Справа 11-6852007р.
Головуючий у 1 інстанції: Хитров Б.В.
ст. 186 ч. 2 КК Доповідач: Моїсеєнко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня 4 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого
Безверхого О.М. Суддів Моїсеєнко Т.М. , Олійника В.Б. З участю прокурора Кононової Л. Ф. Потерпілого
ОСОБА_1. ЗасудженогоОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженогоОСОБА_2 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2007 року яким

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець
м. Суми,
мешканець:АДРЕСА_1, раніше судимий: 1.
6.03.2001р. за ст. ст.
142 ч. 2, 17, 141 ч. 1,
141 ч. 2, 42 КК України до
позбавлення волі на строк
5 років 2
місяці, із конфіскацією майна.

Звільнений 13.04.2004р. умовно-

достроково на 1
рік 3 місяці 7 днів, засуджений за ст.
186 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

за ст. 296 ч. 2 КК України до позбавлення волі на
строк 2 роки 6 місяців. На підставі
ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів ОСОБА_2 визначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6
місяців.

Відповідно до
вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за скоєння злочинів за
слідуючих обставин:

22.07.2006
року о 2 год. ОСОБА_2
знаходячись біля бару « Банан» по вул.
Курській м. Суми, за попередньою змовою з іншими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме
провадження, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи незначний привід, суперечку за право першим скористуватись
послугами таксі, з особливою зухвалістю
та винятковим цинізмом, прагнучи
показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших
осіб та протиставити себе іншим громадянам,
безпричинно, з надуманих
мотивів, усвідомлюючи свою чисельну та
фізичну перевагу, розпочали бійку з
незнайомими їм ОСОБА_1 та ОСОБА_3.,
наносячи їм чисельні удари кулаками та ногами у різні
частини тіла, завдавши їм фізичного
болю.

В ході
хуліганських дій, 22 липня 2206
року, о 2 год., знаходячись
біля бару « Банан » по вул. Курській
м. Суми,
ОСОБА_2 із застосуванням насильства,
що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, завдаючи удари ОСОБА_1 в різні частини тіла, відкрито заволодів його мобільним телефоном
зі стартовим пакетом, вартістю 1200 грн.

В
поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 просить пом'якшити призначене йому
покарання, перекваліфікувати його дії з
ч. 2 на ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки попередньої змови групи осіб на
скоєння хуліганських дій з його боку не було. Він не згоден з сумою, яка стягнута з нього на користь потерпілого
ОСОБА_1. , оскільки оцінка викраденого
майна проведена в відсутність самого майна. При призначенні покарання судом не
в повної міри враховані обставити, що
пом'якшують покарання, а саме: повне
визнання вини та щире каяття, його вік
та позитивну характеристику з місця мешкання,
відсутність обставин, що
обтяжують покарання.

Відповідно
до вимог ст. 324 КПК України, постановляючи вирок, суд повинен вирішити зазначені цією статтею
питання, в тому числі і питання про
те, чи має діяння склад злочину і якою
саме статтею кримінального закону він передбачений.

Згідно ст.
333 КПК України, у вступній
частині вироку вказується, що він
постановлений ім'ям України відповідно до статті 321 цього Кодексу, зазначаються назва суду, який виносить вирок, місце і час постановления вироку, склад суду,
секретар , учасники судового
розгляду, перекладач, якщо він брав участь у судовому
засіданні, прізвище, ім'я і по батькові підсудного, рік,
місяць і день його народження,
місце народження і місце проживання,
заняття , освіта, сімейний стан та інші відомості про особу
підсудного, що мають значення для
справи, і кримінальний закон, що передбачає злочин, у вчиненні якого обвинувачується підсудний.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку
повинна містити формулювання обвинувачення,
визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, способу вчинення та
наслідків злочину, форми вини і мотив
злочину.

В
порушення вимог зазначеного кримінально - процесуального закону, суд зазначив у вступній частині вироку, що ОСОБА_2 обвинувачується у скоєнні
злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч. 2,
286 ч. 2 КК України, хоча
фактично, відповідно до обвинувального
висновку, він обвинувачується у скоєнні
злочинів, передбачених ст. ст. 186 ч. 2,
296 ч. 2 КК України.

В протоколі
судового засідання ( а.с. 294 - 295
) вказано, що під час судових дебатів, прокурор,
який брав участь у розгляді справи судом 1 інстанції, в своєї промові зазначив, що ОСОБА_2 обвинувачується в скоєнні
злочинів, передбачених ст.
ст. 186 ч. 2, 286 ч. 2 КК України і просив визнати його
винним в скоєнні цих злочинів та призначити ОСОБА_1 покарання за ст.
286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Однак, вироком суду ОСОБА_2 засуджений за ст.
ст. 186 ч, 2 та 296 ч. 2 КК України.

Крім
того, формулюючи обвинувачення ОСОБА_1
за епізодом скоєння грабіжу відносно потерпілого ОСОБА_1, суд у вироку невірно вказав час скоєння
злочину, зазначивши, що грабіж скоєний 22 липня 2206 року, що суттєво відрізняється з часом скоєння
цього злочину, встановленого органом
досудового слідства.

Також, формулюючи обвинувачення ОСОБА_1 за епізодом
скоєння ним хуліганських дій відносно потерпілих ОСОБА_1. та ОСОБА_3. суд фактично переписав
обвинувачення із обвинувального висновку,
зазначивши в мотивувальній частині вироку, що хуліганство скоєне ОСОБА_2 з особливою
зухвалістю та винятковим цинізмом, в той
же час не зазначив, в чому саме полягає
винятковий цинізм, а при кваліфікації
злочинних дії ОСОБА_2 за ст. 296 ч. 2 КК України така об'єктивна сторона
злочину, як «винятковий цинізм» вказана
не була.

Допустився
суд також помилки при визначенні кваліфікуючої ознаки хуліганських
дійОСОБА_2, повторивши помилку органу
досудового слідства.

Відповідно
до ч. 2 ст. 296 КК України, такої кваліфікуючої ознаки, як скоєння хуліганства за попередньою змовою
групою осіб не існує, однак суд
хуліганські діїОСОБА_2 кваліфікував саме за такою кваліфікуючою ознакою, хоча фактично стаття містить кваліфікуючу
ознаку, як хуліганство групою осіб.

2

Таким чином суд допустив істотні
порушення вимог кримінально- процесуального закону та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, тому
вирок суду не може вважатися законним і обгрунтованим і підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд.

Що
стосується доводів апеляції засудженогоОСОБА_2 щодо невірного визначення суми
вартості викраденого майна та призначення йому занадто суворої міри
покарання, то ці питання повинні бути
перевірені судом при новому розгляді справи.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст.
362, 365, 366,
377 КПК України, колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженогоОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 24 травня 2007 року відносно ОСОБА_2 скасувати, в зв'язку з істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним
обставинам справи, а кримінальну справу
направити на новий судовий розгляд, в
той же суд, в іншому складі суддів.