Ухвала іменем україни08 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року відносно ОСОБА_1,

встановила:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Вінниці, жителя АДРЕСА_1, громадянина України, в силу ст.89 КК раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертиз 307,45грн.

Питання про речові докази вирішено у відповідності із ст.100 КПК.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 30 вересня 2015 року в період часу з 15-00 до 16-00 години, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в дворі будинку АДРЕСА_2 діючи умисно, відкрито вчинив пограбування малолітнього ОСОБА_2, вихопивши з його рук мобільний телефон марки «Самсунг» з карткою пам'яті, вартістю 600 грн., після чого з викраденим майном покинув місце події.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року змінено, призначено ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст.186 КК у виді 200 годин виправних робіт.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно пом'якшив ОСОБА_1 призначене судом першої інстанції покарання та не навів належного обґрунтування прийнятого рішення, не навів достатніх доводів щодо необхідності застосування до ОСОБА_1 покарання саме у виді громадських робіт. Зазначає, що ухвала апеляційного суду в порушення вимог ст. 419 КПК є необґрунтованою та належним чином немотивованою.

Перевіривши касаційну скаргу, а також долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність вини ОСОБА_1 та кваліфікація його дій за ч.1 ст.186 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисник в інтересах засудженого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про зміну вироку суду першої інстанції у частині призначеного покарання.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи поданої апеляції та прийшов до висновку про можливість зміни вироку місцевого суду та призначення ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст.186 КК у виді 200 годин громадських робіт.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Призначаючи покарання, суд апеляційної інстанції врахував: конкретні обставини кримінального провадження; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу засудженого, наявність обставин, що пом'якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, та обставини, що обтяжують покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та відносно малолітньої особи, і дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1 покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 186 КК, у виді громадських робіт.

На думку колегії суддів при призначенні покарання апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК і призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Посилання у касаційній скарзі прокурора на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, є безпідставними.

Враховуючи викладене, та виходячи з того, що з касаційної скарги і наданих копій судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст. 428 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись п.2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року відносно ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5