В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2012 Справа №1-1116/11

Тернопільський міськрайонний суд в
складі:

головуючого Багрія Т.Я.

при
секретарі Стус К.І.

з участю
прокурора Чайки І.В.

захисника
ОСОБА_1

представника потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Тернополі
кримінальну справу стосовно ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тернополя,
українця, громадянина України, освіта
вища, одруженого, на утриманні одна
неповнолітня дитина, працюючого
головним державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції
праці у Тернопільській області, жителя
АДРЕСА_1, раніше не судимого, про
обвинувачення за ч.3 ст.364, ч.1 ст.366 КК
України,-

встановив:

ОСОБА_3, працюючи старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби №2 Тернопільського
міського управління юстиції, будучи
службовою особою, зловживаючи своїм
службовим становищем та діючи в
інтересах фінансової установи -
кредитної спілки «Кредит-ФОС»
всупереч інтересам служби та вимог
статтей 41, 47 Конституції України,
статтей 1, 5, 7, 55, 56, 62 Закону України «Про
виконавче провадження», п.5 Інструкції
про проведення виконавчих дій, ч.3 ст.17,
ст.18 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», ст.177
СК України та ч.1 ст.3 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року), без рішення суду на відчуження
будинку та дозволу органу опіки і
піклування, не перевіривши наявність у
боржниці іншого майна, а також прав
інших осіб на будинок, умисно
підготував документи та передав їх в
Тернопільську філію Спеціалізованого
Державного підприємства «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України для
проведення реалізації на прилюдних
торгах житлового будинку, що в АДРЕСА_2
та належного на праві власності
боржнику ОСОБА_4, чим завдав останній
матеріальну шкоду на суму 22253 грн. та
порушив житлові права та інтереси
неповнолітніх дітей, які на день
продажу проживали та були прописані у
вказаному будинку: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_3, перебуваючи на
посаді старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби №2
Тернопільського міського управління
юстиції, 20 грудня 2004 року отримав на
виконання виконавчий лист №2-3167 від
10.12.2004 року про стягнення з боржника
ОСОБА_4 в користь фінансової установи -
кредитної спілки «Кредит-ФОС» боргу
на загальну суму 1762,62 грн. ОСОБА_3,
використовуючи своє службове
становище всупереч інтересам служби, з
метою стягнення в користь кредитної
спілки «Кредит-ФОС» усієї суми боргу та
діючи в інтересах стягувача, не вживши
заходів до розшуку боржниці ОСОБА_4 та
її повідомлення, без прийняття судом
рішення на відчуження будинку, 24
березня 2005 року особисто підготовив та
видав Акт серії АА №404074 опису й арешту
майна, згідно якого наклав обмеження на
будинок та господарські будівлі
належні на праві власності боржнику.

Згідно вказаного акту 24 березня 2005 року
біля 13 год. в с.Романівка ОСОБА_3 з
участю понятих ОСОБА_8, ОСОБА_9,
представника стягувача ОСОБА_10 в
присутності наймача ОСОБА_11 оглянув
житловий будинок та наклав на нього
арешт.

Крім цього, в той же день ОСОБА_3 стало
відомо, що у будинку проживає сім»я
ОСОБА_11 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 З
метою приховування від органу
місцевого самоврядування та органу
опіки і піклування факту реалізації
будинку ОСОБА_4, в якому був
зареєстрований її неповнолітній син
ОСОБА_5 та проживали діти наймачів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_3 умисно не
залучив представника сільської ради до
опису будинку та, щоб не допустити
порушення прав інших осіб, не
звернувся з офіційними запитом в
сільську раду про надання інформації
щодо зареєстрованих та проживаючих в
будинку осіб. Станом на 24 березня 2005
року та по даний час ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований в АДРЕСА_2.

Законодавством України, з метою
врахування житлових інтересів дітей,
встановлено обмеження на вчинення
певних дій та укладення договорів щодо
відчуження житла. Так, згідно вимог ст.
18 Закону України "Про охорону
дитинства" - діти - члени сім'ї наймача
або власника жилого приміщення мають
право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем.

