Справа № 1 -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого
судді Савченка
А.Г.

при
секретарях Бондаренко
С.Л., Федорченко Л.В.

за
участю прокурорів Браунер
О. В., Гавриш М.С.

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні Октябрського районного суду у м.
Полтаві 14 травня 2007 року кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, росіянина,
громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, ніде не працює,
судимого

17
травня 2000 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 229-6 КК
України (в редакції 1960 року) на два роки позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) на один
рік;

9 лютого
2001 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в
редакції 1960 року) на два роки позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України
приєднано три місяці позбавлення волі за вироком цього ж суду від 17 травня
2000 року і остаточне покарання визначено у вигляді двох років трьох місяців
позбавлення волі, звільненого 28 лютого 2003 року по відбуттю строку покарання;

16
серпня 2005 року цим же судом за ч. 2 ст. 309 та ч. 1 ст. 313 КК України на два
роки позбавлення волі

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

На
початку вересня 2004 року підсудний ОСОБА_1 за місцем свого проживання у
квартирі АДРЕСА_2, незаконно, повторно як з метою збуту, так і для власного
вживання кустарним способом виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб
препарат з ефедрину та з цією ж метою незаконно зберігав його у своїй квартирі.

14 та 15
вересня 2004 року, в вечірній час, він незаконно збув цей препарат вагою сухого
залишку по 0,035 г громадянам
ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 по двічі кожному, а також в такій же кількості
своїй співмешканці ОСОБА_7

15
вересня 2004 року під час обшуку в помешканні ОСОБА_1 був виявлений ефедрин
вагою сухого залишку 0,23 г, який він незаконно зберігав як для власного
вживання, так і з метою збуту.

Допитаний
в ході судового слідства підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому
злочинів визнав повністю, підтвердивши факт їх вчинення за обставин, викладених
вище, але відповідно до статті 63 Конституції України відмовився давати
показання про обставини їх скоєння.

Суд,
допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в
матеріалах кримінальної справи, приходить до висновку про доведеність вини підсудного
у вчиненні інкримінованих йому злочинів, виходячи з наступного.

Допитані
в ході судового слідства свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
оперуповноважені ВБНОН ПМУ УМВС України в Полтавській області показали, що в
середині вересня 2004 року, реалізуючи наявну у них інформацію про здійснення
збуту наркотичних засобів підсудним, вони організували і провели через
залучених осіб оперативні закупки наркотичних засобів, в процесі яких
зафіксували шість фактів їх збуту підсудним. Після цього ними відповідно до
вимог Кримінально-процесуального кодексу України був проведений обшук в
квартирі за місцем проживання ОСОБА_1, в процесі якого були вилучені як
наркотичні засоби, які він зберігав у себе вдома, так і гроші, які були
використані при здійсненні оперативної закупки. Все виявлене було вилучене, а
останній затриманий ними в порядку ст. 263 КУпАП.

Свідки
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які були
залучені в якості понятих при проведенні оперативних закупок та обшуку в
квартирі ОСОБА_1, підтвердили в ході їх допиту факти проведення оперативних
закупок наркотичних засобів у підсудного через залучених для цього осіб та
обшуку, в ході якого було вилучено медичні шприци з наркотичною речовиною,
декілька грошових купюр, номери яких співпадали з номерами тих, які вручалися залученим
особам при здійсненні оперативних закупок.

Свідок
ОСОБА_5, який за пропозицією працівників міліції здійснював оперативну закупку
наркотичних засобів у ОСОБА_1, в ході судового розгляду справи показав, що
хорошо знає останнього і неодноразово купував у нього наркотичні засоби. В
середині вересня 2004 року він дав добровільну згоду на проведення оперативних
закупок наркотичних засобів у підсудного. У зв»язку з цим 14 та 15 вересня 2004
року працівниками міліції в присутності понятих були складені протоколи його
огляду та вручення грошей і медичного шприца. Протягом двох днів по двічі на
день він здійснював оперативні закупки. З врученими грішми і шприцами він
заходив до підсудного і той продавав наркотичний засіб, а він передав йому
перед цим вручені грошові купюри. Придбаний у підсудного наркотичний засіб він
здавав працівникам міліції.

Аналогічні
свідчення дали свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6, показання яких були досліджені в ході
судового слідства, оскільки перший в суд не з»явився, а працівниками Октябрського
РВ ПМУ УМВС України не була виконана постанова суду про його примусовий привід,
а останній на час розгляду справи в суді помер (т. 1 а. с. 72, 74).

