Справа № 495/1449/15-к

ВИРОК
11.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження стосовно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.
Первомайське, Дроківського району Р.Молдови, українця, громадянина України,
з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08 лютого 2015 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_4 , знаходячись на території житлового будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в ході сварки з потерпілою ОСОБА_5 , маючи намір на спричинення їй легких тілесних ушкоджень, діючи умисно, твердим предметом наніс удар потерпілій ОСОБА_5 в область голови, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани потиличної області, синець в лівій половині обличчя, синець лівого ока, як наслідок травмуючої дії твердих предметів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 22 від 17.02.2015року відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що тягнуть короткочасний розлад здоров`я.
Будучи допитаним у підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у скоєному розкаявся та просив затвердити угоду про примирення між ним та потерпілою.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 125 ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
27 лютого 2015 року на стадії досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_4 з однієї сторони та потерпілою ОСОБА_5 з другої сторони було складено угоду про примирення, згідно якої сторони домовились про те, що потерпіла відмовилась від стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, міра покарання підозрюваному ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, повинна бути призначена у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та потерпілої.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення між потерпілою стороною та обвинуваченою, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, шляхом опитування повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладання та затвердження угоди, просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 також не заперечувала проти затвердження угоди про примирення з обвинуваченим, також розуміє наслідки укладання та затвердження даної угоди, підтвердила в суді, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення та відмови від стягнення матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Узгодженою угодою про примирення міра покарання для обвинуваченого встановлена в межах ст. 190 ч.2 КК України з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого ОСОБА_4 каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки їх невиконання.
Оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475, 394 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27.02.2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 з однієї сторони та потерпілою ОСОБА_5 з другої сторони.
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, і призначити йому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним, обвинуваченим, може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгодженої сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди ;
- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди: ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6-7 ст.474 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :