Справа № 163/630/15-к
Провадження № 1-кп/163/32/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000070 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 06 лютого 2015 року близько 15 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вийняття віконної шиби та відкриття вікна проник в житловий будинок ОСОБА_4 , розташований на АДРЕСА_1 , звідки з кишені жакета, що знаходився на вішалці у кухні, таємно викрав грошові кошти в сумі 600 гривень, належні останньому, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, визнав повністю, суду дав показання про те, що 06 лютого 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та, здогадуючись, що ОСОБА_6 в цей час немає вдома, оскільки він працює на фермі в с.Забужжя, вирішив піти до нього додому та викрасти гроші, так як раніше неодноразово у потерпілого позичав гроші, знав, що він отримує пенсію та кошти тримає у себе в будинку. Прийшовши до будинку ОСОБА_7 і встановивши, що його немає вдома, так як вхідні двері були зачинені на навісний замок, підійшов до вікна та за допомогою викрутки, яку попередньо взяв у себе вдома, вийняв шибку вікна і через віконну раму проник в середину будинку, зокрема, в кухню, де в жакеті знайшов гроші в сумі 600 грн., які поклав собі в кишеню та покинув будинок у той же спосіб, вставивши при цьому віконну шибу на місце. Викрадені гроші витратив на спиртне та продукти харчування. У вчиненому щиро розкаявся, пообіцяв більше не вчиняти таких правопорушень та просив суд його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання про те, що 06.02.2015 року близько 9-ї години він пішов з дому на територію ферми с.Забужжя у власних справах, а повернувшись додому після 19-ї години, виявив, що з лівої кишені жакета, який висів у кухні, зникло 600 гривень. Встановивши відсутність грошей, звернув увагу, що вхідні двері та навісний замок, яким він зачиняв будинок, пошкоджені не були, однак виявив, що вікно на кухні було зачинене не у такий спосіб, у який він закривав його вранці. З заявою в міліцію звернувся через декілька днів. Про вчинення крадіжки обвинуваченим дізнався від односельчан. Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 йому повернуті частково - в сумі 300 грн. При призначенні обвинуваченому покарання, просив суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження не заперечили щодо встановлених обставин, тому суд на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього суд враховує, що ОСОБА_5 є людиною молодого віку з належним станом здоров`я, при цьому ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, за місцем реєстрації та постійного проживання скарг на його поведінку не надходило, що суд розцінює як посередню характеристику, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а також позицію потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, та вважає, що ОСОБА_5 слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, яке визначене лише у виді позбавлення волі, та з врахуванням обставин справи і особи обвинуваченого, приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази:

- дві купюри номіналом по 10 гривень серійних номерів КЛ7557714, ЛЕ4305814, що зберігаються в бухгалтерії Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча:суддя ОСОБА_1