Провадження №1-кп/761/1107/2013
В И Р О К

іменем України

20 грудня 2013 року
м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Хардіної
О.П.,

при секретарі - Василенко М.А.,

за участю прокурора -
Ваврентовича Р.Л.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

потерпілого - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження за
обвинуваченням

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Мецамор Октемберянського району,
Вірменія, громадянина України, освіта
– середня спеціальна, не працює, не
одружений, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, проживає: АДРЕСА_2 раніше не
судимий,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186
КК України, -

В С Т А Н О В
И В :

Обвинувачений ОСОБА_1 16 липня 2013 року
приблизно о 14.00 годин з ОСОБА_3, ОСОБА_2
та невстановленою досудовим слідством
особою, знаходилися на 4-му поверсі
новобудови за адресою: м. Київ, вул.
Руданського, 1. В цей час між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, ОСОБА_3, невстановленою
органами досудового розслідування
особою виник конфлікт. В процесі
конфлікту у ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
невстановленої органами досудового
розслідування особи виник злочинний
умисел на відкрите викрадення майна
потерпілого ОСОБА_2

Реалізуючи свій злочинний умисел та
діючи узгоджено між собою,
обвинувачений ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
невстановлена досудовим слідством
особа із застосуванням насильства, що
не є небезпечним для життя та здоров*я
потерпілого в момент заподіяння,
подолали опір потерпілого ОСОБА_2,
зваливши його на підлогу. Діючи згідно
розподілу ролей, обвинувачений ОСОБА_1
тримав ОСОБА_2 за обидві руки, а ОСОБА_3
та невстановлена досудовим
розслідуванням особа, тримаючи ОСОБА_2
за тулуб, руками витягли майно, яке
знаходилося в карманах брюк
потерпілого, відкрито заволодівши
майном потерпілого, а саме: мобільним
телефоном «Nokia Asha 202» чорного кольору,
ІМЕІ НОМЕР_1, ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 650
грн., в якому містилася картка пам*яті
ємністю 8Гб вартістю 160 грн., сім - картка
оператора мобільного зв*язку «Лайф»
НОМЕР_3 вартістю 10 грн., на балансовому
рахунку якої містився авансовий платіж
за користування послугами мобільного
зв*язку в сумі 40 грн.; грошима в сумі 1300
грн., а всього на загальну суму 2160 грн.
Після цього обвинувачений ОСОБА_1,
разом з ОСОБА_3, та невстановленою
досудовим розслідуванням особою з
місця вчинення кримінального
правопорушення зникли, викраденим
майном розпорядилися на власний
розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
визнав в повному обсязі, щиросердно
розкаявся, не оспорював час, місце,
спосіб, мотив, мету, форму вини, розмір
шкоди за кримінальним правопорушенням,
передбаченим ч.2 ст.186 КК України. В суді
обвинувачений ОСОБА_1 пояснив, що 16
липня 2013 року приблизно о 14.00 годин він
з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та чоловіком, прізвища
якого він не знає, знаходилися на 4-му
поверсі новобудови за адресою: м. Київ,
вул. Руданського, 1, де вони працювали. В
цей час між потерпілим та ОСОБА_3,
чоловіком, імені якого він не знає,
виник конфлікт. В процесі конфлікту
ОСОБА_3 та інший чоловік, прізвища якого
він не знає, почали утримувати
потерпілого, він долучився до них та
також почав утримувати ОСОБА_2, за руки,
при цьому ОСОБА_3 та інший чоловік
спільно витягли вміст кишень одягу
потерпілого, а саме: мобільний телефон
Нокіа, а також гроші в сумі 1300 грн.
Викрадені гроші вони витратили спільно
на спиртні напої, телефон залишився у
чоловіка, прізвища його він не знає.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_1, а
також ОСОБА_3, який був з чоловіком,
імені якого він не знає, вони
познайомилися 16.07.2013 року біля
магазину, спільно розпивали спиртні
напої. Потім приблизно о 14.00 годин вони
пішли до новобудови за адресою: м. Київ,
вул.Руданського, 1, де працювали
чоловіки. ОСОБА_1, ОСОБА_3 та інший
чоловік побачили у нього гроші,
оскільки він в їх присутності
розплачувався в магазині, і почали його
утримувати за руки та тулуб, ОСОБА_1
тримав його за руки, інші чоловіки в цей
час витягали з кишень його штанів
мобільний телефон Нокіа та гроші в сумі
1300 грн. Цивільний позов не заявляє,
просить суворо не карати ОСОБА_1,
претензій до якого він не має.

