В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2015 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді при секретарі за участю прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0000574 від 29.11.2014 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, із середньо-технічною освітою, працюючого водієм ТОВ «Приміські сполучення», розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

28.11.2014 року, приблизно о 17 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Перемоги з боку вул. Тюленіна в напрямку вул. 12-го квітня в м. Запоріжжі.

В цей же час, проїзну частину вул. 12-го квітня в місці перетину з вул. Перемоги, на зелений сигнал світлофора, по пішохідному переходу, переходила пішохід ОСОБА_6 , яка рухалась в попутному напрямку з мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ» під керуванням водія ОСОБА_4 .

Водій ОСОБА_4 діючи в порушення вимог п.16.2 Правил дорожнього руху України, де вказано «На регульованих та нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку» не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 та можливості завершити їй перехід проїзної частини, почав виконувати маневр правого повороту на вул. 12-го квітня, в результаті чого скоїв наїзд передньою частиною мікроавтобусу на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №5221 від 16.12.2014 року пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому великого бугра лівої плечової кістки без зміщення кісткових фрагментів, закритий чрезвертельний перелом правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються, як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 дні.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України. В судовому засіданні обвинувачений не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.286 КК України, винним в обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся.

При цьому, щодо кримінального провадження обвинувачений надав наступні показання. Приблизно о 17 годині 05 хвилин, керуючи мікроавтобусом «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Перемоги з боку вул. Тюленіна в напрямку вул. 12-го квітня в м. Запоріжжі. На вулиці проводилися ремонтні роботи намагався їх об`їхати і повертаючи праворуч не помітив пішохода, яка переходила перехрестя на дозволений сигнал світлофора. Оскільки тільки почав рух швидкість була не значна, рухався на першій передачі. Удар прийшовся по центру автомобіля, після чого пішохід впала на проїзну частину. Невідкладно на своєму автомобілі відвіз потерпілу до 5-ї міської лікарні. На лікування потерпілій через її представників, товариством в якому працює, ним були передані кошти на лікування.

Крім повного визнання, вина обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується і висновком судово-автотехнічної експертизи №809/14 від 10.12.2014 року. Згідно якої в даній дорожньо-транспортній пригоді, з технічної точки зору, невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п.16.2 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода при умові дотримання п.16.2 Правил дорожнього руху України.

Даючи юридичну оцінку, встановленим обставинам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , своїми діями здійснив порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження і їх вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. Сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При визначенні виду й міри покарання судом враховується вчинення обвинуваченим раніше не судимим, злочину, що ст.12 КК України віднесено невеликої тяжкості. Судом також враховано відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю роботи, проживання, добровільно сплатив потерпілій кошти на лікування.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд враховує думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили не позбавляти права керування транспортними засобами, а також бере до уваги те, що робота обвинуваченого безпосередньо пов`язана з керуванням транспортними засобами, вона є основним джерелом його доходів. Отже, ОСОБА_4 слід призначити основне покарання без додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки за змістом Закону України «Про судову експертизу» проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, які за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку передбаченому до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України,
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн..

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1