Відповідно до ч.3 ст.17 вказаного Закону
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Одним із правочинів, які не можуть
вчиняти батьки без дозволу органів
опіки та піклування відповідно до
ст.177 СК України є відмова від майнових
прав дитини, до яких відноситься,
зокрема, і право користуватися
житловим приміщенням, оскільки
відповідно до частин 2 та 3 ст. 18 Закону
України "Про охорону дитинства" діти -
члени сім'ї наймача або власника
житлового приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Законом України "Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей",
зокрема ст. 12, встановлено
неприпустимість зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування мають діти, попередньо
необхідно отримати згоду органу опіки
та піклування.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, що
ратифікована Україною 27 лютого 1991 року,
в усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

У порушення вимог ст.5 Закону України
«Про виконавче провадження» та п.5.10.2
Інструкції про проведення виконавчих
дій, згідно яких стягнення на житловий
будинок звертається в останню чергу,
ОСОБА_3 умисно не наклав арешт на майно
боржника, що знаходилося в будинку за
адресою АДРЕСА_3 та на приватну
земельну ділянку площею 2.09 гектарів.
Продовжуючи реалізувати свої злочинні
дії, ОСОБА_3 умисно без рішення суду та
дозволу органу опіки та піклування,
через Тернопільське обласне
комунальне підприємство «Експерт»
організував проведення оцінки
житлового будинку з надвірними
будівлями ОСОБА_4

Згідно звіту про оцінку майна та
висновку від 6 грудня 2005 року
арештований житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами, що
належить ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_2,
оцінений у 22253 грн. Вартість робіт
експертної установи по незалежній
оцінці вказаного будинку склала 1500 грн.
Продовжуючи реалізувати свої злочинні
дії, ОСОБА_3 умисно, без рішення суду та
дозволу органу опіки та піклування,
передав вказане майно на реалізацію
Тернопільській філії Спеціалізованого
Державного підприємства «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України. Крім
цього, з метою приховування факту
продажу будинку від органу місцевого
самоврядування та органу опіки та
піклування, ОСОБА_3 при підготовці
документів для виставлення майна на
торги умисно не звернувся в сільську
раду з запитом на отримання в
передбаченому законом порядку довідки
про земельну ділянку, що виділена для
обслуговування вказаного будинку.