Із актів
огляду покупця (т. 1 а. с. 14, 16, 18, 20, 22, 24) слідує, що ОСОБА_4, ОСОБА_5.
та ОСОБА_6 для закупівлі наркотичних засобів у ОСОБА_1 були вручені грошові
купюри, серії, номери та номінал яких занесені до акту.

Згідно
протоколів оперативних закупок ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 15, 17,
19, 21, 23, 25) видали працівникам міліції придбаний у підсудного наркотичний
засіб у медичному шприці по 1 мл за кожним разом.

За
висновками хімічних експертиз у шприцах, виданих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб - кустарно виготовлений
препарат з ефедрину вагою сухого залишку у кожному шприці по 0,035 г (т. 1 а. с. 131, 137,143,
149,155,160).

Свідок ОСОБА_7, співмешканка
підсудного, в ході судового слідства показала, що в ніч з 14 на 15 вересня 2004
року повернулася додому приблизно о 23 год.
Зайшла в квартиру і побачила, що працівники міліції в присутності понятих
проводили обшук. Обшук був проведений спочатку в спальні, а потім в коридорі.
При огляді речей в корзині з брудною білизною були знайдені гроші 15 чи 20 грн.
Працівники міліції звірили знайдені купюри з своїми записами і з»ясували, що ці
гроші були переписані ними в актах до вилучення. ОСОБА_1 почав заперечувати
належність йому цих грошей. Один із працівників міліції вдарив його двічі
кулаком в живіт. Після цього її і підсудного доставили в Октябрський РВ ПМУ
УМВС України в Полтавській області і залишили в кімнаті для затриманих до
ранку. Вранці її доставили в ПМУ в відділ БНОН (кабінет 12) і примусили
написати пояснення про те, що ці гроші, які були вилучені в квартирі, належать
ОСОБА_1. Вона змушена була зізнатись в цьому, а також в тому, що і сама
купувала у нього наркотичний засіб, оскільки їй загрожували покаранням таким же
як і останньому. Щодо неї було застосовано адміністративне стягнення у вигляді
арешту строком на три доби. На третій день слідчій під погрозою застосування до
неї заходів кримінального впливу вона дала такі ж, як і в поясненні показання.

Враховуючи
характер стосунків свідка і підсудного, суд критично оцінює її показання про
обставини вилучення у підсудного грошових купюр в ході проведення обшуку і про
хід його проведення, а також про примус її з боку працівників міліції до оговору останнього у
вчиненні злочину.

При
цьому суд виходить з того, що як за її заявою, так і заявами підсудного
прокурором були проведені перевірки в порядку ст. 97 КПК України про факти
застосування щодо них недозволених методів досудового слідства і свого
підтвердження не знайшли, а тому за результатами перевірки було прийнято
рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6
КПК України.

Виходячи
з цього, суд розцінює її показання як спробу сприяння підсудному уникнути
покарання за вчинене і до уваги не приймає, визнаючи при цьому ті показання,
які вона давала в ході досудового слідства (т. 1 а. с. 71, 193) і стверджувала
про придбання у підсудного 1 мл наркотичного засобу 15 вересня 2004 року та
виявлення грошових купюр за обставин, викладених в протоколі обшуку, а також
про те, що він займався виготовленням та збутом наркотичних засобів, як такі,
що відповідають дійсності.

Як доказ,
що підтверджує факт збуту підсудним наркотичного засобу ОСОБА_7 15 вересня 2004
року суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_13 про це (т. 1 а. с. 192),
які були досліджені в ході судового слідства по справі, оскільки останній на
час розгляду справи в суді помер.

Із
протоколу обшуку від 15 вересня 2004 року (т. 1 а. с. 38-40) слідує, що під час
його проведення в квартирі підсудного були виявлені флакон з рідиною об»ємом 4
мл та скляний флакон з залишками кристалічної речовини, які за висновком експерта
(т. 1 а. с.

98-99) являються
особливо небезпечним наркотичним засобом - кустарно виготовленим препаратом з
ефедрину, загальна вага сухого залишку якого становить 0,23 г.

Крім
того, суд враховує як доказ по справі те, що із виявлених в ході проведення
обшуку в квартирі підсудного грошей в сумі 22 грн. (купюрами 2 грн., 2x5 грн.
та 10 грн.) дві купюри по 5 грн. та купюра номіналом 10 грн. за серією та
номерами співпадають з ксерокопіями тих купюр, які були вручені свідкам
ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 перед проведенням оперативних закупок.

