АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/21/15 Справа № 1-334/11 Категорія: ч. ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаряОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника-адвоката ОСОБА_10

представника цивільного відповідача ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляцією представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2014 року, якою вирішено направити на додаткового розслідування Золотоніському міжрайонному прокурору кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин

України, з середньою спеціальною освітою, одружений, маючий на утри- манні двох

неповнолітніх дітей, проживаючий та зареєстрований у

АДРЕСА_1 , працюючий на посаді майстра у філії «Золотоніська ДЕД» ДП «Черкаський

облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України», раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК України.

ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він, працюючи з 10.10.2007 року на посаді майстра ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ДП "Черкаський облавтодор" філії "Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця" під час організації роботи по створенню безпечних умов руху транспортних засобів на ділянці автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя на 117 км, яка за ним закріплена відповідно до наказу №190 згаданого ВАТ від 10.10.2007 року, допустив ряд порушень вимог посадової інструкції, правил норм і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, а саме: вимоги п.,п. 3.1.1, 3.1.2 ДСТУ 3587-97 "Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", допустивши наявність на проїзній частині вибоїн, напливів та інших ушкоджень, які ускладнювали рух транспортних засобів, на автодорозі третьої категорії допустив глибину окремих вибоїн 0,08 м (при допустимій глибині 0,04 м), характер яких свідчить, що вони малися на автодорозі вже тривалий період її експлуатації, терміни ліквідації яких на проїзній частині даної категорії дороги не повинні перевищувати 7 діб (для весняно-осіннього періоду); - вимоги п.,п. 10.3.14, 10.5.25, 10.9.5 ДСТУ 4100-2002 "Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування", оскільки при невідповідності дорожніх умов нормативним вимогам не було встановлено відповідне ступінчате обмеження швидкості транспортних засобів для забезпечення безпеки руху та застосування дорожнього знаку "1.12 Вибоїна" за 220 м до місця скоєння ДТП, та на 116 км з табличкою 7.2.1 "Зона дії 2 км", що не відповідало нормативним вимогам та сприяло неналежною інформативністю водіям транспортних засобів про фактичне розташування пошкоджень ділянки дороги, внаслідок чого 26.12.2010 року близько 12:30 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля "Мазда-3", д.н.з. " НОМЕР_1 ", яким керувала ОСОБА_6 , рухаючись по автодорозі "Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя" в напрямку м. Золотоноша на території Золотоніського району Черкаської області, близько 117 км + 350 м вказаної автодороги, який після наїзду на вибоїни на дорожньому покритті втратив керованість і виїхав на зустрічну смугу руху, з зустрічними автомобілями "МАЗ ", д.н.з. " НОМЕР_2 ", "МАЗ", д.н.з. " НОМЕР_3 " та "ВАЗ-210994-20" д.н.з. " НОМЕР_4 ", яким керував водій ОСОБА_8 , що не мали технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого зокрема водій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ст. 288 КК України, як порушення правил, норм і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, вчинене особою, відповідальною за утримання шляхів, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Суд на стадії судового розгляду за клопотанням прокурора на підставі ч.1 ст.281 КПК України постановив направити справу на додаткове розслідування Золотоніському міжрайонному прокурору з підстав неповноти досудового слідства, яку вважає не може бути усунуто в судовому засіданні, з посиланням на виявлені істотні для вирішення справи обставини, що не дозволяє суду з упевненістю та безсумнівністю дійти висновку про винність обвинуваченого, форму його провини, зв`язок його дій зі шкідливими наслідками, що настали, а отже ухвалити законне судове рішення.

Суд вказав на необхідність на досудовому слідстві перевірити належним чином показання потерпілої ОСОБА_6 щодо руху її автомобіля зі швидкістю 70 км/год., а також щодо застосування нею гальмування при виявленні вибоїн та ям, тоді, як показань потерпілого ОСОБА_8 , який стверджував, що зустрічний автомобіль "Мазда" рухався зі швидкістю близько 160 км/год., та показань свідка ОСОБА_12 , який бачив, як по зустрічній смузі руху на великій швидкості рухався автомобіль "Мазда" світлого кольору (обоє водіїв мають немалий стаж керування автомобілями), а при огляді місця події жодних слідів гальмування виявлено не було. Також судом вказано не необхідність проведення за результатами такої перевірки відповідної автотехнічної експертизи.

