Справа № 0909/3568/2012
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2012 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі:

головуючого-судді Васильковського В.В.

секретаря Іванишин Х.І.

з участю:

прокурора Данищук Д.М., Ланик А.М.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2

підсудної ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Микуличин Яремчанської міської ради тажителька с. Сопів вул. Садова 7 Коломийського району Івано-Франківськоїобласті, українка, громадянство України, ІНФОРМАЦІЯ_2, приватний підприємець, розлучена, має малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнена 03.03.2011 року в якості обвинуваченої за ст. 190 ч. 2 КК України та 05.04.2012 року звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в», ст. 6 Закону України «Про амністію в 2011 році»від 08.07.2011 року у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна здійснила заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому, а також здійснила заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно.

Як встановлено в судовому засіданні злочин вчинено при наступних обставинах:

в грудні 2008 року підсудна діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_2, шляхом обману повідомила його про можливість придбання 13 тонн цукру за 38 тис. гривень, завідомо знаючи про те, що такої кількості цукру в неї немає. Після цього зловживаючи довірою останнього, ОСОБА_3 отримала від нього грошові кошти в сумі 38 тис. гривень для купівлі йому цукру в кількості 13 тонн. Отримавши вказані грошові кошти від ОСОБА_2 для придбання цукру, підсудна витратила їх на власні потреби та в подальшому і на даний час їх не повернула.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 літом 2010 року, зловживаючи довірою ОСОБА_1 отримала від нього під реалізацію цукор в кількості 5.5 тонн, вартістю 20000 гривень, який в подальшому реалізувала та отримані грошові кошти не повернула, а здійснюючи свій злочинний намір на заволодіння коштами ОСОБА_1 витратила їх на власні потреби. Після цього, не маючи наміру повертати здобуті злочинним шляхом кошти, підсудна діючи умисно, шляхом обману, казала ОСОБА_1, що поверне йому грошові кошти, однак в подальшому і на даний час грошові кошти не повернула.

Допитана в якості підсудного ОСОБА_3 вину у вчиненому визнала повністю і суду показала, що запропонувала ОСОБА_2 13 тон цукру за ціною 38 000 гривень. Він погодився та надав їй 38 000 гривень на цукор який вона мала йому привезти. Підсудна знала, що у неї такої кількості цукру не було але їй потрібно було 38 000 гривень для того, щоб розрахуватись з іншими людьми таким чином обманувши приватного підприємця ОСОБА_2, вона заволоділа його грошовими коштами у сумі 38 000 гривень. Після отримання грошових коштів у сумі 38 000 гривень від приватного підприємця ОСОБА_2, вона цукор йому не привезла, а грошові кошти, які він їй надав, а саме 38 000 гривень вона привласнила та використовувала на власні потреби.

Після цього у 2010 році вона домовилась про те, що буде брати у ОСОБА_1 продовольчі товари під реалізацію, а грошові кошти за товар повертати після реалізації. В липні 2010 року підсудна звернулася до ОСОБА_1, щоб той дав їй під реалізацію цукор в кількості приблизно до 5,5 тонн в грошовому еквіваленті 20 000 гривень. При цьому вона розуміла, що віддати йому гроші не буде мати можливості так як має віддати їх іншим громадянам, тому завідомо обманула його, повідомивши, що гроші у сумі 20 000 за товар буде повертати після його реалізації на ринках та різних торгових точках. З того часу вона реалізовувала вказаний цукор, отримувала грошові кошти за цукор та використовувала на власні потреби.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що підсудна запропонувала йому 13 тон цукру за ціною 38 000 гривень. Він погодився та надав їй 38 000 гривень на цукор який вона мала йому привезти. Станом на сьогоднішній день підсудна не поставила йому цукор та не повернула отримані кошти в сумі 38000 грн. Просить суд покарати підсудну суворо.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні показав, що в 2010 року підсудна звернулася до нього, з проханням надати їй під реалізацію цукор в кількості приблизно до 5,5 тонн в грошовому еквіваленті 20 000 гривень. При цьому сказала, що гроші у сумі 20 000 за товар буде повертати після його реалізації на ринках та різних торгових точках. З того часу гроші підсудна повернула лише в сумі близько 7000 грн. Просить суд покарати підсудну суворо.

Відповідно до ст.299 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудної та потерпілих, оскільки вона та інші учасники судового розгляду не оспорюють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає.

Таким чином, вина підсудної доведена в судовому засіданні повністю, як здобутими доказами, так і іншими матеріалами справи.

Дії підсудної відповідають ознакам ч.2 ст. 190 КК України, оскільки вона заволоділа чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому, а також здійснила заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно.

При призначенні виду і міри покарання підсудній суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини, те що підсудна будучи притягнута 03 березня 2011 року в якості обвинуваченої за ст. 190 ч. 2 КК України та 05 квітня 2012 року, звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в», ст. 6 Закону України «Про амністію в 2011 році», на шлях виправлення не стала, знову вчинила злочин передбачений ч.2 ст. 190 КК України, збитки потерпілим не відшкодувала.

Обставинами, що помякшують відповідальність є те, що підсудна у вчиненому щиро розкаюється, за винну себе визнала повністю, на утриманні має малолітню дитину.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення підсудної ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення їй покарання не повязаного з позбавленням волі, а також для застосування до неї ст.75 КК України, а тому їй слід призначити покарання - за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі в межах санкції статті ч.2 ст.190 КК України

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3, визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 підписку про невиїзд змінити на взяття під варту з зали суду.

Час відбуття покарання рахувати з дня винесення вироку.

На вирок може бути подано апеляцію протягом пятнадцяти діб, з дня проголошення вироку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Васильковський В. В.