Справа № 314/6742/14-к Провадження № 1-кп/314/33/2015
ВИРОК
іменем України
10.04.2015 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

· головуючого судді ОСОБА_1 ,

· при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

· з участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

· захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівське Василівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2004 року приблизно о 15.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , якого вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.06.2009 року вже засуджено за скоєння вказаного протиправного діяння, та іншими невстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, знаходячись біля двору будинку АДРЕСА_3 , відкрито викрав козу, що належить ОСОБА_10 , завдавши останньому матеріальний збиток на суму 100 грн.

На початку травня 2005 року о 15.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, з території домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрав вулик для бджіл, вартістю 300 гривень з джолиною сім`єю, вартістю 300 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 600 гривень.

На початку квітня 2007 року о 10.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений скоєння крадіжки чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, з території домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрав:

· 4 металевих швелера, довжиною З м кожен, вартістю із розрахунку 100 гривень за 1 м. швелера, на суму 1200 гривень;

· 4 металевих труби, довжиною Зм кожна, вартістю із розрахунку 20 гривень за 1 м, на суму 240 гривень:

· 4 металевих листа, розміром 1,2x2,4м кожен, вартістю із розрахунку 50 гривень за 1 лист, на суму 200 гривень;

· 5 металевих підпор, довжиною 2м кожна, вартістю із розрахунку 10 гривень за 1 м, на суму 100 гривень;

· 12 металевих кутників, довжиною 1,5м кожен, вартістю із розрахунку 15 гривень за 1 м., на суму 270 гривень,

а всього викрав майна потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 2010 грн.

На початку квітня 2007 року о 12.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, з території домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого в АДРЕСА_4 , скоїв крадіжку

10 металевих швелерів, довжиною 1,5м. кожен, вартістю із розрахунку 100 гривень за 1 м швелера, а всього викрав майна ОСОБА_12 на загальну суму 1500 гривень.

В кінці квітня 2007 року о 13.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на скоєння крадіжки чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, з території домоволодіння ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрав :

· 4 металевих швелера, довжиною 2м кожен, вартістю із розрахунку 70 гривень за 1 м. швелера, на суму 560 гривень;

· 8 металевих труб, довжиною 2м кожна, вартістю із розрахунку 15 гривень за 1м труби, на суму 240 гривень,

а всього викрав майна потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 800 грн.

На початку травня 2007 року о 13.00 годині ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з евстановленими особами, матеріали щодо яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, з території домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , скоїв крадіжку:

· 12 металевих труб, довжиною Зм кожна, вартістю із розрахунку 15 гривень за 1м труби, на суму 540 гривень;

· металевих дверей, розміром 2,5x1м , вартістю 200 гривень,

а всього викрав майна ОСОБА_11 на загальну суму 740 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, він повністю визнає свою провину, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що, дійсно, наприкінці травня 2004 року вдень він разом з ОСОБА_9 та іншими малознайомими хлопцями в с. Трудолюбівка відкрито викрали козу, яка була прив`язана біля одного з будинків. З викраденої кози вони виготовили шашлик та з`їли його. На початку травня 2005 року він зі своїми малознайомими товаришами з двору одного з будинків в с. Трудолюбівка Вільнянського району викрали вулик для бджіл з бджолами. Крім того, протягом квітня - травня 2007 року він разом з малознайомими особами скоїв чотири крадіжки металевих виробів з різних дворів будинків в с. Трудолюбівка Вільнянського району. Викрадені металеві вироби вони здали на металобрухт, а гроші розділили між собою. Зараз в скоєному щиро кається, заявлені потерпілими цивільні позови визнає в повному обсязі та частково вже відшкодував завдану шкоду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, обмежив вивчення доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, а інші докази стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорювались, визнав недоцільним досліджувати.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії:

- за епізодом 27.05.2004 року - за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб ;

- за іншими епізодами - за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно ст.66 КК України в якості обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття, часткове відшкодування потерпілим завданої шкоди, а також те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, був скоєний обвинуваченим в неповнолітньому віці.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, - судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів: психіатра чи нарколога не перебуває, має неповнолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом зі співмешканкою та сином, за місцем проживання характеризується задовільно.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності у обвинуваченого непогашеної судимості, встановив, що 31.03.2006 року ОСОБА_8 був засуджений Синельніківським міськрайсудом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, і на підставі ст., ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Проте, постановою Василівського районного суду Запорізької області від 26.04.2006 року ОСОБА_8 було звільнено від покарання, призначеного вироком Синельніківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 31.03.2006 року.

З Покровського МВ КВІ управління ДПтС України у Дніпропетровській області судом була витребувана довідка за вих. № 88 від 15.01.2015 року, якою підтверджується факт того, що, дійсно 03.05.2006 року засудженого ОСОБА_8 було знято з обліку кримінально-виконавчої інспекції Василівського району управління ДПтС України у Дніпропетровській області у зв`язку із закінченням іспитового строку на підставі вищезазначеної постанови Василівського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2006 року.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (з наступними змінами) зазначено, що, якщо про вчинення засудженим під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про його звільнення від покарання ( ч.1 ст.78 КК України), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Судом перевірений факт того, що постанову Василівського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2006 року, якою ОСОБА_15 було звільнено від покарання, призначеного вироком Синельніківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 31.03.2006 року, - скасовано не було. Отже, за вищевикладених обставин обвинувачений в силу положень ст. 89 КК України вважається особою, раніше не судимою, і тому відсутні підстави для призначення йому покарання за сукупністю вироків.

Приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи наявність обставин, що пом`якшує, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням особи ОСОБА_8 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій кваліфіковані його дії, та вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_8 на період іспитового строку обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При цьому суд призначає покарання обвинуваченому за сукупністю скоєних ним злочинів, керуючись положеннями ст. 70 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У справі заявлені цивільні позови потерпілими:

- ОСОБА_16 на суму 100 грн.,

- ОСОБА_17 на суму 1340 грн.,

- ОСОБА_12 на суму 3510 грн.,

- ОСОБА_18 на суму 800 грн.

На час розгляду справи потерпіла ОСОБА_16 померла, а її спадкоємці з заявами про підтримання заявлених нею позовних вимог до суду не звернулись, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне залишити позов потерпілої ОСОБА_16 без розгляду.

В добровільному порядку обвинуваченим частково відшкодована шкода, завдана потерпілим: ОСОБА_17 - на суму 200 грн., ОСОБА_12 на суму 500 грн.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_8 визнав та частково відшкодував заявлені потерпілими позовні вимоги, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_18 підлягає задоволенню в повному обсязі, а позови потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_12 - підлягають задоволенню частково з врахуванням вже відшкодованих обвинуваченим сум.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Строк дії раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплинув, і підстав для обрання нового заходу забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

При цьому суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження обвинуваченого під вартою в період з 20.05.2007 року до 21.09.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді у вигляді 4-х ( чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_15 покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 на період встановленого іспитового строку обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_16 на суму 100 грн. залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_18 задовольнити в повному обсязі, стягнувши на його користь з ОСОБА_8 - 800 грн.

Цивільні позови ОСОБА_17 та ОСОБА_12 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_8 на користь: ОСОБА_17 1140 грн., ОСОБА_12 3010 грн.; в іншій частині позови потерпілих залишити без задоволення.

Зарахувати в строк відбутого ОСОБА_8 покарання час знаходження його під вартою в період з 20.05.2007 року до 21.09.2007 року.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

10.04.2015