Згідно протоколу №00048 від 25 квітня 2006
року Тернопільською філією
Спеціалізованого Державного
підприємства «Укрспецюст»
Міністерства юстиції України на
аукціоні реалізований житловий
будинок із спорудами, який належав на
праві власності ОСОБА_4, за 16 тис. грн.
Покупцем згідно квитанції №К2/51 11
травня 2006 року проведений повний
розрахунок за придбане арештоване
нерухоме майно - житловий будинок
ОСОБА_4 Таким чином, вказаними умисними
незаконними діями державного
виконавця ОСОБА_3 завдана матеріальна
шкода ОСОБА_4 на суму 22253 грн. та
порушені житлові права та інтереси
неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 Одночасно, складаючи акт серії
АА №404074 від 24 березня 2005 року опису й
арешту майна - житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами в
АДРЕСА_2, що належав ОСОБА_4, ОСОБА_3
обіймаючи посаду старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції, будучи
службовою особою, зловживаючи своїм
службовим становищем всупереч
інтересам служби, умисно вніс у
вказаний акт завідомо неправдиві дані
про присутність ОСОБА_4 під час
проведення опису її майна та отримання
нею копії вказаного документу для
можливого оскарження, хоча фактично
остання не була ним розшукана та не
повідомлена про проведення опису, а
також не була присутньою при
здійсненні опису її майна і складанні
вказаного акту. Акт про накладення
арешту на житловий будинок ОСОБА_3
умисно не вручено ОСОБА_4 та за місцем
її перебування на той час - в місцях
позбавлення волі - умисно не
направлено. На підставі складених
ОСОБА_3 документів, в тому числі
зазначеного акту опису й арешту майна
ОСОБА_4 із недостовірними даними, її
житловий будинок з надвірними
побудовами і спорудами без рішення
суду на відчуження будинку та згоди
органу опіки та піклування, оцінений,
виставлений та реалізований на
прилюдних торгах 25 квітня 2006 року.
Власник ОСОБА_4 та проживаючого там з
двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_11,
орган опіки і піклування умисно не
повідомлені ОСОБА_3 про факт відчуження
будинку в належному порядку, внаслідок
чого вони позбавлені можливості
захистити свої майнові та житлові
права та інтереси.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у
скоєнні інкримінованого злочину не
визнав. ОСОБА_3 показав, що на виконанні
у відділі державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції було зведене виконавче
провадження, яке об'єднувало в собі 11
виконавчих документів про стягнення
боргу з ОСОБА_4 на загальну суму 15664 грн.
72 коп. У виконавчих документах було
вказано дві адреси проживання
боржника: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4. Він 23
лютого 2005 року направив запити в
реєструючі органи щодо надання
інформації про майновий стан боржника,
а 24 лютого 2005 року склав акт про те, що
за адресою вказаною у виконавчому
документі, а саме: АДРЕСА_3 проживає
ОСОБА_14, яка винаймає дану квартиру у
ОСОБА_13 Про факт проживання чи
реєстрації боржниці у даній квартирі
ОСОБА_14 не було відомо. Згідно довідки
районного БТІ від 25 лютого 2005 року
встановлено, що за боржницею на праві
приватної власності зареєстрований
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_2.
Відомості щодо осіб, які були
зареєстровані за вказаною адресою ним
не витребовувалися та наявність в
ОСОБА_4 неповнолітніх дітей він не
з'ясовував. Інформації про те, що
боржниця має у власності також і
земельну ділянку площею 2.09 га., чи інше
майно, в нього не було. Він 14 березня 2005
року виніс постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження, якою було накладено арешт
на житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами АДРЕСА_2. У БТІ
Тернопільського району 15 березня 2005
року було направлено запит на з приводу
надання довідки характеристики, копії
інвентарної справи та свідоцтва про
право на спадщину на вказаний житловий
будинок. Він 24 березня 2005 року за місцем
виконання по АДРЕСА_2 склав акт опису та
арешту майна боржника, яким було
описано житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами. Власниця ОСОБА_4
при цьому була відсутня, однак в акті
опису ним помилково було написано її
прізвище в графі, де зазначаються особи
присутні при складанні акта опису.
Листом від 25 березня 2005 року за адресою
проживання боржника, що вказана у
виконавчих документах - АДРЕСА_4,
направлено копію акта опису та арешту
майна від 24 березня 2005 року. Дане
повідомлення направлялось на адресу
боржника простою кореспонденцією. Він
24 березня 2005 року він виніс постанову
про призначення експерта та уклав
договір №39 про проведення незалежної
оцінки арештованого майна боржника.
Начальником відділу ДВС 06 грудня 2005
року було затверджено висновок
експерта про ринкову вартість
описаного житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами
АДРЕСА_2 в сумі 22253 грн. Згідно з
повідомленням Тернопільської філії
СДП «Укрспецюст» від 28 лютого 2006 року
перші торги не відбулися, у зв'язку з
відсутністю купівельного попиту. Тому,
28 лютого 2006 року було складено акт
уцінки та визначено його вартість в
розмірі 15577 грн. 10 коп. Згідно протоколу
про проведення прилюдних торгів від 25
квітня 2006 року дане майно реалізовано
за 16000 грн., а 8 серпня 2006 року проведено
розрахунок по виплаті заборгованості
стягувачам, згідно зведеного
виконавчого провадження.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
показав, що обставини події злочину
йому не відомі. Він підтримує покази
дані слідчому.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
показав, що він працює заступником
голови правління кредитної спілки
«Кредит-ФОС». ОСОБА_4 отримала кредит у
кредитній спілці, але не повернула
йому, тому борг було стягнуто за
рішенням суду.

Аналогічно показав свідок ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_16 показала, що
неповнолітній ОСОБА_5 проживав у
АДРЕСА_2 разом з матір'ю ОСОБА_4 без
реєстрації.

Свідок ОСОБА_17 показала, що вона купила
будинок на прилюдних торгах. На час її
вселення у цей будинок у ньому ніхто не
проживав.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_3
підтверджується іншими доказами,
здобутими під час досудового слідства
і дослідженими у суді, а саме:

- рапортом старшого помічника
прокурора Тернопільського району від 22
серпня 2008 року, з якого вбачається, що
при проведенні перевірки в порядку
загального нагляду щодо захисту
житлових прав дітей встановлено, що
службовими особами другого відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції без відома власника, його
представника та органу місцевого
самоврядування на прилюдних торгах, в
порушення вимог чинного законодавства,
реалізовано житловий будинок в
АДРЕСА_2, що належав ОСОБА_4, в якому був
зареєстрований та проживав її
неповнолітній син ОСОБА_5, т.1 а.с.11;

