Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :
На розгляді у Дніпровському районному суді на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.

На виконання вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 331 КПК України, судом у судовому засіданні на обговорення учасників кримінального провадження було поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

У судовому засіданні прокурор вважав за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, встановлені ризики слідчим суддею, на даний час, не відпали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти продовження дії запобіжного заходу, адже, на даний час, він являється засудженим за вироком суду до позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З бази автоматизованого документообігу суду Д-3, а саме ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2014 року слідує, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою було обрано, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, даних про особу обвинуваченого, який є уродженцем Львівської обл., громадянином України, українцем, з вищою освітою, не одруженим, працюючим на посаді гірника-підземника ДП Львів вугілля шахта Степова , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимим, та з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

В подальшому, ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.02.2015 року.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.

Додаткових характеризуючих даних на обвинуваченого ОСОБА_5 , які б не були відомими слідчому судді при обранні запобіжного заходу надано не було так як на момент обрання цього запобіжного заходу, так і на на цей час, він не одружений, має ту ж саму адресу проживання. Апріорі, за цей час, останній був засудженим за вироком суду до позбавлення волі, що свідчить про те, що вказані в ухвалі слідчого судді ризик про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення є реальним та триваючим.

В свою чергу, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому суд, відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, не вбачає за можливе визначати розмір застави ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд, вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді утримання під вартою продовжити у межах двох місяців, а саме по 08 квітня 2015 року включно.

Керуючись ст. ст. 1-28, 331, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, вважати продовженим по 08 квітня 2015 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
С у д д я: ОСОБА_1