Справа № 161/6796/15-к Провадження №11-кп/773/303/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000095 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2015 року,

яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Піддубці, Луцького району Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий:

- 05.11.1996 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145 із застосуванням ст. 42 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 02.09.1998 року на підставі Закону України «Про амністію» на невідбутий строк - 2 роки 7 місяців 2 дні;

- 02.07.2004 року Луцьким міськрайонним судом за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі; 27.07.2006 року згідно постанови Сихівського районного суду м. Львова, невідбута частина покарання замінена на обмеження волі, звільнений 19.03.2007 року на підставі постанови Рівненського міського суду від 12.03.2007 року умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 8 днів;

- 12.02.2010 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 29.04.2010 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 із застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 05.03.2013 року на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2013 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 7 днів,-

засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання з 20.04.2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави 2 051 грн. 28 коп. процесуальних витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження апеляційний

суд,-

В С Т А Н О В И В:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він, перебуваючи на дачному масиві «Маяк» по вул. Дубнівській в м. Луцьку повторно, шляхом проникнення в житло, таємно викрав:

- в один із днів в середині грудня 2014 року, біля 19 год. з дачного будинку на ділянці АДРЕСА_2 майно ОСОБА_9 на загальну суму 620 грн.;

- в один із днів в середині грудня 2014 року біля 20 год. з дачного будинку на ділянці АДРЕСА_3 належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 1232 грн.;

- в один із днів на початку січня 2015 року, біля 19 год. з дачного будинку на ділянці АДРЕСА_4 , майно ОСОБА_8 на загальну суму 1317 грн.;

- 17.01.2015 року, близько 19 год. з дачного будинку на ділянці АДРЕСА_5 , належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 769 грн. 45 коп.;

- 27.01.2015 року, біля 19 год., з дачного будинку на ділянці АДРЕСА_6 , майно ОСОБА_12 на загальну суму 1883,75 грн.;

якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вчиненого та кваліфікацію його дій, вважає призначене судом покарання несправедливим та надто суворим. Посилається на те, що він частково відшкодував потерпілим заподіяну матеріальну шкоду. Вважає, що суддя в суді першої інстанції був упереджений щодо нього.

Просить вирок змінити, призначивши йому за ч. 3 ст. 185 КК України більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку і доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора та потерпілого, які заперечили проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про упередженість головуючого судді в суді першої інстанції, є голослівними та нічим не підтверджуються.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду справи відводи головуючому судді не заявлялись.

Під час апеляційного розгляду обставин, зазначених в ст. ст. 75, 76 КПК України, які б виключали участь судді в кримінальному провадженні апеляційним судом не встановлено.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за вказаних у вироку обставинах, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами, які ніким не оспорюються і яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно повинно бути необхідним і достатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , суд призначив йому покарання у відповідності з даними вимогами закону.

При цьому врахував кількість та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, які є тяжкими, дані про особу винного, який ніде не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі злочини, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, через незначний проміжок часу після закінчення строку на який був умовно-достроково звільнений знову вчинив п`ять умисних корисливих тяжких злочинів.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд підставно визнав його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню не встановлено.

Доводи ж обвинуваченого про залишення судом поза увагою часткового добровільного відшкодування ним потерпілим заподіяної шкоди є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, частина викрадених речей потерпілим поверталась працівниками міліції, після їх вилучення у ОСОБА_7 .

З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому і обрав йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд не знаходить підстав для зміни чи скасування ухваленого щодо ОСОБА_7 вироку з мотивів викладених в його апеляційній скарзі, а тому керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий:

Судді: