АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/679/15 Справа № 695/1539/15-к Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Золотоноші Черкаської області, українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, що передбачає призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, призначено покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк - 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи та періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю;

стягнути з ОСОБА_7 кошти в сумі 2059 грн. 77 коп. на користь держави - в порядку відшкодування витрат за проведення експертиз;

вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 24 березня 2015 року близько 18.30 год., перебуваючи по вул. Обухова у м. Золотоноші неподалік Центру зайнятості незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними: ОСОБА_11 шприц з рідиною коричневого кольору, ємністю 5,0 мл, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2/497 від 25.03.2015 року є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - опій ацетильований в перерахунку на суху речовину масою 0,038 грами, за кошти в сумі 300,0 гривень.

Він же повторно, 27 березня 2015 року близько 20.00 год. перебуваючи у м. Золотоноші Черкаської області по вул. Обухова, неподалік Центру зайнятості, повторно незаконно збув особі зі зміненими анкетними даними: ОСОБА_11 шприц з рідиною коричневого кольору, ємністю 1,0 мл, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2/524 від 29.03.2015 року є особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - опій ацетильований в перерахунку на суху речовину масою 0,0078 грами, за кошти в сумі 60,0 гривень.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу.

Прокурор у апеляційній скарзі просить скасувати вирок першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити в провадженні новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор вказує, що судом при ухваленні вироку не враховані рекомендації та роз`яснення, викладені в п.п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання, де вказано, що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів ( ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Прокурор посилається на те, що суд вірно встановив фактичні обставини справи та кваліфікував дії обвинуваченого, але при призначенні останньому покарання не в достатній мірі врахував високу суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Крім того, прокурор вказує на неправильне застосування судом, при призначенні покарання ОСОБА_7 , положення закону про кримінальну відповідальність призначивши додаткове покарання у виді конфіскації майна при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, думки обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляції прокурора, міркування прокурора, який апеляційну скаргу прокуратури підтримав та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, ґрунтується на досліджених доказах, яким дана належна оцінка.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації неправомірних дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду в цій частині не переглядається.

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо-небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що обвинувачений є раніше не судимим та має на утриманні малолітню дитину і призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, що є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість застосування ст.75 КК України та виправлення засудженого без відбування покарання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ст.409 ч.1 п.4 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора щодо неправильного застосування КК України щодо ОСОБА_7 є обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст.77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням до неї можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Конфіскація майна у такому випадку не передбачена.

Тому, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши додаткове покарання у виді конфіскації майна при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок зміні в частині визначеного ОСОБА_7 покарання та призначення його згідно вимог ст.ст. 77, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 - змінити, виключити з резолютивної частини вироку покликання суду на додаткове покарання у виді конфіскації майна.

В решті вирок відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :