Справа № 199/9572/13-к
ВИРОК

іменем України

12 грудня 2013 року
м.Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Воробйова В.Л.

при секретарі - Чорнойван О.В.

за участю прокурора - Стрілець І.П.,
Коваль І.Ю.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Дніпропетровська кримінальне
провадження №0000061 за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця і жителя
міста Дніпропетровськ, громадянина
України, українця, з середньою освітою,
офіційно не одруженого, маючого на
утриманні неповнолітню дитину - доньку,
ІНФОРМАЦІЯ_4, офіційно не працюючого,
судимого:

-21.07.2003 року Солонянським райсудом
Дніпропетровської області за ст.185 ч.3,
ст.104 КК України до 3 років позбавлення
волі, із іспитовим строком 2 роки;

-15.01.2004 року Кіровським райсудом
м.Дніпропетровська за ст.ст.186 ч.2, 69, 71 КК
України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі;

-04.10.2005 року Бабушкінським райсудом
м.Дніпропетровська за ст.ст.185 ч.3, ст.15
ч.3 та ст.185 ч.3, 70,71 КК України до 3 років 9
місяців позбавлення волі; 04.04.2006 року
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області вирок
змінено, за ст.185 ч.3,71 КК України
призначено 3 роки 6 місяців позбавлення
волі; звільненого умовно-достроково
20.03.2008 року на 8 місяців 29 днів;
зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1;
фактично проживаючого АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121
КК України, згідно обвинувального акта
від 05 грудня 2013 року старшого прокурора
прокуратури Амур-Нижньодніпровського
району міста Дніпропетровська
Стрілець І.П.,

В С Т А Н О В И В:

21.09.2012 року приблизно у період часу з
23-00 до 24-00, знаходячись на ж/м
Фрунзенський в місті Дніпропетровську,
поблизу будинку 15 на вул.Донецьке Шосе,
де побачив автомобіль «Чері Амулет»
НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4, з яким
він почав розмовляти.

Під час розмови ОСОБА_2 сів у
автомобіль з метою проїзду до міста
Харків, на що ОСОБА_4 попередив його про
необхідність оплати за проїзд наперед.
В цей час у ОСОБА_2 раптово виник
злочинний намір на умисне спричинення
тілесних ушкоджень.

В цей же день і в тому же місці о 23-30
ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний
намір на спричинення тілесних
ушкоджень, знаходячись в на задньому
пасажирському сидінні автомобіля
«Чері Амулет» НОМЕР_1, обхватив своєю
лівою рукою ОСОБА_4 за шию, а правою
рукою притиснув до його шиї ніж.

ОСОБА_4 намагався запобігти цим діям
та руками убрати ніж від своєї шиї,
проте ОСОБА_2, утримуючи ніж в правій
руці, з метою умисно причинити тілесні
ушкодження, наніс один удар ножем в
праву частину грудної клітини
потерпілого.

В результаті удару ножем, ОСОБА_2
умисно заподіяв ОСОБА_4 тяжкі тілесні
ушкодження, як небезпечні для життя в
момент заподіяння, у вигляді:
проникаючого колото-різаного
поранення грудної клітини праворуч в
проекції 4-го міжребір'я по
середньо-ключичній лінії з
ушкодженням внутрішніх органів:
верхньої долі правої легені та
перикарду, що ускладнилося розвитком
правобічного гемотораксу (300 мл рідкої
крові та згортків в плевральній
порожнині); а, також, різану рану лівої
кісті, яка відноситься до легких
тілесних ушкоджень, що мають незначні
скороминущі наслідки.

ОСОБА_2 у пред'явленому обвинуваченні
провину визнав повністю. Суду показав,
що дійсно він, при викладених у
обвинувальному акті обставинах, місці
та час, знаходячись в автомобілі раніше
йому незнайомого таксиста ОСОБА_4,
посварився з останнім, який намагався
від нього отримати плату за проїзд
наперед, з-за чого ножем наніс один
удар у грудь ОСОБА_4, та втік з місця
скоєння злочину.

Потерпілий ОСОБА_4 до суду не з'явився,
не брав участь у підготовчому судовому
засідання і судовому розгляді
кримінального провадження, що дає суду
право розцінювати не явку потерпілого,
як відмова з'являтись до суду та давати
показання, надавати суду докази щодо
скоєння ОСОБА_2 у відношенні нього
кримінального правопорушення, як
відмова брати участь у судовому
розгляді.

