Справа № 492/2091/14-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди про примирення

18 березня 2015 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Арцизі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження на підставі угоди про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, цигана, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимого:

- 17 січня 2014 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 23 грудня 2013 року приблизно о 09 годині 45 хвилин, більш точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1979 року випуску, який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , рухався по автодорозі сполученням с. Долинівка м. Арциз Одеської області, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, легковажно розраховував на свої вміння та досвід володіння транспортним засобом, недостатньо оцінив значення обставин, що можуть викликати шкідливі наслідки, проявив неуважність і не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і не знизив швидкість руху, маючи при цьому реальну можливість, у результаті чого стався занос із послідуючим виїздом транспортного засобу за межі проїжджої частини та перекиданням автомобіля, у зв`язку з чим пасажир автомобіля ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому 7-го ребра справа, перелому 8-9 ребер справа, синців у між лопатковій області на рівні 7-9 ребер, набряклості правого колінного суглобу, які згідно висновку експерта № 104 від 15.05.2014 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

27 листопада 2014 року між потерпілим ОСОБА_5 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_6 , з іншого, укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Згідно вказаної угоди підозрюваний ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 у вигляді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 72 КК України призначене покарання розрахувати із розрахунку два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 17.01.2014 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, угоду про примирення, заслухавши думки прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, прийшов до висновку, що в затвердженні угоди слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 7 ст. 474 КПК України встановлено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону. У такому разі досудове розслідування продовжуються у загальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При перевірці судом угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та/або закону виявлено, що сторони, серед іншого, за вчинене кримінальне правопорушення узгодили покарання, яке має понести ОСОБА_6 наступним чином: за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 72 КК України призначене покарання розрахувати із розрахунку два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі та остаточно визначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 17.01.2014 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі та остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі зі звільненням його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України крім основних покарань, передбачає застосування до винної особи додаткового покарання, такого як позбавлення права керування транспортними засобами, або без застосування такого.

Погоджуючи покарання сторони угоди за вчинене кримінальне правопорушення погодили покарання, яке відповідає межам, передбаченим у санкції ч. 1 ст. 286 КК України, проте сторони не узгодили застосування до ОСОБА_6 додаткового покарання такого як позбавлення права керування транспортними засобами, або його незастосування.

Крім того, сторони угоди при визначенні мірі покарання за ч. 1 ст. 286 КК України застосували положення ст. 72 КК України перерахувавши при цьому міру покарання, яка чітко визначена законом про кримінальну відповідальність. Слід зазначити, що положення ст. 72 КК України застосовуються лише при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Також згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Однак, сторони угоди, узгоджуючи остаточне покарання, яке має понести винний за скоєні ним злочини, визначаючи покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі, приєднуючи його до покарання за вироком від 17.01.2014 року у вигляді позбавлення волі, не застосували положення ч. 4 ст. 70 КК України. При цьому сторони також не зазначили за який злочин, яким судом та до якого остаточного покарання був засуджений ОСОБА_6 .

Таким чином, при перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та/або закону, суд прийшов до висновку, що умови угоди в частині визначення виду та міри покарання суперечать закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для відмови в затвердженні угоди.

Керуючись ст. ст. 314 316, 369 372, 376 КПК України, суд

ухвалив:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення від 27 листопада 2014 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Арцизького районного суду