховано, що ОСОБА_12 попередньо показувалась його фотокартка із паспорта, що заборонено ч.1 ст.228 КПК України.

При обранні міри покарання, апелянт просить врахувати суд думку потерпілих, щодо застосування до нього мінімальної міри покарання.

В доповненнях до апеляції, обвинувачений ОСОБА_7 звертає увагу апеляційного суду на те, що в процесі досудового та судового слідства не було встановлено в який час та в якому саме місці, він вчинив попередню змову разом із невстановленими особами. Також заперечує факт нападу та вчинення насильства, що було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих.

В запереченнях на апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурор стверджує, що його доводи не відповідають фактичним обставинам справи, а суд вірно кваліфікував його дії як розбій. Так, під час нападу до потерпілого застосовувався електрострум, а саме електрошокер, та погрози застосувати електрошокер, якщо потерпілий не скаже де сейф та гроші. Крім того, потерпілий, втрачав свідомість від застосування електрошокеру.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого разом із доповненнями до неї, просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено перевіркою матеріалів справи, досудове розслідування і судове провадження були проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та доповнень до неї щодо допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження, встановлено, що таких порушень судом першої інстанції не допущено, а викладені у вироку суду обставини, підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.

Винність ОСОБА_7 у вчиненні розбою, поєднаного із проникненням у житло на потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за обставин викладених у вироку суду, матеріалами справи доведена.
Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини, та обставина, що 14 вересня 2014 року близько 2 години мав місце розбійний напад групою осіб на будинок сім`ї ОСОБА_9 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується послідовними показами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були надані в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_11 показав, що 14 вересня 2014 року близько 2 години ночі, провівши гостей та перебуваючи на літній кухні разом із своєю дівчиною ОСОБА_12 , він заснув та прокинувся від того, що його били двоє чоловіків в темному одязі та балаклавах, які застосовували до нього електрошокер, підносячи його до тіла і розпитували де знаходяться гроші. Від застосування електрошокера останній втрачав свідомість. Потім потерпілому зв`язали руки та ноги, зав`язали рот та витягли в прихожу, де продовжували бити ногами, повторюючи ті ж питання. Через деякий час чоловіки залишили його зв`язаним, а самі вийшли з приміщення літньої кухні. Третій нападник знаходився в іншій кімнаті з ОСОБА_12 . Повернувшись через деякий час, нападники забрали їхні мобільні телефони та зачинили двері знадвору.
Потерпіла ОСОБА_12 показала суду, що 14 вересня 2014 року близько 2 годин ночі, через незамкнені двері до приміщення літньої кухні будинку ОСОБА_9 , незаконно проникли нападники, один з яких вдарив її в обличчя, від чого остання впала на підлогу, далі її зв`язали. Після цього один із нападників застосовував до ОСОБА_11 електрошокер та фізичне насильство, яке проявилось у нанесенні ударів по його тілу, при цьому розпитуючи де знаходиться сейф із цінностями та погрожуючи подальшим застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих. Дії всіх нападників їй видалися злагодженими, вони не узгоджували між собою хто що мав робити.

Вищенаведені покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 взаємоузгоджуються та взаємостверджуються з висновками експертів № 190 від 28 вересня 2014 року та № 191 від 30 вересня 2015 року щодо нанесених останнім тілесних ушкоджень.

Із показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 вбачається, що автомобіль «Ауді» темного кольору, на якому подальшому був скоєний злочин, перебував в районі будинку сім`ї ОСОБА_9 .

Наведені покази потерпілих та свідків підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказами, суд обґрунтовано визнав їх достовірними, оскільки по головним та суттєвим обставинам, вони узгоджуються та взаємостверджуються між собою, підтверджують скоєне, викривають злочинні дії обвинуваченого та спростовують його захисну позицію про те, що він не вчиняв розбійного нападу на потерпілих із застосуванням насильства, небезпечним для їх життя чи здоров`я.

Крім того, на підтвердження вини обвинуваченого суд першої інстанції обґрунтовано послався також на наступні докази: протокол огляду місця події від 14.09.2014 з фотоілюстрацією до нього (т.2, а.с. 10-29), висновок експерта №551 МГЕ від 09.10.2014 (т.2, а.с.46-48), рапортом від 17.09.2014 (т.2, а.с.53), протоколом огляду місця події від 17.09.2014 (т.2, а.с.55), протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.10.2014 (т.2, а.с.69-80), протокол обшуку від 11.11.2014 (т.2, а.с. 88-90), протокол освідування від 11.11.2014 (т.2, а.с.96-97), висновок експерта №923МГЕ від 20.11.2014 (т.2, а.с.107-109), протокол пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання ОСОБА_12 від 23.12.2014 (т.2, а.с.152-157), протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_12 (т.2, а.с.187-189), протокол пред`явлення речей для впізнання потерпілому ОСОБА_10 (т.2, а.с.191-195), протокол пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання за фотографіями свідку ОСОБА_20 від 11.02.2015 та ін.

Посилання обвинуваченого на невірну кваліфікацію його дій колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступного.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» небезпечним для життя чи здоров`я насильством є умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Покази потерпілого ОСОБА_11 про те, що під час нападу на будинок його батька двоє невідомих йому осіб почали наносили йому тілесні ушкодження по голові та тулубу тіла та застосовували до нього електричний струм, зокрема, електрошокер, суд обґрунтовано визнав допустимими та належними, оскільки вони взаємоузгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_12 та висновком експерта № 191 від 30 вересня 2015 року.

Разом з тим, судово-медичний експерт ОСОБА_13 показала, що від дії струму на тілі особи можуть залишатись характерні сліди, однак в залежності від сили струму такі сліди можуть проходити через 1,5-2 години.
Потерпіла ОСОБА_12 підтвердила, що чула характерний звук дії електрошокеру та характерне миготіння. Також, і до неї застосовувались насильницькі дії та погрози їх застосування.

Крім того, сам обвинувачений факту застосування електрошокера категорично не заперечує, стверджуючи у своїй апеляції про те, що навіть у тому випадку, якщо розряд і застосовувався до потерпілого, то він був незначної потужності та не був небезпечним для життя і здоров`я.

Посилання обвинуваченого на те, що суд не встановив в який час та в якому саме місці, він вчинив попередню змову разом із двома іншими особами, апеляційний суд відхиляє, оскільки узгодженість та сам характер дій кожного із нападників, зокрема заздалегідь підготовлені балаклави, перчатки, електрошокер, свідчать про їх попередню домовленість щодо скоєння розбійного нападу.

Із обставин справи вбачається, що дії нападників були спільними, з єдиним умислом, спрямованим на раптову, несподівану для потерпілих, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. ОСОБА_7 діяв спільно та злагоджено з іншими нападниками, ніяким чином не заперечував щодо їх дій, не намагався зупинити.

Вирішуючи питання про зміст і спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 під час розбійного нападу на потерпілих, суд виходив з усіх конкретних обставин справи.

Відтак, на думку колегії суддів, злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України судом кваліфіковані правильно, підстав для перекваліфікації його дій на ч.3 ст.186 КК України не вбачається.

Колегія суддів погоджується також із висновками місцевого суду, що протокол пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання від 23.12.2014 є допустимим доказом. Незважаючи на те, що він складений з певними порушеннями ст.228 КПК, відомості відображені в ньому, повністю підтверджені докладними показами ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні. Крім того, пред`явлення обвинуваченого для впізнання відбувалось у присутності захисника, зауважень з боку учасників не надходило.

Таким чином, перевіривши зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо доведеності винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину і належним чином умотивував своє рішення, яке є переконливим та законним.
При призначенні покарання ОСОБА_7 судом було дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, воно є співмірним вчиненому кримінальному правопорушенню та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, ступінь його тяжкості; роль обвинуваченого у вчиненні злочину, який не застосовував до потерпілих фізичного насильства; особу обвинуваченого, який ніде не працює, позитивно характеризується за місцем роботи та попередньої служби, має двох малолітніх дітей; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин. Також під час призначення покарання, суд врахував думки потерпілих.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого разом із доповненнями до неї, свого підтвердження не знайшли.

Разом з тим, в резолютивній частині вироку судом було допущено порушення норм КПК України та незаконно вказано про те, що запобіжний захід ОСОБА_7 необхідно залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів, тобто до 19.06.2015.

Після ухвалення обвинувального вироку та засудження особи, яка перебуває під вартою, до позбавлення волі, кримінальний процесуальний закон не передбачає встановлення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

У зв`язку із викладеним порушенням, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни резолютивної частини вироку шляхом виключення слів «до набрання вироком законної сили, але не довше 60 (шістдесяти) днів (до 19.06.2015)»

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та доповнення до неї залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити: виключити з резолютивної частини посилання «до набрання вироком законної сили, але не довше 60 (шістдесяти) днів (до 19.06.2015)», в іншій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
_____________ ____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2