На теперішній час стороні
обвинувачення та суду не відомі місце
проживання, місце перебування або
знаходження потерпілого ОСОБА_4

Згідно ч.2 статті 84 КПК України
процесуальними джерелами доказів є
показання.

У відповідності з ч.1 статті 95 КПК
України, показання - це відомості, які
надаються в усній або письмовій формі
під час допиту потерпілим щодо відомих
йому обставин у кримінальному
провадженні, що мають значення для
цього кримінального провадження.

Частина 4 статті 95 КПК України вказує,
що суд може обґрунтувати свої висновки
лише на показаннях, які він
безпосередньо сприймав під час
судового засідання і не вправі
обґрунтовувати судові рішення
показаннями, наданими слідчому,
прокурору або посилатися на них.

Таким чином, враховуючи викладене,
суд, керуючись вимогами закону,
викладеними у статті 95 КПК України, не
обґрунтовує судове рішення - вирок у
відношенні ОСОБА_2, показаннями
потерпілого ОСОБА_4, наданими слідчому
та минулому складу суду, вирок якого
від 30 квітня 2013 року скасовано ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 серпня 2013 року.

Не зважаючи на те, що судовий розгляд
кримінального провадження був
здійснений у відсутність потерпілого
ОСОБА_4, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.121 КК України, згідно обвинувального
акта від 05 грудня 2013 року старшого
прокурора прокуратури
Амур-Нижньодніпровського району міста
Дніпропетровська Стрілець І.П.,
підтверджується дослідженими у
судовому засіданні доказами:

-показаннями суду свідка ОСОБА_5, що він
після роботи, 21.09.2012 року вживав спиртні
напої - 200 гр горілки і один літр пива, та
після цього, 21.09.2012 року близько 23-00,
знаходячись біля будинку №15 по
вул.Донецьке шосе у м.Дніпропетровську,
також ще випив 50 гр горілки і півлітра
пива і бачив, як від автомобіля таксі
мимо нього, озираючись, пробіг
незнайомий хлопець в напрямку арки
будинку №15 по вул.Донецьке Шосе і зник.
Потім йому стало відомо, що «підрізали»
таксиста. Він запам'ятав того хлопця.
Під час досудового слідства він перший
раз зустрівся з ОСОБА_2, якого раніше не
знав, у райвідділу міліції, куди його
завели до кімнати перед проведенням
впізнання. Він разом з ОСОБА_2, на руки
якого були надіти кайданки, перебув в
одному приміщенні, на прохання ОСОБА_2
дав йому свій телефон, щоби той
зателефонував до дому. Після цього
працівниками міліції було проведене
впізнання і він опізнав ОСОБА_2, як
особу, яка 21.09.2012 року близько 23-00
пробігла від автомобіля таксі мимо
нього в напрямку арки будинку №15 по
вул.Донецьке Шосе і зникла. Але в
теперішній час він не впевнений, що
ОСОБА_2 є той самою особою, яка пробігла
мимо нього 21.09.2012 року близько 23-00;

-довідками КЗ «Дніпропетровська
клінічна міська лікарня №6», що 22.09.2012
року до лікарні доставлений ОСОБА_4 з
діагнозом: «Проникаюче колото-різане
поранення грудної клітини справа,
поранення верхньої долі правої легені,
перикарду» (т.2 а.с.7,108);

-заявою ОСОБА_4 про притягнення до
відповідальності винної особи, яка
причинила йому 21.09.2012 року близько 23-00
тілесні ушкодження (т.2 а.с.8);

-протоколом огляду від 22.09.2012 року місця
вчинення злочину-ділянки місцевості
біля будинку №15 по вул.Донецьке шосе у
м.Дніпропетровську, де було виявлено і
вилучено ніж (т.2 а.с.12-14);

-протоколом огляду від 22.09.2012 року
футболки потерпілого ОСОБА_4, яка має
пошкодження тканини і плями бурого
кольору, брюки, туфлі (т.2 а.с.15-17);