- заявою ОСОБА_4 від 16 липня 2008 року про
те, що під час відбуття нею покарання
виконавчою службою в м.Тернополі
реалізовано її будинок в АДРЕСА_2, в
якому проживав ЇЇ неповнолітній син -
ОСОБА_5,т.1 а.с.16;

- листом Тернопільської РДА №05-1006/19 від
14 серпня 2008 року, з якого вбачається, що
в період з 2005 по червень 2006 року в
опікунську раду Тернопільської
районної державної адміністрації
звернення щодо погодження факту
відчуження житлового будинку по
АДРЕСА_2, в якому проживав
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, не
надходило, т.1а.с.32;

- заявкою на реалізацію майна на
прилюдних торгах від 9 лютого 2006 року,
згідно якої ОСОБА_3 доручив
Тернопільській філії СДП «Укрспецюст»
здійснити реалізацію житлового
будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_2, т.1 а.с.37;

- висновком від 6 грудня 2005 року, згідно
якого вартість цілого житлового
будинку з надвірними побудовами і
спорудами, що в АДРЕСА_2 становить 22253
грн., т.1 а.с.38;

- актом уцінки (переоцінки) описаного
(арештованого) майна, яке не
реалізувалося на прилюдних торгах,
аукціоні від 28 лютого 2006 року, згідно
якого вартість житлового будинку з
надвірними побудовами в АДРЕСА_2, що
належить ОСОБА_4 зменшена на 30 % та
становить 15577.10 грн., т.1 а.с.44;

- протоколом №6200048 прилюдних торгів з
реалізації майна, яке належить
ОСОБА_4, згідно якого житловий будинок
в АДРЕСА_2 придбала ОСОБА_17 за 16000 грн.,
т.1 а.с.47;

- договором №6200048 від 9 лютого 2006 року,
згідно якого ДВС у м.Тернополі №2
передала Тернопільській філії СДП
«Укрспецюст» для реалізації житловий
будинок ОСОБА_4 в АДРЕСА_2, т.1а.с.48;

- довідками виконавчого комітету
Романівської сільської ради від 13
вересня 2008 року №343, від 24 листопада 2008
року №403 та від 14 січня 2009 року №03,
згідно яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зареєстровані в АДРЕСА_2 з 09 лютого 2002
року. ОСОБА_4 про зняття реєстрації сина
з 2002 року не зверталася, т.1 а.с.69, 71, 74;

- постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження від 14 березня 2005 року,
згідно якої державним виконавцем
міського відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції ОСОБА_3 накладено арешт на
житловий будинок з надвірними
побудовами та спорудами АДРЕСА_2, що
належить ОСОБА_4, т.1 а.с.88;

- актом опису й арешту майна боржника
серії АА

№404074 від 24 березня 2005 року, згідно
якого державним виконавцем

міського відділу ДВС
Тернопільського міського управління
юстиції

ОСОБА_3 описано будинковолодіння з
надвірними побудовами та

спорудами АДРЕСА_2, що

належить ОСОБА_4 У вказаному акті
ОСОБА_3 власноручно зазначив завідомо
неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_4
була присутня під час опису її майна та
отримала копію вказаного документу,
хоча вона не була присутня при
складанні вказаного акту, т.1 а.с.89, 90;

- даними, які містяться в договорах
кредиту та застави майна від 05

січня 2004 року, згідно яких ОСОБА_4 в
кредитній спілці «Кредит-

ФОС» отримала кредит для споживчих
потреб в розмірі 1000 грн. та з

метою забезпечення виконання
зобов'язань передала в заставу пральну

машину та телевізор загальною
заставною вартістю 3000 грн., т.1а.с.97, 98;

- будинковою книгою прописки громадян,
згідно якої ОСОБА_5 зареєстрований в
будинковолодінні АДРЕСА_2 з 9 лютого 2002
року, т.1 а.с.105-116;

- свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 11 січня 2002 року та
реєстраційному посвідченні від 17 січня
2002 року,

