Справа № 751/8207/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/644/2015
Категорія - ч.1 ст.203-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002488 від 06 червня 2014 року за апеляційною скаргою прокурора прокуратури міста Чернігова на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2014 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Чернігова, із середньою освітою, не працюючої, в силу статті 89 КК України раніше не судимої, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікацію її дій, порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-1 КК України та призначити останній покарання за частиною 1 статті 203-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 38250 гривень.

Обвинувачена ОСОБА_6 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, на підставі статті 45 КК України.

Також була надана угода про примирення між потерпілою та обвинуваченою.

Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-1 КК України та їй призначено покарання за частиною 1 статті 203-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в сумі 10000 гривень з конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 5558 гривень 28 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз на користь держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на невідповідність призначеного місцевим судом покарання у виді штрафу вимогам частини 1 статті 69 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 в поданому клопотанні зазначає, що судом першої інстанції враховані як обставини, що пом`якшують відповідальність, її поведінка на досудовому слідстві і в суді, яка сприяла розкриттю злочину, щире каяття в скоєному, стан здоров`я та тяжкий матеріальний стан, а тому вважає наявні всі підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 45 КК України (а. п. 63).

Судом першої інстанції було встановлено, що в порушення Закону України «Про розповсюдження примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних», Закону України «Про авторське право і суміжні права» та Правил роздрібної торгівлі, прокату примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп`ютерних програм, баз даних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 04.11.1997 року, якими визначено, що поширення, зберігання і перевезення на території України примірників аудіовізуальних творів, фонограм дозволено, тільки за умови маркування їх контрольними марками України, в період з грудня 2013 року по червень 2014 року, у денний час, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Києві, біля станції метро «Лісова» по проспекту Броварський, у невстановленої особи, періодично купувала диски для лазерних систем зчитування із записом на них аудіовізуальної продукції, без контрольних марок України встановленого зразка, у кількості 793 штук, для подальшого незаконного переміщення та зберігання з метою їх реалізації. Придбані диски для лазерних систем зчитування із записом аудіовізуальної продукції, впродовж вказаного періоду ОСОБА_6 , на транспортному засобі - маршрутному таксі «Київ-Чернігів», переміщено в м. Чернігів, які остання розмістила на вітринах за місцем здійснення незаконної торгівельної діяльності - на торгівельному місці № 336 на території «Центрального» ринку по вулиці Кирпоноса, 1 в місті Чернігові.

05 червня 2014 року, в денний час, знаходячись на робочому місці ОСОБА_6 незаконно реалізувала ОСОБА_10 два диски для лазерних систем зчитування із записом на них аудіовізуальної продукції, без контрольних марок України встановленого зразка, за ціною 30 гривень за 1 одиницю, які, згідно висновку експерта № 713 від 17.07.2014р., мають ознаки контрафактності.

Також, 05 червня 2014 року, в ході огляду вказаних торгових вітрин, згідно Положення про державного інспектора з питань інтелектуальної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2002 року № 674, Державною службою з питань інтелектуальної власності у ОСОБА_6 на торговому місці № 336 на території «Центрального» ринку по вулиці Кирпоноса, 1 в місті Чернігові, виявлено та вилучено 791 диск для лазерних систем зчитування з аудіовізуальними творами та фонограмами, за ціною роздрібної реалізації 25 гривень за 1 одиницю товару, без контрольних марок України, які згідно висновку експерта № 598 від 26 червня 2014 року, мають ознаки контрафактності, які остання зберігала з метою подальшої реалізації.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, і заперечувала проти задоволення поданих клопотань; потерпілу, обвинувачену та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили задовольнити клопотання; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотань необхідно відмовити.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України доказами, котрим місцевий суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченої ОСОБА_6 за частиною 1 статті 203-1 КК України, як незаконне переміщення, зберігання та реалізація дисків для лазерних систем зчитування у значних розмірах, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом частини 2 статті 12 КК України (у редакції Закону від 15 листопада 2011 року), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання, за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для злочинів середньої тяжкості передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 203-1 КК України (в редакції від 15 листопада 2011 року), який характеризується умисною формою вини, і санкція якого передбачає основне покарання у виді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування.

За таких підстав, вказаний злочин за класифікацією в силу статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, що унеможливлює звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям, та у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Враховуючи вищенаведене, клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям та у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про неправильність призначення місцевим судом обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами статті 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, зокрема може призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція части 1 статті 203-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян із конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування, матриць, обладнання чи сировини для їх виробництва.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення покарання за частиною 1 статті 203-1 КК України із застосуванням статті 69 КК України.

Разом з тим місцевий суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 за частиною 1 статті 203-1 КК України із застосуванням частини 1 статті 69 КК України, не врахував встановленні обмеження в статті 69 КК України, щодо призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в свою чергу тягне за собою скасування вироку в цій частині.

Відповідно до частини 4 статті 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи, що обвинувачена ніде не працює, суд вважає за можливе розстрочити виплату штрафу певними частинами строком до одного року.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

З А С У Д И В:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Чернігова на вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2014 року, задовольнити.

Вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2014 року, щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 1 статті 203-1 КК України із застосуванням частини 1 статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 38250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень з конфіскацією та знищенням дисків для лазерних систем зчитування.

Розстрочити виплату штрафу рівними частинам в сумі 3187,5 гривень щомісяця на строк один рік.

В решті вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 серпня 2014 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4