При цьому суд зауважив, що водії інших автомобілів, які рухались по даній смузі дороги з вибоїнами, виконуючи вимоги встановлених дорожніх знаків не втрачали керованість автомобілем, що в кінцевому результаті і не призвело до ДТП.

Звернув увагу, що при ухваленні постанови про закриття кримінальної справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року) відносно ОСОБА_6 від 27.07.2011 року, рішення слідчим не вмотивовано, немає належної оцінки і аналізу дій ОСОБА_6 , а лише зазначаються показання свідків, потерпілого, виклад проведеної комплексної судово-автотехнічної експертизи та експертизи стану доріг та дорожніх умов, якою не були враховані встановлені на даному участку автомобільної дороги попереджувальні дорожні знаки 1.12 "Вибоїна" з табличкою 7.2.1 на 116 км авто дороги та знак 1.12 "Вибоїна" без таблички за 220,0 м до місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначені обставини суд визнав суттєвими, яким суд не може дати однозначної оцінки, а тому дійшов висновку, що вказана неповнота досудового слідства не може бути усунута у судовому засіданні, оскільки необхідно провести слідчі дії, які неможливо здійснити безпосередньо в судовому засіданні.

В апеляції представник потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вважає постанову суду незаконною, яку просить скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладеним у постанові, фактичним обставинам справи та істотного порушення кримінально-процесуального закону, мотивуючи, що суд не навів обґрунтованих мотивів неможливості усунення в судовому засіданні неповноти досудового слідства, на яку суд вказав у своїй постанові.

Звертає увагу на те, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.12.2013 року було скасовано виправдувальний вирок Золотоніського міськрайонного суду від 11.10.2013 року відносно ОСОБА_9 , а справу направлено на новий судовий розгляд з вказівками згідно положень ч.7 ст.374 КПК України 1960 року, які судом лишились не виконаними і якими спростовуються усі зазначені в оскаржуваній постанові підстави для направлення справи прокурору для проведення додаткового розслідування, а також - на показаня свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо наявності вибоїн на відрізку автомобільної дороги; висновок додаткової комплексної судової автотехнічної експертизи стану доріг та дорожніх умов на місці ДТП від 15.07.2011 року щодо невідповідності дорожнього покриття на вказаній ділянці дороги (т.1, а.с.233-242); даними протоколу огляду місця події від 26.12.2010 року з фототаблицями до нього, відповідно яких на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя 117 км. зафіксовані вибоїни та відсутні відповідні попереджувальні дорожні знаки 1.10., 1.12 щодо наявності вибоїн та інших нерівностей дороги.

Вважає вказівки суду про перевірку показань потерпілої ОСОБА_6 не відповідні висновку судової автотехнічної експертизи від 13.05.2013 року, згідно яких - водії ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з технічної точки зору при вихідних даних, заданих судом (при первинному розгляді справи), не мали технічної можливості уникнути зіткнень транспортних засобів в ситуації, яка склалась безпосередньо перед ДТП і, що причиною настання даної ДТП є наявність пошкоджень проїзної частини у вигляді вибоїн, що не відповідали нормативним вимогам, які могли викликати втрату керованості та стійкості руху автомобіля «Мазда» (т.3 а.с. 92-95).

Також вважає, що суд вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення чим порушив вимоги ч.І ст.275 КПК України 1960 року про розгляд справи тільки відносно підсудного і в межах пред`явленого обвинувачення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт також звертає увагу, що апеляційний суд, скасовуючи 03.12.2013 року вирок у даній справі, не знайшов підстав для направлення справи прокурору на додаткове розслідування згідно ст..374 КПК України 1960 року, а також, що справу суд помилково вирішив направити справу до Золотоніського міжрайонного прокурора, а не до прокурора Черкаської області, який затвердив обвинувальний висновок щодо ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, - пояснення, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст.281 КПК України кримінальну справу може бути направлено на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, зокрема коли під час його провадження всупереч вимогам всупереч вимогам ст.ст. 22 і 64 КПК України не були досліджені або були досліджені поверхово чи однобоко обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тоді, коли ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні (п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року № 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування).