-протоколом огляду від 22.09.2012 року
автомобіля «Чері Амулет» НОМЕР_1, де
знайдено і вилучено 3 мобільні телефони
«Нокиа», 2 сім-карти, недопалок, волосся,
плівки з потожировими відкладеннями з
внутрішньої ручки задньої лівої двері
(т.2 а.с.19-23);

-протоколом пред'явлення особи для
впізнання від 29.09.2012 року, під час якого
свідок ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_2, як особу,
яка 21.09.2012 року приблизно о 23-00 біля
будинку №15 по вул.Донецьке Шосе у
м.Дніпропетровську пробігла від
автомобіля таксі мимо нього в напрямку
арки будинку №15 по вул.Донецьке шосе
(т.2 а.с.65);

-висновками експертів №520к від 02.10.2012
року і №553к від 22.10.2012 року про групову
приналежність крові ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (т.2
а.с.134,137);

-висновком експерта №61/01-410 від 15.10.2012
року, що на ножі вилученому під час
огляду місця події поблизу будинку №15
по вул.Донецьке Шосе в
м.Дніпропетровську, виявлені сліди, які
для ідентифікації особи непридатні (т.2
а.с.122-127);

-висновком експерта №1102 від 30.10.2012 року,
що на плівці з дверної ручки автомобіля
ОСОБА_4 встановлена наявність слідів
поту, які можуть походити від ОСОБА_2 (т.2
а.с.131-133);

-висновком експерта №696 від 02.11.2012 року,
що на клинку ножа, вилученого з місця
події, встановлена наявність крові, яка
може походити від потерпілого ОСОБА_4
(т.2 а.с.141-144);

-висновком експерта №61/02-454 від 15.11.2012
року, що на футболці потерпілого ОСОБА_4
виявлені пошкодження від колюче -
ріжучих предметів, які могли бути
нанесені ножем, вилученим з місця події
(т.2 а.с.162-167);

-висновком експерта №3837е від 20.10.2012
року, що у ОСОБА_4 виявлені тяжкі
тілесні ушкодження, як небезпечні для
життя, у вигляді: проникаючого
колото-різаного поранення грудної
клітини праворуч в проекції 4-го
міжребір'я по середньо-ключичній лінії
з ушкодженням внутрішніх органів:
верхньої долі правої легені та
перикарду, що ускладнилося розвитком
правобічного гемотораксу (300 мл рідкої
крові та згортків в плевральній
порожнині); а, також, різаної рани лівої
кісті, яка відноситься до легких
тілесних ушкоджень, що має незначні
скороминущі наслідки; тілесні
ушкодження могли бути спричинені лезом
ножа (т.2 а.с.148-150);

-речовими доказами: ножем; одягом
потерпілого ОСОБА_4; конвертами із
зразками крові; плівкою з потожировими
відкладеннями; зразками відбитків
пальців рук (т.2 а.с.169,170,171).

Таким чином, враховуючи знаряддя
кримінального правопорушення - ніж, та
розмір леза ножа, його властиві
характеристики, суд вважає, що ОСОБА_2,
який наніс їм удар у грудну клітину
ОСОБА_4, усвідомлював суспільно
небезпечний характер свого діяння,
передбачав його суспільно небезпечні
наслідки у вигляді заподіяння
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень
и бажав їх настання, тобто діяв з прямим
умислом.

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії
ОСОБА_2 повинні бути кваліфіковані за
ч.1 ст.121 КК України, що виразилося в
заподіянні потерпілому ОСОБА_4
умисного тяжкого тілесного ушкодження,
тобто умисне тілесне ушкодження,
небезпечне для життя в момент
заподіяння.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд
керується ст.65 КК України і враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного, обставини, що пом'якшують і
обтяжують покарання.

При судовому розгляді кримінального
провадження встановлено, що ОСОБА_2
скоїв умисне тяжке кримінальне
правопорушення, яке має велику
суспільну небезпеку.

ОСОБА_2 раніше засуджувався за умисні
корисні тяжкі кримінальні
правопорушення, після звільнення з
місця позбавлення волі знову скоїв
умисне тяжке кримінальне
правопорушення, що свідчить про
рецидив злочинів, і суд вважає
обставиною, яка обтяжує покарання, та
підсудному повинне бути призначене
покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, загальні засади
призначення покарання спрямовані на
забезпечення принципів законності,
обґрунтованості, індивідуалізації,
гуманності і справедливості покарання,
яке має бути необхідним і достатнім для
виправлення обвинуваченого і
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень.

Так, суд вважає обставинами, які
пом'якшують покарання ОСОБА_2 наступне.

ОСОБА_2 вину в скоєнні кримінального
правопорушення визнав повністю,
щиросердно розкаявся, добровільно
сприяв розкриттю кримінального
правопорушення, дав критичну оцінку
своєї злочинної поведінки шляхом
повного визнання вини і готов нести
кримінальну відповідальність,
добровільно своїми діями оказав
допомогу суду у виясненні обставин
скоєння кримінального правопорушення,
які мають суттєве значення для повного
його розкриття, повідомивши про
обставини, час та місце скоєння
кримінального правопорушення, має на
утриманні неповнолітню дитину - доньку,
ІНФОРМАЦІЯ_4, обвинувачується лише в
одному епізоді злочинної діяльності.

ОСОБА_2 характеризується задовільно,
неофіційно працював, має сім'ю,
постійне місце проживання, на обліку
нарколога, психіатра не перебуває, в
кримінальному провадженні відсутні
відомості про його притягнення до
адміністративної відповідальності
після звільнення з місця позбавлення
волі до часу затримання.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 суд
вважає за необхідне вказати також на
те, що потерпілий ОСОБА_4 жодного разу
до суду не з'явився, не брав участь у
підготовчому судовому засідання і
судовому розгляді кримінального
провадження, відмовився з'являтись до
суду та давати показання, надавати суду
докази щодо скоєння ОСОБА_2 у
відношенні нього кримінального
правопорушення, відмовився брати
участь у судовому розгляді. На
теперішній час стороні обвинувачення
та суду не відомі місце проживання,
місце перебування або знаходження
потерпілого ОСОБА_4

Також відсутні які-небудь письмові
заяви ОСОБА_4 з приводу викладеного,
відсутні позовні заяви потерпілого
щодо відшкодування шкоди або збитків.

Призначаючи покарання, суд також
враховує, що ОСОБА_2, більш як чотири з
половиною роки з часу звільнення з
місця позбавлення волі, кримінальні
правопорушення не скоював, по даному
кримінальному провадженню тривалий
термін тримається під вартою, оскільки
він затриманий по підозрі у скоєнні
кримінального правопорушення - 29.09.2012
року та фактично відбуває покарання у
вигляді тюремного ув'язнення, що його
родинно-сімейні стосунки порушені.

Таким чином, обставини, пом'якшуючи
покарання та інші данні,
характеризуючи особу підсудного,
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, та
надають право суду, застосовуючи ст.69
КК України, ОСОБА_2, призначити
покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК
України, у строк відбутого покарання
зарахувати час тримання підсудного під
вартою з часу затримання до
теперішнього часу, покарання вважати
відбутим, і звільнити ОСОБА_2 з-під
варти у залі суду.

При цьому, суд вважає, що таке
покарання буде необхідним і достатнім
для виправлення обвинуваченого і
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368, 369, 370, 371, 373,
374 КПК України,суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.121 КК України і
призначити йому покарання у вигляді 1
(одного) року 2 (двох) місяців 12
(дванадцяти) днів позбавлення волі.

У строк відбутого покарання
зарахувати час тримання ОСОБА_2 під
вартою з часу його затримання - з 29.09.2012
року до теперішнього часу включно,
покарання вважати відбутим, і
звільнити ОСОБА_2 з-під варти у залі
суду негайно.

Речові докази: футболку, брюки, туфлі, 3
мобільні телефони «Нокиа», 2 сім-карти
потерпілого - повернути ОСОБА_4; куртку
і брюки засудженого - повернути ОСОБА_2
у відповідності до п.1 ч.6 ст.100 КПК
України; конверти із зразками крові,
підногтевих зрізів, недопалком,
волоссям, плівкою з потожировими
відкладеннями, зразками відбитків
пальців рук, кухонний ніж - знищити
відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України (т.2
а.с.169;170;171, квитанція №00126).

На вирок суду учасники судового
провадження мають право подати
апеляційні скарги протягом 30 днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому і
прокурору, направити потерпілому.

Суддя:
Воробйов В.Л.