згідно яких ОСОБА_4 успадкувала
будинковолодіння АДРЕСА_2 після
смерті своєї

матері - ОСОБА_22, т.1а.с.117, 119;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4
від 25.12.2008 року з якого вбачається, що
Так, допитана в якості потерпілої
ОСОБА_4 дала покази, що в АДРЕСА_2 вона
від матері успадкувала житловий
будинок, в якому проживала разом з
неповнолітнім сином ОСОБА_5, за
винятком тих років коли перебувала за
кордоном на заробітках та відбувала
покарання. У вказаному будинку вона з
сином зареєстровані по даний час. У 2006
році, коли вона перебувала в місцях
позбавлення волі, державною виконавчою
службою у її відсутність було
незаконно реалізовано житловий
будинок, незважаючи на те, що в ньому
був зареєстрований її неповнолітній
син ОСОБА_5, окрім цього їй не було
повідомлено про факт реалізації
будинку. Вона була зареєстрована у
вказаному будинку та її неповнолітній
син, як і вимагає Закон, за місцем
реєстрації батьків.Так як дитина на час
реалізації будинку була неповнолітня,
то відповідно паспорта не мала, тому
запис зроблений лише в журналі
сільської ради за її заявою. Проте, вона
не писала заяву про зняття ОСОБА_5 з
реєстрації. Вказана заява у сільській
раді відсутня. Запис в журналі про
виписку її дитини з житлового будинку,
зроблений секретарем після продажу
будинку без заяви та без рішення суду
про виписку, а тому є незаконний.В
адресному бюро реєструють та надають
інформацію про повнолітніх осіб, а її
син на час реалізації будинку був
неповнолітній, а тому виконавець
повинен розуміти що про дітей
інформацію адресне бюро не дає, т.2 а.с.22,
23;

- державним актом на право приватної
власності на землю серії Р2 №706143 від 14
липня 2002 року, згідно якого ОСОБА_4
належить земельна ділянка площею 2.09га.
на території Романівської сільської
ради, т.2 а.с.24;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від
9.12.2008 року з якого вбачається, що дійсно
він проживав в АДРЕСА_2 разом зі своєю
мамою де був зареєстрований в
будинковій книзі, оскільки паспорта не
мав, бо був неповнолітній. Коли матір
арештували, то він залишився сам і
також був засуджений до позбавлення
волі за крадіжки. У 2008 році від матері
йому стало відомо про продаж будинку,
т.2 а.с.29-33;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від
22.01.2009 року з якого вбачається, що у 2001
році вона з чоловіком придбали в
ОСОБА_4, до арешту, житловий будинок в
АДРЕСА_2 в ОСОБА_4, якій заплатили за
нього 2,5 тис. доларів США, а остання
вручила їм генеральне доручення для
виготовлення документів, будинкову
книгу, свідоцтво про спадщину. В цьому
будинку вони з дітьми проживали біля 3-х
років. Переоформити будинок на себе не
встигли, оскільки на нього наклали
арешт. Потім приїхали працівники ДВС і
сказали їм звільнити будинок, що вони і
зробили, т.2 а.с.34;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від
12.01.2009 року з якого вбачається, що вона
працює секретарем Романівської
сільської ради. З 09 лютого 2002 року по
даний час в АДРЕСА_2 зареєстровані
ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином
ОСОБА_5 Про те, що виконавча служба
реалізувала за борги їх будинок
сільську раду ніхто не повідомляв, т.2 а.
с.38, 39;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від
12.01.2009 року з якого вбачається, що в 2006
році після звільнення ОСОБА_3 він
займався виконавчим провадженням
ОСОБА_4 Будинок боржниці в АДРЕСА_2 на
той час вже був реалізований, т.2 а.с.50-52;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від
23.01.2009 року з якого вбачається, що він
працює заступником голови правління
кредитної спілки «Кредит-ФОС».
Позичальниця ОСОБА_4 у кредитній спілці
брала кредит у розмірі 1000 грн., який не
повернула, а тому спілка звернулась в
суд про примусове стягнення з неї
заборгованості, т.2 а.с.55;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від
16.01.2009 року з якого вбачається, що в 2005
році він працював юрисконсультом
кредитної спілки «Кредит-ФОС». За
позичальницею ОСОБА_4 з 2004 року у
кредитній спілці рахувалася
заборгованість в розмірі біля 3000 грн., у
зв'язку з чим Тернопільським
міськрайонним судом вказану суму було
стягнуто з боржниці, про що видано
виконавчі листи, які він подав для
виконання у державну виконавчу службу.
В березні 2005 року державним виконавцем
за відсутності власника складено акт
опису і арешту належного ОСОБА_4
житлового будинку в АДРЕСА_2, т.2 а.с.56-59;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від
16.01.2009 року з якого вбачається, що в 2006
році на прилюдних торгах вона придбала
житловий будинок в АДРЕСА_2. Хто раніше
в ньому проживав їй не відомо, т.2 а. с.62,
63.

