АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/704/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/62/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_9

представника потерпілої - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086, за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Лановецького району Тернопільської області, обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Борсуки Лановецького р-ну Тернопільської області, жителька АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працююча, не судима

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_11 643 грн. 37 коп. завданої матеріальної шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.

Згідно з вироком суду 20 березня 2014 року приблизно 17 год. 00 хв., ОСОБА_9 на вулиці с. Борсуки Лановецького району Тернопільської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла декілька ударів кулаком правої руки, в якому стиснула мобільний телефон, в потилицю ОСОБА_11 , в результаті чого спричинила ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин із підшкірною гематомою (накопичинення крові в їх товщі) потиличної ділянки голови та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 не погоджуючись із прийнятим відносно неї судовим рішенням, просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого їй кримінального правопорушення. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд дав неправильну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам. Вказує, що судом необґрунтовано визнано покази одних свідків переконливішими над іншими. Також вважає безпідставним стягнення з неї матеріальних та моральних збитків заподіяних злочином, мотивуючи тим, що, на думку апелянта, доказів заподіяння нею потерпілій тілесних ушкоджень судом не здобуто.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та юридичної кваліфікації дій обвинуваченої, вказує на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає в тому, що суд, в порушення вимог ст.290 КПК України, прийняв як докази показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які не допитувались під час досудового слідства. Просить змінити вирок, виключивши з нього вказівку суду на показання вищевказаних свідків.

Заслухавши доповідача - суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Лановецького району, навів аналогічні викладеним у ній мотиви і просить змінити вирок суду першої інстанції та виключити з нього показання свідків, які як докази не були відкриті в порядку ст.290 КПК України; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, навівши аргументи аналогічні викладеним у ній і повністю заперечуючи винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину, просять скасувати вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2014 року та закрити кримінальне провадження; потерпілу ОСОБА_16 та її представника ОСОБА_10 , які просять скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, яким обрати обвинуваченій більш суворе покарання; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг; колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 - задовольнити частково, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 у чиненні інкримінованого їй злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які об`єктивно досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку.

Так, мотивуючи свій висновок щодо наявності у діях обвинуваченої ознак злочину, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги та поклав у основу обвинувачення показання потерпілої ОСОБА_11 , яка показала, що 20 березня 2014 року приблизно о 17 годині на вулиці с. Борсуки вона зустріла ОСОБА_9 , з якою у неї тривалий час існують неприязні відносини. ОСОБА_9 почала називати її нецензурними словами, схопила за руку і своєю рукою нанесла два сильних удари в потилицю. Свідком цієї події був її чоловік, який відразу ж підбіг і зупинив подальший розвиток конфлікту.

Ці ж обставини підтвердив свідок ОСОБА_17 , який був безпосередніми очевидцем конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і в судовому засіданні підтвердив, що 20 березня 2014 року близько 17 години на вулиці с.Борсуки під час сварки, що виникла між потерпілою ОСОБА_11 та обвинуваченою ОСОБА_9 остання нанесла два удари рукою по голові потерпілої.

Окрім того, факт побиття потерпілої ОСОБА_11 обвинуваченою ОСОБА_9 підтвердила також свідок ОСОБА_18 , яка, будучи допитаною в суді першої інстанції зазначила, що 20 березня 2014 року вона була в гостях у своєї сестри ОСОБА_11 . Відразу ж після того як ОСОБА_11 її провела, до неї на телефон зателефонував чоловік ОСОБА_11 та повідомив, що його дружину побила ОСОБА_9 . Вона відразу ж повернулася на місце конфлікту, де побачила свою сестру, її чоловіка та ОСОБА_9 . Наступного дня її сестра звернулася в лікарню, де їй було діагностовано тілесні ушкодження.

З показань вказаних свідків суд встановив, що потерпіла ОСОБА_11 безпосередньо після заподіяння їй тілесних ушкоджень повідомила кожному з них, що ці ушкодження заподіяла їй ОСОБА_19 , описавши обставини, очевидцем яких до того ж був свідок ОСОБА_17 .

