У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 7 червня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1
за касаційною скаргою останньої на судові рішення у даній справі.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженка та
жителька м. Шепетівка

Хмельницької
області, несудима,

засуджена за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винною в тому, що вона
в ніч на 17 вересня 2006 року,
близько 1-ої години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за обставин,
встановлених судом і детально наведених у вироку, під час сварки з ОСОБА_2
в помешканні , що розташоване в
будинку АДРЕСА_1, умисно завдала тому
удар кухонним ножем в груди ліворуч, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, що спричинило
смерть ОСОБА_2.

Ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 14 лютого 2007
року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена
ОСОБА_1 покликається на порушення
органами досудового слідства і судом кримінально-процесуального законодавства,
що призвело, на її думку, до неправильного застосування кримінального закону.
За змістом скарги, вважає, що умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних
ушкоджень у неї не було, діяла щодо потерпілого, намагаючись припинити його
протиправні дії, а тому порушує питання про перекваліфікацію її дій на ст.124
КК України. Вказує також на суворість призначеного їй покарання і приводить з
приводу цього відповідні доводи. Вказує, зокрема на щире каяття, знаходження на
її утриманні двох неповнолітніх дітей, сприяння розкриттю злочину, а тому
просить вирок і в цій частині відповідно змінити з пом'якшенням їй покарання.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що таку слід задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів
справи, висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у заподіянні потерпілому ОСОБА_2
тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть останнього та кваліфікацію її дій за ч.2 ст. 121 КК України відповідають
фактичним обставинам справи, які встановлені
з урахуванням всіх обставин справи, що мали бути взяті до уваги при
з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на зібраних у справі доказах.
Зокрема, вони підтверджуються показаннями
самої ОСОБА_1 в стадії досудового слідства та в суді про заподіяння нею
потерпілому тілесного ушкодження; показаннями потерпілої ОСОБА_3 та ряду
вказаних у вироку свідків про те, що саме
ОСОБА_1 завдала потерпілому удар
ножем; висновком судово-медичної експертизи про характер та локалізацію
заподіяного потерпілому тілесного ушкодження та причину його смерті; даними
цілого ряду протоколів слідчих дій.

Суди як першої, так й апеляційної інстанції ретельно
перевіряли доводи ОСОБА_1, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі,
про неправильну кваліфікацію її дій і обгрунтовано визнані безпідставними.
Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 намагається у такий спосіб
уникнути відповідальності за скоєне. Вона,
як свідчать матеріали справи, завдала потерпілому ОСОБА_2 удар ножем
під час конфлікту, який виник між
нею та потерпілим, коли з боку останнього було відсутнє протизаконне насильство
чи тяжка образа. А отже, мова про те,
що ОСОБА_1 під час завдання потерпілому удару ножем
перебувала в стані сильного душевного хвилювання чи необхідної оборони і про
перекваліфікацію її дій на норму закону, яка передбачає більш м'яке
покарання не може йти. При цьому колегія суддів звертає увагу на те,
що місцевий суд з приводу цього цілком обгрунтовано дав оцінку висновку
судово-психіатричної експертизи у сукупності з іншими встановленими у справі
доказами.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи
процесуальних порушень, в тому числі й тих що стосуються права ОСОБА_1
на захист, при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які б ставили
під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації дій засудженого, судом касаційної інстанції не
встановлено. Висновки суду грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то
вирок в цій частині, задовольнивши касаційне подання засудженої, слід
змінити у зв'язку з надмірною суворістю такого.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно
характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей. Однак місцевий суд,
вказавши ці обставини у вироку, а також пославшись на щире каяття засудженої,
сприяння нею розкриттю злочину, визнання винуватості, в достатній мірі не
врахував їх під час визначення розміру
покарання ОСОБА_1 у виді
позбавлення волі. За таких обставин,
враховуючи при цьому фактичні обставини справи, а також при відсутності даних,
які б характеризували засуджену з негативної сторони, колегія суддів вважає за
можливе пом'якшити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 14 лютого 2007
року щодо ОСОБА_1 змінити і пом'якшити
їй покарання за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3
років 6 міс. позбавлення волі.

С у д д і:

Пивовар В.Ф. Гошовська Т.В. Мороз М.А.