Отже, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 вину у
скоєнні інкримінованих йому злочинів
не визнав, його вина повністю доведена
зібраними у справі доказами. Суд
критично оцінює покази ОСОБА_3 про
невизнання ним вини і вважає їх такими,
що спрямовані на уникнення
відповідальності. Вони спростовані
іншими доказами наведеними у вироку,
які знайшли своє підтвердження в суді.

Проаналізувавши докази в їх сукупності
суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3
у вчиненні інкримінованих йому
злочинів доведена повністю. Його дії
необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.364 КК
України - зловживання службовим
становищем, тобто умисне в інтересах
третіх осіб використання службовою
особою службового становища всупереч
інтересам служби, що заподіяло істотну
шкоду охоронюваним законом правам та
інтересам громадян та за ч.1 ст.366 КК
України - службове підроблення, тобто
внесення службовою особою до офіційних
документів завідомо неправдивих
відомостей.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного, його вік,
характеристику, і те, що він раніше не
судимий. Суд вважає, що з метою
виправлення та запобігання вчиненню
нових злочинів ОСОБА_3 необхідно
призначити покарання в межах санкцій
ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України у виді
обмеження волі з позбавленням права
працювати на посадах пов'язаних з
виконанням організаційно розпорядчих
і адміністративно-господарських
функцій. На підставі ст.70 КК України
призначити ОСОБА_3 остаточне покарання
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим.

У відповідності до ч.5 ст.74 КК України за
вироком суду особа може бути звільнена
від покарання на підставах
передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив
злочини невеликої тяжкості протягом
2005-2006 років.

Згідно ст.49 КК України особа
звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
нею злочину невеликої тяжкості, за який
передбачене покарання у виді обмеження
або позбавлення волі, минуло три роки.

Отже, з часу скоєння сплинуло більше
шести років, тому ОСОБА_3 необхідно
звільнити від призначеного покарання,
у зв'язку із закінченням строків
давності.

Керуючись ст.323, ст.324 КПК України в
редакції 1960 року, ч.11 Розділу ХІ
Перехідних положень КПК України, ст.49,
ч.5 ст.74 КК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні
злочинів передбачених ч.1 ст.364 та ч.1
ст.366 КК України і призначити йому
покарання за:

-ч.1 ст.364 КК України два роки обмеження
волі з позбавленням права працювати на
посадах пов'язаних з виконанням
організаційно розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
на один рік шість місяців;

-ч.1 ст.366 КК України один рік обмеження
волі з позбавленням права працювати на
посадах пов'язаних з виконанням
організаційно розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій
на один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_3 остаточно призначити покарання
два роки обмеження волі з позбавленням
права працювати на посадах пов'язаних з
виконанням організаційно розпорядчих
і адміністративно-господарських
функцій на один рік шість місяців.

ОСОБА_3, в порядку ст.49 та ч.5 ст.74 КК
України, звільнити від призначеного
основного покараня у виді двох років
обмеження волі та додаткового
покарання у виді позбавлення права
працювати на посадах пов'язаних з
виконанням організаційно-розпорядчих
і адміністративно-господарських
функцій на один рік шість місяців.

ОСОБА_3 запобіжний захід підписку про
невиїзд скасувати.

Речові докази по справі, а саме:

-зведене виконавче провадження, яке
знаходиться при матеріалах

кримінальної справи - повернути в
другий відділ ДВС м.Тернополя;

-інвентарну справу на
будинковолодіння в АДРЕСА_2
повернути в Тернопільське

районне госпрозрахункове БТІ;

-господарську книгу
Романівської сільської ради
на

будинковолодіння в АДРЕСА_2 -

повернути в Романівську сільську раду;

-звіт про оцінку житлового будинку по
АДРЕСА_2, свідоцтво про право на
спадщину за законом на

ім'я ОСОБА_4, доручення,
довідку-характеристику, довідку
сільської

ради залишити в кримінальній справі.

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти
діб з моменту його проголошення.

Головуючий
Т.Я.Багрій