З урахуванням думки обвинуваченого,
інших учасників кримінального
провадження, із застосуванням вимог ч.3
ст.349 КПК України, оскільки проти цього
не заперечують учасники кримінального
провадження, суд визнав недоцільним
дослідження тих обставин, які ніким не
оспорюються, щодо часу, місця, способу,
мотиву та мети, форми вини, розміру та
вартості викраденого майна у зв*язку з
відсутністю сумнівів в правильності
розуміння їх змісту учасниками
судового провадження, добровільності
їх позицій. При цьому обвинуваченому
ОСОБА_1 було роз*яснено, що у випадку
визнання таких обставин він буде
позбавлений права оскаржувати ці
обставини в суді.

Заслухавши думку учасників судового
провадження, пояснення ОСОБА_1, який не
оспорює обставини щодо часу, місця,
способу, мотиву та мети, форми вини,
розміру викраденого майна, пояснення
потерпілого ОСОБА_2, суд дійшов
висновку про наявність вини ОСОБА_1 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186
КК України, за ознаками відкритого
викрадення чужого майна, поєднаного із
застосуванням насильства, що не є
небезпечним для життя та здоров*я
потерпілого в момент заподіяння,
вчиненого за попередньою змовою групою
осіб, за вчинення якого він підлягає
кримінальному покаранню.

Обставинами, які пом*якшують покарання,
відповідно до ст.66 КК України, є
визнання вини та щире розкаяння
ОСОБА_1Обставин, що обтяжують покарання
відповідно до ст.67 КК України, судом не
встановлено.

Вирішуючи питання про покарання, суд
враховує положення ст.65 КК України,
відповідно до якої особі, яка вчинила
злочин, має бути призначено покарання
необхідне і достатнє для її
виправлення і попередження нових
злочинів. Призначене покарання за
своїм видом та розміром повинно бути
відповідним характеру вчинених дій їх
небезпечності та даним про особу
винного.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд
враховує обставини, які пом*якшують
покарання, та відсутність обставин, що
обтяжують покарання, дані про особу
ОСОБА_1, який раніше не судимий, не
працює, за місцем проживання
характеризується задовільно, на обліку
у лікаря нарколога, психіатра не
перебуває, ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, яке
відповідно до ст.12 КК України
відноситься до тяжких кримінальних
правопорушень, є корисливим, у зв*язку з
чим необхідним і достатнім для
виправлення та попередження вчинення
нових кримінальних правопорушень буде
призначити покарання у вигляді
позбавлення волі.

З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_1
вину визнав, розкаявся, раніше не
судимий, задовільно характеризується
за місцем проживання, має постійне
місце проживання, де проживає із сім*єю,
з урахуванням думки потерпілого
ОСОБА_2, який просив суворо не карати
ОСОБА_1, суд дійшов висновку про
можливість виправлення ОСОБА_1 без
відбування покарання, у зв*язку з чим
його необхідно звільнити від
відбування покарання з випробуванням
та покладенням обов*язків відповідно
до п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України,
зобов*язавши ОСОБА_1 не виїжджати за
межі України на постійне місце
проживання без дозволу кримінально -
виконавчої інспекції, повідомляти
кримінально - виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання, періодично з*являтися для
реєстрації в кримінально - виконавчу
інспекцію.

Цивільний позов по справі не
заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати
по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України,
суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, і
призначити покарання у виді чотирьох
років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від призначеного покарання з
випробуванням строком на два роки, якщо
він протягом визначеного судом
іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього
обов*язки.

Відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України,
покласти на ОСОБА_1 обов*язки не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу
кримінально - виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально - виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання, періодично
з*являтися для реєстрації в
кримінально - виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою ОСОБА_1, який перебував під
вартою з 28 листопада 2013 року по 20 грудня
2013 року, - змінити на особисте
зобов*язання до набрання вироком
законної сили, звільнивши ОСОБА_1
негайно з - під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_1 до набрання вироком
законної сили обов*язки не відлучатися
із населеного пункту, в якому він
зареєстрований, проживає чи перебуває,
без дозволу слідчого, прокурора чи
суду, повідомляти слідчого, прокурора
чи суд про зміну свого місця
проживання, та місця роботи.

На вирок можуть бути подані учасниками
судового провадження апеляційні
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення, а особою, яка
перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту отримання копії вироку. Якщо
вирок ухвалено без виклику особи, яка
його оскаржує, то строк апеляційного
оскарження для такої особи
обчислюється з дня отримання нею копії
судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя
О.П. Хардіна