Ці ж обставини, наступного дня потерпіла ОСОБА_11 повідомила в Лановецькому РВ УМВС України в Тернопільській області, виклавши їх у заяві про злочин. (а.м.к.п. 56)

Вищенаведені показання потерпілої та свідків, які ретельно були досліджені судом першої інстанції, об`єктивно стверджуються висновком судово-медичної експертизи від 11 липня 2014 року № 818, у відповідності до якого при лікуванні з 21 березня по 3 квітня 2014 року в травматологічному відділенні Лановецької комунальної центральної районної лікарні в ОСОБА_11 були виявлені забій м`яких тканин із підшкірною гематомою потиличної ділянки голови та струс головного мозку як один із видів закритої черепно-мозкової травми, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

(а.с.м.п.48-51)

Що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_9 викладених в апеляційній скарзі, за змістом яких апелянт вказує на неправильну оцінку судом показань потерпілої та обвинуваченої, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Оцінюючи докази по справі, місцевий суд належним чином аргументував своє рішення щодо оцінки показань всіх учасників судового процесу і дійшов правильного висновку, що сукупність доказів зібраних під час досудового слідства та досліджених в судовому засіданні дають підставу для висновку про наявність в діях обвинуваченої ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акту, який надається суду, долучається реєстр матеріалів досудового розслідування, на підставі якого суд визначає обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, який був долучений до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 зазначено про допит під час досудового розслідування потерпілої ОСОБА_11 ,підозрюваної ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Як слідує з матеріалів провадження на час закінчення досудового розслідування сторона захисту не володіла речовими доказами чи матеріалами, які згідно ч.6 ст.290 КПК України необхідно надавати для ознайомлення стороні обвинувачення. (а.с.м.п.76)

У відповідності до положень ч.11 ст.290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Як вбачається із змісту вироку та журналу судового засідання судом першої інстанції, за клопотанням захисника обвинуваченої, в судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 .

Разом з тим, відомості про вказаних свідків в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який був долучений до обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 відсутній; клопотання про допит даних свідків під час досудового розслідування не надходили ні від сторони захисту, ні від сторони обвинувачення; під час досудового розслідування зазначені свідки не допитувались.

Згідно ч.12 ст.290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, суд не мав права під час судового розгляду досліджувати докази, а саме показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 , до яких не був наданий доступ стороні кримінального провадження згідно з вимогами ст.290 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо допущеного судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального законодавства щодо допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 та необхідності їх виключення із вироку.

При цьому відсутність цих показань в судовому рішенні жодним чином не впливає на доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оскільки ці обставини стверджуються доказами зібраними, дослідженими та оціненими в порядку та спосіб визначений кримінальним процесуальним законом і належність та допустимість яких не оспорююється.

Що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_9 про безпідставність стягнення з неї в користь потерпілої матеріальної шкоди, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки суд у вироку належно мотивував своє рішення як щодо наявності доказів заподіяння злочином шкоди, так і відносно суми стягнення заподіяної шкоди.

Суд належно аргументував свої висновки на предмет суми відшкодування матеріальної шкоди, прийнявши до уваги довідку лікувального закладу про вартість медичних препаратів, що були придбані ОСОБА_11 за час проходження курсу лікування в травматологічному відділенні Ланівецької ЦРЛ, а також відмовивши у стягненні коштів на придбання медикаментів, що не стосувалися лікування травми, отриманої внаслідок вчиненого відносно неї злочину.

Разом з тим, вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував усі обставини справи і, як наслідок, стягнув моральну шкоду, яка за своїм розміром не відповідає вимогам закону.

Зокрема, місцевим судом не враховано матеріальний стан обвинуваченої ОСОБА_9 , яка не працює; проживає разом з чоловіком, який є інвалідом ІІІ групи і неодноразово проходить стаціонарне лікування, а також з мамою свого чоловіка, яка є особою похилого віку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суму відшкодування моральної шкоди, визначену судом першої інстанції, необхідно зменшити до 3 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності, справедливості та виваженості.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 412 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Лановецького району Тернопільської області задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2014 року відносно ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду на показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 та ОСОБА_14 .

Зменшити суму відшкодування моральної шкоди стягнутої з обвинуваченої ОСОБА_9 в користь потерпілої ОСОБА_11 до 3 000 (три тисячі) грн.

В решті вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2014 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Судді:

______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2