Справа №585/4328/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/1/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за № 0002326 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст. 153 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року, у якій він порушує питання про необхідність скасування вироку та направлення провадження на нове досудове розслідування.

За судовим рішенням ОСОБА_6 було визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 153 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що суд не вірно кваліфікував його дії за ст.153 КК України та вважає, що вони відносяться до хуліганських дій. Зазначає, що суд не в повному обсязі вивчив всі обставини справи та не взяв до уваги його показання, а тому просить вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року скасувати у зв`язку з невідповідністю обставинам справи, порушенням вимог кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження направити на нове досудове розслідування.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло доповнення до апеляційної скарги, вважає, що вирок є незаконним та підлягає скасуванню, у зв`язку з невірним застосуванням КК України, істотним порушенням Конституції України та кримінального процесуального кодексу України.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували.

За рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 13.09.2013 р. приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітивши малолітню ОСОБА_8 , 01.06.2004 р. наздогнав її, схопив рукою за волосся та застосовуючи фізичне насильство, перекинув її через паркан у двір нежилого господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , де, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, всупереч її волі, почав вимагати у неї зняти з себе одяг. Отримавши відмову, ОСОБА_6 оголив свої статеві органи та, застосовуючи фізичне насильство, незважаючи на безпорадний стан потерпілої внаслідок малолітнього віку, почав вимагати задовольнити його статеву пристрасть неприродним способом. Проте, малолітня ОСОБА_8 під приводом необхідності відлучитися з метою справити природні потреби, скориставшись тим, що ОСОБА_6 не міг пересуватись через спущені до колін брюки та білизну, втекла з території вищевказаного господарства. ОСОБА_6 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не належали від його волі.

Дії ОСОБА_6 суд першої інстанції кваліфікував за ч.3 ст.15, ч.3 ст.153 КК України, як незакінчений замах на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинений повторно, щодо малолітньої особи.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_7 , які повністю підтримав подану ним апеляційну скаргу та заявлене ним клопотання про застосування до нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», прокурора ОСОБА_9 , який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.153 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ст.153 КК України, а наявні хуліганські дії, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадження доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 13.09.2013 р. о 18 год. 30 хв. вона йшла до своєї бабусі ОСОБА_10 , яка проживає по АДРЕСА_3 . По дорозі її наздогнав якийсь чоловік схопив її за руку і сказав, щоб вона задовольнила його статеву пристрасть неприроднім шляхом, на що вона відмовилась та стала кричати. Чоловік, як потім вона дізналась, ОСОБА_6 , схопивши її за волосся, посадив на паркан, вона перелізла та почала тікати і кликати на допомогу, але ОСОБА_6 наздогнав її недалеко від будинку, два-три рази вдарив не сильно по обличчю, потім почав знімати штани та оголив свій статевий орган, ОСОБА_8 сказавши що їй потрібно до туалету втекла. Прибігши до бабусі, де були також її мати та вітчим, вона все їм розповіла, і вони цього чоловіка упіймали. У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 послідовно розповіла про події, які сталися 13.09.2013 р., а саме, що ОСОБА_6 застосовуючи до неї фізичне насильство, незважаючи на її безпорадний стан, почав вимагати задовольнити його статеву пристрасть неприродним способом, але усіх дій не вчинив.

Зазначені вище показання, на думку колегії суддів, є послідовними, логічними за своєю суттю та об`єктивно узгоджуються і співпадають з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Зокрема, свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 13.09.2013 р. приблизно о 18 год. 30 хв. коли вона знаходилась вдома разом з сином ОСОБА_11 та невісткою ОСОБА_12 , у двір забігла ОСОБА_13 , яка сильно плакала, кричала, була налякана і розповіла, що її схопив «п`яний дядько», вдарив і вкинув у двір нежилого господарства, там теж її бив і просив задовольнити його статеву пристрасть неприродним шляхом, при цьому зняв штани, а вона попросилась у туалет і втекла. Невістка з сином побігли до того господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , там дійсно зараз ніхто не живе. Нікого не знайшли у дворі, а побачили якогось чоловіка в кущах поблизу. Зі слів її сина то був ОСОБА_6 , якого її невістка ОСОБА_14 впізнала.

Аналогічні показання в судовому засідання дав і свідок ОСОБА_11 .

Зазначені обставини підтверджуються також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

? протоколом огляду місця події від 14.09.2014 р. та фототаблицею до нього (т.1 а.п.7-11);

? висновком судово-медичної експертизи № 564 від 26.09.2013 р. (т.1 а.п.27-28);

? висновком Акту № 68/8695 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 15.11.2013 р. (т.1 а.п.64-67);

? протоколом та відеозаписом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 16.09.2013 р. (т.1 а.п.89-93);

? згідно відеозапису відзнятого під час слідчого експерименту, ОСОБА_6 в присутності захисника, добровільно розповів про обставини вчиненого ним злочину;

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що суд не вірно кваліфікував його дії за ст.153 КК України, які, як він вважає, відносяться до хуліганських, колегія суддів розцінює як спосіб захисту та уникнення від відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними вище доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність тверджень обвинуваченого, що злочин був вчинений ним з хуліганських спонукань, оскільки доказів хуліганських дій, а саме грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, судом встановлено не було.

Було також проведено перевірку і заяві обвинуваченого стосовно застосування до нього незаконних методів під час проведення досудового слідства

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2014 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження від 27 листопада 2014 року, оскільки слідчим були досліджені всі можливі докази у кримінальному провадженні і в діях працівників міліції відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_6 на вказану ухвалу слідчого судді була залишена без задоволення, а судове рішення залишено без змін.

Таким чином рішення набрало законної сили.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст. 65 КК України, належним чином урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, - обвинувачений вчинив замах на злочин, який відповідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, - наявність у обвинуваченого неповнолітнього сина 2001 року народження та обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги всі обставини, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, який вину свою у вчиненні злочину не визнав, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, суд дійшов висновку, що обрана обвинуваченому ОСОБА_6 міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення і попередження ним нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленого судом вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 березня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4