Справа № 1-622/12
Провадження № 1/1015/364/2012
В И Р О К

іменем України

27.09.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Любарця В.М.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, українки, громадянки України, що має повну загальну середню освіту, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3, маючи корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок зайняття гральним бізнесом, за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, розподіливши між собою обовязки таким чином, що вона виступила в якості виконавця, а невстановлена досудовим слідством особа здійснювала функції організатора, які полягали у доставці ігрових автоматів, встановленні, підключенні, підготовці до гри та зняття виграшів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та збагачення невстановленої досудовим слідством особи організатора за рахунок зайняття гральним бізнесом, перебуваючи в приміщенні, розташованому за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, «Торгівельний павільйон №8», завідомо знаючи про заборону грального бізнесу в Україні, сприяла проведенню ігор на ігрових автоматах, що виразилось в здійсненні постійного нагляду за проведенням ігор і роботою автоматів, фіксацію виграшів, підготовці автоматів до наступної гри шляхом обнуління результатів попередньої гри за допомогою спеціального ключа, який був переданий їй невстановленою досудовим слідством особою та знаходився у неї, а також на вимогу клієнтів видачі останнім грошових сум - виграшу, розмір якого повністю або частково залежав від випадковості, та був еквівалентний балам нарахованим клієнту відповідним автоматом в результаті гри.

Так, 16.01.2011 року близько 01 години ОСОБА_3, перебуваючи в приміщенні розташованому за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, «Торгівельний павільйон №8», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на співучасть у зайнятті гральним бізнесом, на вимогу ОСОБА_4 обнулила бали на ігровому автоматі, де здійснював гру останній, після чого надала йому виграш (приз) грошові кошти, які еквівалентні балам, набраним при грі на автоматі, в розмірі 40 гривень.

Своїми умисними діями в якості виконавця, ОСОБА_3 за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, яка виступала в якості організатора, сприяла зайняттю гральним бізнесом на гральних автоматах шляхом їх обслуговування, та надання громадянам послуг в сфері грального бізнесу, які полягали у наданні можливості доступу до ігрових автоматів та проведення азартної гри обовязковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику, як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості. Своїми діями ОСОБА_3 свідомо порушила вимоги ст. 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року, відповідно до змісту якої, в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих їй діянь визнала повністю та суду пояснила, що 14.01.2011 року її знайома на імя ОСОБА_4 запропонувала їй роботу на посаді адміністратора в компютерному клубі на території ринку по вул. Жовтневій в м. Вишневе. Так як їй в цей момент дуже потрібна була робота, оскільки ніхто з її родини на той час не був працевлаштований, вона зацікавилася даною пропозицією і того ж дня приїхала до вказаного компютерного клубу. Там її зустрів чоловік на імя ОСОБА_5, який представився як менеджер, провів з нею співбесіду стосовно роботи в інтернет-клубі, розяснив принцип надання послуг Інтернету та роботи гральних атракціонів. Її зацікавила дана робота і вона погодилася працювати у вказаній установі. Трудового договору не укладала. Після співбесіди вона вийшла на роботу 15.01.2011 року. Коли вона прийшла в приміщення ігрового залу там знаходилась дівчина на імя Світлана, яка передала їй касу близько 1000 гривень, журнал, в якому слід було записувати розходи на каву і чай для клієнтів та скільки їх продано. 16.01.2012 року приблизно о 01 годині вона перебувала на своєму робочому місці, коли до клубу зайшов раніше незнайомий їй чоловік, сів до одного з ігрових автоматів та розпочав гру. Погравши декілька хвилин, вказаний чоловік підійшов до неї і сказав, що гра йому не подобається і попросив її повернути йому виграну суму. Вона, взявши ключ від ігрового автомата, дістала з купюроприймача 40 гривень, які хотіла йому віддати, коли до приміщення зайшли працівники міліції, які провели огляд приміщення та опечатали всі ігрові атракціони та компютери, які знаходились в ігровому-компютерному залі. Заробітну платню за свою роботу не отримувала жодного разу, так як вказана вище подія сталася на першій її зміні і тому їй нічого не заплатили. Платити їй мав менеджер ОСОБА_5 в кінці місяці за їх попередньою домовленістю заробітну платню в розмірі 1500 гривень.

У вчиненому підсудна щиро розкаялася, просила її суворо не карати, зазначила, що їй було відомо, що гральний бізнес в Україні заборонений, однак на пропозицію працювати адміністратором в компютерному клубі, де були встановлені гральні автомати, вона погодилася у звязку з важким матеріальним становищем своєї сімї, жоден з членів якої на той час не був працевлаштований, а тому у них не було жодного джерела доходів, і, влаштувавшись на роботу, вона хоч якось могла допомогти родині.

Крім визнання підсудною вини у предявленому їй обвинуваченні, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 203-2 КК України, підтверджується також письмовими доказами, які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

