Дата документу Справа № 1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/4146/15-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/589/15 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 26 червня 2015року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ) на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

адвокат ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, адвокат ОСОБА_6 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ) посилається на відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу скасувати, в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за наступних обставин.

Так, 12 червня 2015 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , проходив через арку між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , з метою пошуку осіб, відносно яких можна було б вчинити злочин. Побачивши потерпілу ОСОБА_9 , яка прямувала через зазначену арку, на шиї якої був золотий ланцюжок із золотим кулоном в формі овалу, у ОСОБА_7 виник умисел направлений на відкрите викрадення вказаних золотих прикрас ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 несподівано для потерпілої підбіг до ОСОБА_9 та взявся правою рукою за золотий ланцюжок та золотий кулон потерпілої, після чого зірвав їх з шиї ОСОБА_9 та зник з місця скоєння злочину. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6000 грн.

12 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001986 внесені відомості про злочин, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

12 червня 2015 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

12 червня 2015 року слідчий СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в обгрунтування якого вказав на достатність доказів, що свідчать про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, тяжкість можливого покарання у випадку визнання його винуватим, наявність іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя в ухвалі вказав на обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджене доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Посилаючись на вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину з застосуванням насильства, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав необхідним ухвалу скасувати та, обравши до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначити мінімальний розмір застави, перевіривши матеріали провадження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Слідчий суддя в ухвалі вірно зазначив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що не оспорюється апелянтом.

Разом з тим, вказуючи на те, що обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам переховуватись від органів досудового розслідування, слідчий суддя, в порушення вимог п. п. 2, 4 ч.1 ст. 196 КПК України щодо змісту ухвали про застосування запобіжного заходу, не вказав обставини, які засвідчують про існування визнаного доведеним ризику.

Одночасно, вирішуючи питання не визначати розмір застави, слідчий суддя не звернув уваги на висунуту ОСОБА_7 підозру у вчиненні останнім відкритого викрадення чужого майна, яке слідство, кваліфікуючи дії підозрюваного, не пов`язує з насильством, а зазначені органом досудового розслідування фактичні обставини також не містять відомостей про застосування підозрюваним насильства.

Отже, слідчий суддя, за відсутності підстав, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, безпідставно не визначив відносно ОСОБА_7 розмір застави, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України.

Таким чином, прийняте слідчим суддею рішення пов`язано з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства України, що, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України, передбачає скасування оскаржуваного рішення.

Приймаючи, згідно ч.3 ст. 407 КПК України, нову ухвалу колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи відомості щодо наявності обвинувачення відносно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо затримання підозрюваного з речовими доказами при спробі втечі з місця скоєння злочину, колегія суддів знаходить обґрунтованою висунуту ОСОБА_7 підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючою ознакою повторності.

У відповідному клопотанні, слідчий вказав на ризики стосовно негативної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді переховування останнього та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Судова колегія, з урахуванням дати вчинення даного злочину 12.06.2015 року, вважає доведеним ризик щодо можливості вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, оскільки матеріали провадження засвідчують наявність в Заводському районному суді м. Запоріжжя відносно ОСОБА_7 іншого кримінального провадження, в рамках якого 27.05.2015 р. складений обвинувальний акт.

Встановлений ризик негативної поведінки ОСОБА_7 у сукупності із наявністю іншого кримінального провадження стосовно даного підозрюваного, корисливим мотивом злочину, підозра щодо якого висувається останньому, відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та джерела доходу, очікуваного покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, підтверджують неможливість застосування до даної особи альтернативних видів запобіжного заходу.

Заявлений слідчим ризик щодо переховування ОСОБА_7 , за відсутності даних з приводу його обґрунтування, є недоведеним.

Положення ч.2 ст. 183 КПК України, вказують на відсутність певних обмежень, а положення пункту 4 частини 2 зазначеної норми свідчать про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 , як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, даного виду запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризику подальшого продовження ним злочинної діяльності, недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу переконують судову колегію у необхідності застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідатиме положенням ст.ст. 132, 176, 177, 183, 194 КПК України.

Отже, висновки колегії суддів про необхідність скасування оскаржуваного рішення з постановленням нової ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи вимоги апеляційної скарги, передбачають часткове задоволення апеляції захисника.

Одночасно, у відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, колегія вважає необхідним, взявши до уваги майновий стан підозрюваного та висловлену у судовому засіданні думку прокурора, визначити стосовно ОСОБА_7 мінімальний розмір застави, який, згідно п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, становить 24 360 грн., що, на думку судової колегії, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 (в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ) задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 год. 20 хв. 10 серпня 2015 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у вигляді 20 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду із визначеною ними періодичністю; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4