Винуватість
ОСОБА_1 також підтверджується дослідженими в ході судового розгляду справи
показаннями свідків ОСОБА_14
і ОСОБА_15, які були досліджені в ході судового слідства (т.1 а .с. 79,
80), оскільки вони в судове засідання не з»явились, а постанова суду про їх
примусове доставления органами
внутрішніх справ не була виконана, і які дали такі ж показання, як і свідок ОСОБА_12

Аналізуючи
наведене, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Обставинами,
які пом»якшують покарання підсудному, суд визнає щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які
обтяжують покарання підсудного, суд не знаходить.

Суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 307 КК
України, оскільки він повторно, незаконно, являючись особою, яка раніше вчинила
злочин, передбачений статтею 309 КК України, виготовляв, зберігав з метою збуту
та збував особливо небезпечний наркотичний засіб - препарат з ефедрину, а також
за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він незаконно, повторно виготовив та
зберігав без мети збуту наркотичний засіб.

Виходячи
з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд
враховує конкретні обставини справи, характер і тяжкість вчинених ним злочинів,
особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до
уваги, що скоєний ОСОБА_1 злочин є тяжким.

Згідно
медичного висновку про стан здоров»я, працездатність та необхідність
застосування примусових заходів від алкоголізму та наркоманії (т. 1 а. с. 234)
ОСОБА_1 визнаний таким, що не потребує примусового лікування від алкоголізму
або наркоманії.

За
місцем досудового ув»язнення підсудний ОСОБА_1 характеризується в цілому
задовільно: дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня,
стягнень немає (т. 1 а. с. 211).

Враховуючи
відсутність тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_1, обставини вчинення злочину,
приймаючи до уваги характеристику його особи, суд вважає за можливе визнати
дані обставини в якості пом»якшуючих покарання, і таких, що поряд з
обставинами, які пом»якшують його покарання, істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину. З урахуванням особи підсудного, який визнав свою вину у
вчиненні інкримінованих йому злочинів і щиро розкаявся в цьому, суд вважає, що
призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України в
даному випадку є явно недоцільним і приходить до висновку про можливість застосувати ст. 69 КК України,

призначивши
основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307
КК України.

Разом з
тим, приймаючи до уваги ту обставину, що підсудний раніше притягався до
кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов»язаних з незаконним
обігом наркотичних засобів, має не погашену судимість та не відбуте покарання
за це і вчинив новий аналогічний умисний злочин, з урахуванням положень ст. 50
та ч. 2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки
кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню
ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_1 повинен лише в
умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому
покарання у виді позбавлення волі.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1. суд застосовує правила ч. 1 ст. 70 КК
України, призначаючи його за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, а також правила, встановлені ч. 4 цієї
статті, оскільки злочини підсудний скоїв до постановления попереднього вироку Октябрським
районним судом м. Полтави від 16 серпня 2005 року і вважає за необхідне
остаточне покарання визначити шляхом часткового складання призначених покарань.

Питання
про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 81 КПК України і вважає
за необхідне знищити наркотичні засоби, які були вилучені у підсудного.

Гроші,
які були використані при проведенні оперативних закупок наркотичних засобів,
суд вважає за необхідне повернути за належністю.

Керуючись
статтями 321, 323 та 324 КПК України,
суд,

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309
КК України і засудити його:

за ч. 2 ст. 307
КК України з застосуванням ст. 69 КК України на два роки шість місяців
позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна; за ч. 2 ст.
309 КК України на два роки позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно визначити покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення
волі.

На
підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом часткового
складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Октябрського
районного суду м. Полтави від 16 серпня 2005 року, приєднавши до призначеного
покарання два місяці позбавлення волі за попереднім вироком і визначивши
остаточно до відбуття два роки вісім місяців позбавлення волі.

Строк
відбування покарання рахувати з 15 вересня 2004 року, зарахувавши в нього час
перебування під вартою засудженого ОСОБА_1 по день проголошення вироку, тобто
два роки вісім місяців і звільнити його від покарання в зв»язку з його
відбуттям.

Запобіжний
захід до набрання вироком законної сили у вигляді взяття під варту, обраний
щодо засудженого ОСОБА_1, змінити на підписку про невиїзд, звільнивши його
з-під варти негайно в залі суду.

Речові
докази - 8 шприців з наркотичним засобом (т. 1 а. с. 163), які зберігаються в
камері схову ПМУ УМВС України в Полтавській області, знищити.

Гроші,
які були використані для проведення оперативних закупок наркотичних засобів (т.
1 а. с. 164), і зберігаються в бухгалтерії ПМУ УМВС України в Полтавській
області повернути за належністю.

Вирок
може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.