Провадження № 274/6597/14-к
УХВАЛА Провадження № 1-в/0274/70/15

І м е н е м У к р а ї н и
14.04.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря . . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . ОСОБА_4
засудженого . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазурово Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 23.02.06 за ст.ст. 185 ч. 3, 162 ч. 1, 70 КК України на 1 рік позбавлення волі,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений 18 травня 2007 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі. Знову засуджений 15 вересня 2009 року Саранським районним судом Одеської області за статтями 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 29.01.07; кінець строку: 26.07.15, 3/4 строку покарання відбув 13.06.14.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовою заявою про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений заяву підтримав, просить звільнити умовно-достроково. На запитання головуючого, чи визнає він вину у скоєному злочині та за яких обставин злочин було скоєно, надав показання, які відповідають, наданим в ході судового розгляду по суті, які були розцінені як намагання уникнути кримінальної відповідальності, тобто фактично вину не визнав. Просить звільнити його, так як у нього є бабуся похилого віку, яка потребує догляду, він був працевлаштований на виробництві, мав заохочення.

Представник адміністрації виправної колонії заяву не підтримав, охарактеризував засудженого ОСОБА_5 з посередньої сторони, вказав, що ОСОБА_5 не перебуває на обліку, як злісний порушник режиму відбування покарання, був працевлаштований, мав заохочення, участі у виконанні робіт із благоустрою установи не приймає, як і самодіяльних організаціях. Вважає, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці ще не довів виправлення і тому заява є передчасною.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.02.07. За період відбуття покарання зарекомендував себе з посередньої сторони, за час відбування покарання допустив 12 порушень вимог режиму тримання, за що сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі за зберігання заборонених предметів, стягнення погашені у встановленому законом порядку. За час відбування покарання має 9 заохочень. На виробництві колонії працевлаштований в майстерні різноробочим, дбайливо ставиться до майна у станови і предметів, якими користується для виконання дорученої роботи. У відношенні до представників адміністрації не завжди тактовний, до виконання передбачених законом вимог ставиться не зажди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт і з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, соціально-корисної активності не проявляє.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви засудженого у зв`язку з її передчасністю.
Заслухавши засудженого, представника адміністрації виправної колонії, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що до засудженого ОСОБА_5 не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (п. 17) судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Засуджений раніше судимий до позбавлення волі, але після звільнення знову вчинив, в тому числі особливо тяжкий злочин, вини у вчиненні якого фактично не визнає.

Покарання, відповідно до ст. 50 КК України, має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів. На думку суду, ставлення засудженого до вчиненого злочину, тяжкість цього злочину, незначний період часу, який ОСОБА_5 відбуває покарання у РВК № 73, байдуже ставлення до участі у суспільно-корисних відносинах свідчать про недосягнення навіть початкової стадії досягнення мети покарання та передчасність висновку про доведення виправлення засудженого. Задоволення заяви засудженого призведе до того, що особа, яка вчинила особливо тяжкий злочин та заперечує вину у його вчиненні, отримає заохочення у виді звільнення від покарання у вигляді ізоляції від суспільства, що на думку суду не сприятиме досягнення мети покарання як самому засудженому, так і іншим особам.

Зазначене не дає суду підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, а тому його клопотання є передчасним.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, без виклику якого постановлена ухвала, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1