- постановою від 02.02.2011 року про порушення кримінальної справи за фактом зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203 КК України (том 1 а.с. 1); рапортом від 16.01.2011 року оперативного уповноваженого СДСБЕЗ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо виявлення факту надання гральних послуг на ігрових автоматах в м. Вишневе по вул. Жовтнева біля ринку (том 1 а.с. 4); протоколом огляду місця події від 16.01.2011 року, під час якого розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Шевченка, торговий павільйон, №8 (том 1 а.с. 5-11); копіями реєстраційних документів ТОВ «ВБ-ГРУП» (том 1 а.с. 22-25); договором купівлі-продажу прав вимоги та їх обліку №100039-ПВ від 11.12.2009 року (том 1 а.с. 26-30); договором комісії №100039 від 11.12.2009 року (том 1 а.с. 31-35); договором суборенди №30/12/10-2 (частини нежитлового приміщення) від 30.12.2010 року (том 1 а.с. 36-41); договором купівлі-продажу основних засобів від 29.10.2010 року (том 1 а.с. 42-55); копією сертифікату відповідності (том 1 а.с. 56); копією статуту ТОВ «ВБ-ГРУП» (том 1 а.с. 57-70); копією договору №69044 про розміщення грошових коштів на поточному депозиті від 08.12.2009 року (том 1 а.с. 71-75); копіями реєстраційних документів (том 1 а.с. 76-78); копією паспортних даних ОСОБА_6 (том 1 а.с. 79); постановою від 28.01.2012 року про закриття кримінальної справи за фактом зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона та порушення кримінальної справи за фактом зайняття гральним бізнесом за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (том 1 а.с. 113); протоколом виїмки та огляду від 11.02.2011 року, під час проведення якої було вилучено 10 гральних автоматів, 6 компютерних системних блоків, 6 компютерних моніторів (том 1 а.с. 183-185); постановою від 11.02.2011 року про приєднання речових доказів до справи (том 1 а.с. 186); протоколами огляду речових доказів від 25.07.2012 року та 15.03.2012 року (том 1 а.с. 187-201, 203-215); постановою від 15.03.2012 року про передачу грошових коштів на депозитний рахунок (том 1 а.с. 216); постановою від 15.03.2012 року про приєднання до справи речових доказів та документів (том 1 а.с. 218); протоколом огляду речових доказів від 27.07.2012 року (том 1 а.с. 220-221); постановою від 27.07.2012 року про приєднання до справи речових доказів та документів (том 1 а.с. 223); постаново. Від 08.08.2012 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 203-2 (том 2 а.с. 1); постановою від 27.08.2012 року про виділення матеріалів із кримінальної справи для проведення додаткової перевірки (том 2 а.с. 33-34).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що підсудна під час розгляду справи в суді давала правдиві послідовні покази, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими доказами.

Суд визнає, що вина підсудної у вчиненні злочину доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 203-2 КК України як співучасть в ролі виконавця у зайнятті гральним бізнесом.

При призначенні покарання суд керується вимогами ст. 4 КК України, відповідно до положень якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а також вимогами ст. 5 КК України, відповідно до положень якої закон про кримінальну відповідальність, що помякшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, а закон, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_2 суд враховує, що злочини за ч. 1 ст. 203-2 КК України відповідно ст. 12 КК України слід класифікувати як злочин невеликої тяжкості, виходячи з редакції КК України 2001 року, яка діяла на момент вчинення підсудною злочину, оскільки внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» № 4025-VI від 15.11.2011 року зміни до ст. 12 КК України погіршують становище підсудної, так як визначають вчинений нею злочин як особливо тяжкий.

Обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, що полягає у належній критичній оцінці ОСОБА_2 своєї протиправної поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, а також вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а саме важкого матеріального становища, оскільки ОСОБА_3 влаштувалася на посаду адміністратора в компютерному клубі з метою матеріального забезпечення всієї родини, жоден з членів якої, на час вчинення ОСОБА_2 злочину, не був працевлаштований.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити підсудній покарання за ч. 1 ст. 203-2 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про заборону грального бізнесу в Україні» № 2852-VI від 22.12.2010 року, у виді штрафу, оскільки злочин ОСОБА_2 був вчинений до внесених змін згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» № 4025-VI від 15.11.2011 року, що передбачає більш суворе покарання з призначенням додаткового покарання.

З урахуванням особи підсудної, а також того, що ОСОБА_3 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, її ставлення до вчиненого, наявність двох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_2 із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» № 270-VI від 15.04.2008 року, у виді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України.

При цьому, суд виходить з того, що злочин ОСОБА_3 вчинила 16.01.2011 року. Станом на 16.01.2011 року діяла редакція ст. 69 КК України згідно Закону України № 270-VI від 15.04.2008 року, відповідно до положень якої суд може призначити основне покарання (в тому числі і штраф), нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. У цьому випадку, суд не має права призначати покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 4 КК України - злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. А тому, оскільки ст. 69 КК України в редакціїЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» № 4025-VI від 15.11.2011 року, де було встановлено обмеження зменшення розміру штрафу не більше ніж на чверть від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, набрала чинності вже після вчинення ОСОБА_2 злочину, тому не може бути застосована з врахуванням вимог ч. 2 ст. 5 КК України.

З врахуванням вищенаведених обставин, суд призначає покарання підсудній за ч. 1 ст. 203-2 КК України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про заборону грального бізнесу в Україні» № 2852-VI від 22.12.2010 року), із застосуванням положень ст. 69 КК України (в редакції в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» № 270-VI від 15.04.2008 року), у виді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, в межах, встановлених ч. 2 ст. 53 КК України (в редакції в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» № 270-VI від 15.04.2008 року), оскільки приходить до переконання, що саме таке покарання буде необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_2, а також попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст.ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 203-2 КК України і призначити їй покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень на користь держави.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у справі:

- 10 (десять) гральних автоматів, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (том 1 а.с. 186) знищити;

- грошові кошти в сумі 475 (чотириста сімдесят пять) гривень різними купюрами, з яких: 473 (чотириста сімдесят три) гривні знаходяться на депозитному рахунку Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області та 2 (дві) гривні віднесено на банківські послуги (том 1 а.с. 216) конфіскувати в дохід держави;

- дві звязки ключів, на яких знаходяться 11 та 12 ключів, що зберігається які зберігаються в камері зберігання речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (том 1 а.с. 218) знищити;

- 6 компютерних системних блоків, 8 рідкокристалічних компютерних моніторів, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області (том 1 а.с. 186) конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором та захисником, а засудженою в той же строк, з часу отримання нею копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.