АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 02 березня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0004882 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянин України, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз - 26 лютого 2013 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився 14травня 2014 року умовно-достроково на 6 місяців 24 дні згідно зі ст. 81 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Крім того, судом вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 будучи раніше багаторазово судимим, під час умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став і під час невідбутої частини покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року, повторно вчинив ряд епізодів крадіжок.

Так, ОСОБА_5 в період з 13 вересня по 15 жовтня 2014 року, перебуваючи у вагонах електоропотягу на перегонах між станціями метро КП «Київський метрополітен» в місті Києві, діючи повторно, умисно, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрадав чуже майно, з яким з місця вчинення кримінального правопорушення зникав, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілим матеріальної шкоди.

А саме: 03 вересня приблизно о 10 годині 18 хвилин між станціями метро «Театральна-Університет» таємно викрав у потерпілого ОСОБА_8 з правої задньої кишені джинсових штанів гаманець вартістю 400 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 80 Євро, що за курсом НБУ на час вчинення кримінального правопорушення становило 1314 гривень 75 копійок, банківські та кредитні картки, посвідчення водія, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять. Після цього, приблизно о 10 годині 30 хвилин таємно викрав з сумки, яка стояла на валізі потерпілого ноутбук «Hey Бук Про», вартістю 38 000 гривень, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 39 714 гривень 75 копійок;

18 вересня о 20 годині 47 хвилин між станціями метро «Поштова Площа Майдан Незалежності» повторно таємно викрав з сумки потерпілого ОСОБА_9 гаманець, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 150 гривень, банківська карта «Кредо банк», посвідчення водія, студентський квиток та міжнародний студентський квиток на ім`я потерпілого, завдавши останньому матеріальної шкоди на суму 150 гривень;

07 жовтня о 19 годині 08 хвилин між станціями метро «Олімпійська Площа Льва Толстого» таємно викрав з правої передньої кишені пальто ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Samsung GT S 5380 D», вартістю 300 гривень, з сім картою оператора мобільного зв`язку «МТС», яка для потерпілої цінності не представляє, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 30 гривень, заподіявши останній матеріальну шкоду на загальну суму 330 гривень;

08 жовтня о 18 годині 50 хвилин між станціями метро «Контрактова Площа Поштова Площа» таємно викрав з сумки ОСОБА_11 , яка висіла через її плече, гаманець вартістю 800 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 150 гривень, банківська та страхова картка, посвідчення водія, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, завдавши останній матеріальної шкоди на загальну суму 950 гривень;

13 жовтня між станціями метро «Вокзальна Університет» таємно викрав з сумки ОСОБА_12 , яка висіла в нього через плечі, гаманець вартістю 1500 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 92 долари США, що за курсом НБУ на час вчинення кримінального правопорушення становило 1191 гривню 40 копійок, посвідчення водія, яке для потерпілого представляє матеріальну цінність 700 гривень, 3 банківські карти по 100 гривень, картка «Спортлайф» вартістю 100 гривень, талон на пальне вартістю 200 гривень, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3991 гривня 40 копійок;

14 жовтня приблизно о 16 годині 35 хвилин між станціями метро «Палац Спорту Кловська» таємно викрав з сумки ОСОБА_13 , яка висіла в неї через плече, мобільний телефон «Самсунг 5250» вартістю 999 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 1 гривня, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1000 гривень;

цього ж дня о 19 годині 50 хвилин на станції метро «Площа Льва Толстого» таємно викрав з сумки ОСОБА_14 , яка висіла в неї через плече, гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 950 гривень, студентський квиток, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 950 гривень;

15 жовтня о 14 годині 25 хвилин між станціями метро «Палац Спорту Кловська» таємно викрав з рюкзака ОСОБА_15 гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 213 гривень, дисконтні картки, квитанції та квиток на потяг сполученням «Миколаїв Київ», які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, завдавши останній матеріальної шкоди на суму 213 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність своєї винуватості та кваліфікацію дій, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачено внаслідок суворості, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Зокрема, апеляційна скарга обвинуваченого мотивована тим, що судом першої інстанції при призначені йому покарання не враховано те, що він своїми діями активно сприяв слідству у розкритті вчинених ним кримінальних правопорушень, та добровільно написав явки з повинною по невідомим слідству епізодам крадіжок, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, судом у вироку зазначено, однак не враховано, що він перебуває в цивільному шлюбі, та має дитину інваліда.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно, й правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які згідно положень ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, то на переконання колегії суддів вони є необґрунтованими, оскільки призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, суд першої інстанції, врахував характер та ступень суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини провадження і дані про його особу, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, про що прямо вказано у вироку.

Так, з вироку суду вбачається, що районний суд при вирішенні питання про міру покарання врахував ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про його особу, який багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, вчинив правопорушення під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком, не працював та суспільно-корисною працею не займався, з 11 травня 2002 року перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Також судом враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.

При цьому, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого в ході судового розгляду, те, що він має визначене місце реєстрації і проживання, де характеризується задовільно, має цивільну дружину, разом з якою виховує її двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, на досудовому слідстві повернув частину викраденого майна потерпілим, а також обставину, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції прийшов до переконання про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Безпідставними слід визнати доводи обвинуваченого про активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, оскільки, загальновизнано, що сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів та іншої інформації про свою злочинну діяльність. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю злочину в розумінні ст. 66 КК України, як на те посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим.

Враховуючи наведене та те, що вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом першої інстанції ухвалено без порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни та пом`якшенням призначеного ОСОБА_5 покарання не встановлено, то апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року, за яким ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, а на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/493/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1