Визнання судом першої інстанції неповним досудове слідство у даній справі, та висновок суду про те, що таку неповноту не може бути усунуто в судовому засіданні, є обґрунтованим., оскільки, як це вбачається з наявних матеріалів справи і доказів у ній (показань підсудного, потерпілих, свідків та висновків експертиз) даних протоколів слідчих дій і постановлених процесуальних рішень, а також - результатів судового розгляду, дійсно під час провадження досудового слідства фактично не були досліджені належно доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , наведені ним на свій захист, зокрема щодо необхідності перевірки показань потерпілої ОСОБА_6 про швидкість руху її автомобіля, а також щодо застосування нею гальмування при виявленні перешкоди для руху, не усунуто наявні протиріччя в показаннях потерпілих та свідків, не проведено відповідні експертні дослідження з цих питань, що може мати істотне значення для правильного і об`єктивного вирішення справи в межах інкримінованого ОСОБА_9 обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Посилання суду в обґрунтування своїх висновків у справі про обвинувачення ОСОБА_9 на зміст постанови від 27.07.2011 року про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року) по даному факту ДТП кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , не суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, стосується одного і того ж факту ДТП і має значення для правильного вирішення справи, а тому доводи представника потерпілої на те, що суд тим самим вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення та порушив вимоги ч.1 ст.275 КПК України 1960 року про розгляд справи тільки відносно підсудного і в межах пред`явленого обвинувачення, у даному випадку не є істотним.

Колегія суддів також погоджується з рішення суду, що виявлена неповнота досудового слідства не може бути усунута у судовому засіданні, оскільки дійсно суд не може дати однозначної оцінки наявним у справі доказам та усунути наявні протиріччя без проведення таких слідчих дій, які неможливо здійснити безпосередньо в судовому засіданні (зокрема перевірити доводи обвинуваченого і його захисника щодо достовірності і об`єктивності показань потерпілих і свідків про обставини ДТП шляхом проведення слідчого експерименту за участі кожного, із залученням спеціалістів, для з`ясування необхідних і належних для правильного вирішення справи об`єктивних вихідних даних і проведення відповідних експертиз у тому числі направлених на встановлення обставин дорожньої пригоди, швидкості руху автомобілів та його значення у ДТП, а також з урахуванням усіх обставин і відповідність дій водіїв вимогам ПДР та інше за клопотанням сторін).

Зазначені обставини спростовують доводи апелянтів щодо безпідставності направлення справи на додаткове розслідування.

Разом з тим, враховуючи вимоги кримінально-процесуального закону про те, що при направленні справи на додаткове розслідування суд не має права наперед вважати доведеними обставин, які мають бути вирішені під час розгляду і вирішенні справи по суті, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини постанови суду вказівки на те, що судом виявлені обставини, що не дозволяє суду з упевненістю та безсумнівністю дійти висновку про винність обвинуваченого, форму його провини, зв`язок його дій зі шкідливими наслідками, що настали, а отже ухвалити законне судове рішення та посилання суду про направлення справи Золотоніському міжрайонному прокурору.

Оскільки обвинувальний висновок було затверджено заступником прокурора Черкаської області, справу належить направити прокурору Черкаської області для організації додаткового досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, п. 15 розділу ХІ Перехідні положення КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
апеляцію представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2014 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК України на додаткове розслідування прокурору змінити..

Виключити з мотивувальної частини постанови суду вказівки на те, що судом виявлені обставини, що не дозволяє суду з упевненістю та безсумнівністю дійти висновку про винність обвинуваченого, форму його провини, зв`язок його дій зі шкідливими наслідками, що настали, а отже ухвалити законне судове рішення та посилання суду про направлення справи Золотоніському міжрайонному прокурору.

В решті постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2014 року ОСОБА_9 залишити без змін а апеляцію представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Справу направити прокурору Черкаської області для організації додаткового досудового розслідування.

Головуючий :

Судді :