Справа № 635/5164/13-к
Номер провадження 1-кп/635/258/2013
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2013 року с. Покотилівка.
Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрілеча Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта вища, підприємець, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
Після цього ФОП ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись єдиним злочинним умислом, виконуючи свої обов`язки по збереженню майна, належного ДСП Комунар, в період дії вищевказаного договору зберігання труб з 16 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року, в грудні 2012 року, точної дати в ході слідства не встановлено, працюючи в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , безпосередньо маючи доступ до товарно-матеріальних цінностей ДСП Комунар, які йому були ввірені й перебували в його віданні для забезпечення належного зберігання, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою привласнення чужого майна, не погоджуючи своїх намірів з власником майна, почав виконувати роботи по металообробці вказаних труб, відокремлюючи та використовуючи для власних потреб їх частини, в результаті чого привласнив частину переданих йому на зберігання металевих труб ДСП Комунар, діаметром 219 мм, вагою 1624,33 кг., вартістю 2,1 грн за 1 кг., на загальну суму 3411,09 грн, які звернув у свою користь, в результаті чого спричинив ДСП Комунар матеріальну шкоджу на вищевказану суму.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірено особі та знаходилось в її віданні.
18 травня 2013 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення.
Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати з правоохоронними органами, сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 191 КК України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468, ч.4 ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить суд угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд угоду затвердити та призначити узгоджене з потерпілим покарання. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ч.3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст. 191 КК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, ч.1 ст. 191 КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.
За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив привласнення чужого майна, яке було ввірено особі та знаходилось в її віданні.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд, -
з а с у д и в:
Затвердити угоду про примирення від 18 травня 2013 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1