Провадження №1-в/193/185/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
09 липня 2015 року сел.Софіїка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю заявника: ОСОБА_3
потерпілої по кримінальній справі: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні сел. Софіївка клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
08 червня 2015 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, обгрунтовує його тим, що ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року накладено арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , як на майно, що належить ОСОБА_5 . Проте, на момент постановлення вказаної ухвали суду 1/2 частка квартири не належала ОСОБА_5 , оскільки згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування задоволено, визнано за нею право власності на 1/2 частку квартири. Враховуючи, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна на підставі вищевказаної ухвали від 11 жовтня 2012 р. встановлено обтяження та заборона відчуження 1/2 частки квартири, вона не може вчинити державну реєстрацію свого права власності, тому просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 просить задовільнити клопотання, оскільки арешт накладено безпідставно.
Потерпіла по кримінальній справі ОСОБА_4 заперечує проти задоволення клопотання, так-як не виконаний цивільний позов.
Прокурор будучи належним чином увідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не увідомив, відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи , не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Розглянувши матеріали клопотання, вислухаши думку учасників процесу, суд приходить до переконання про необхідність відмовити в задоволенні клопотання, із наступних підстав:
частинами 1, 6 ст.126 КПК України (в редакції 1960 р.) передбачено, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.
Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Судом встановлено, що постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року, накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7), зазначений арешт накладено на підставі вимог ст.ст.125, 126 КПК України (1960 року). В ході розгляду даного клопотання захисник ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання, без будь-яких обгрунтувань, не надавши суду інформації про рішення Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 22 червня 2012 р..
Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним по ч.4 ст.187, ч.2 ст.28, ст.348; п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст.115; ч.3 ст.262; ч.1 ст.14, п.п. 1, 6, 8, 12 ч.2 ст.115, 70 КК України і призначено покарання до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.
Під час огляду в судовому засіданні цивільної справи №413/2029/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, встановлено, що 03 березня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з вищевказаною позовною заявою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2012 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено: 1)визнано договір дарування 1/2 частки житлової квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , 22 червня 2011 року правочин, який вчинено для приховання іншого договору довічного утримання - удаваним правочином; 2)визнано договір дарування частки квартири, укладений 22 червня 2011 року та посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори за реєстром № 2-2361, відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_5 , прийняв в дар 1/2 частку квартири під АДРЕСА_1 - недійсним; 3)визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5), однак згідно журналу судового засідання від 19 червня 2012 р. (а.с. 31), 21 червня 2015 р. участь по даній справі брав позивач ОСОБА_3 , а під час оголошення явки сторін позивачем вказаний ОСОБА_6 , будь-яких даних про представництво в журналі відсутні.
Крім того, 21 червня 2012 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, однак саме рішення датовано 22 червня 2012 р., також на аркуші 43 цивільної справи №413/2029/12 знаходиться диск, який не містьть технічного запису судового засідання та журналу судових засідань (довідка на а.с. 33), таким чином дане рішення суд не може взяти за основу для скасування арешту майна.
Враховуючи вищевикладеного, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання про скасування арешту майна відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.126 КПК України (в редакції 1960 р.) КПК України, п.14 ч.1 ст.537, ст. 539 КПК України, суд, -
1. В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, відмовити, як необгрунтованого.
2.На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області в семидобовий строк з часу її оголошення.
Суддя: