Справа
№ 11-82/07
інстанції Ющука О.С.
Категорія: ст.ст. 191
Доповідач Матвієнко Н.В.
366 ч.2, 190 ч. 4 КК України
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк
23 лютого 2007 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Матвієнко Н.В. суддів
Силки Г.І.,
Бешти Г.Б.

з участю прокурора Смолюка Б.С. засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 представника
цивільного позивача Волчука Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Луцьку кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора м. Луцька на вирок
Луцького міськрайонного суду від 28
листопада 2006 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеним вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженка та мешканка м. Луцька, Волинської області, українка, громадянка
України, з середньою-спеціальною освітою, одружена, раніше не судима, -

- засуджена
за ст. 191 ч. 5 КК України із
застосуванням ст. 69 КК
України до 4 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 3 роки; за
ст. 366 ч. 2 КК України до 2 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком 2 роки; за
ст. 190 ч. 4 КК України 5 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70
ч.І КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_1 визначено ,5 років
позбавлення волі, з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні
посади строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і
покладенням обов'язків, передбачених п. п. 2,3,4 ч. 1
ст. 76 КК
України.

2

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженка с.
Водяно-Лорине, Єланецького району,
Миколаївської області, громадянка України, з середньою освітою, одружена,
непрацююча, проживаюча в с.
Жидичин, Ківерцівського району, Волинської області, раніше не судима, -

- засуджена
за ст. 191 ч.5 КК
України із застосуванням ст. 69
КК України до 4 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 3 роки; за
ст. 366 ч.2 КК
України 2 роки
позбавлення волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади
строком на 2 роки.

На підставі ст. 70
ч.І КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_2 визначено 4 роки позбавлення
волі з позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і
покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2,3,4
ч. 1 ст. 76 КК України.

Зараховано ОСОБА_1 в строк відбуття покарання термін
перебування під вартою з 19
березня 2006 року до 28 листопада 2006 року.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що
працюючи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_3 по фінансовій роботі ВАТ
"Електротермометрія", за попередньою змовою з ОСОБА_2, яка працювала
на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту третьої категорії відділу
продажу ВАТ "Електротермометрія", впродовж 2002-2004 років,
зловживаючи своїм службовим становищем, привласнили продукцію та кошти ВАТ
"Електротермометрія" на загальну суму 108 678, 53 грн.

Так вони, за попереднім зговором між собою, в період з 25 жовтня 2002 року по 10 червня 2004 року внесли у
товаротранспортні накладні неправдиві відомості про-те, що продукція ВАТ
"Електротермометрія" направляється зі складу готової продукції у
відомчий магазин товариства для реалізації, хоча насправді вказана продукція
була реалізована приватним особам, а виручені з продажу кошти в загальній сумі 46 043,40 привласнені ними
на власні потреби.

Також, ОСОБА_1/га ОСОБА_2, переслідуючи корисливу
зацікавленість та мету заволодіння колективним майном, за попереднім зговором
між собою, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивих
відомостей, а саме при зверненні фізичних чи юридичних осіб на ВАТ
"Електротермометрія" щодо придбання продукції товариства, вносили в
товаро - транспортні
накладні відомості про отримання продукції працівниками товариства в рахунок
заробітної плати і після того, як в касу товариства надходили вказані товаро - транспортні
накладні з коштами на оплату продукції, ОСОБА_1та ОСОБА_2, зловживаючи своїм
службовим становищем, під виглядом необхідності внесення виправлень, забирали з
каси товариства підроблені товаро -
транспортні накладні та кошти, які в подальшому привласнювали. Таким чином,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з 04
липня 2002 року по 23 березня 2004

3

року шляхом внесення неправдивих відомостей у товаро - транспортні
накладні було привласнено ввірених їм коштів на загальну суму 44 375,15 грн.

Також, підсудні ОСОБА_1та ОСОБА_2 за попереднім зговором
між собою, зловживаючи своїм службовим становищем та використовуючи надані
повноваження, шляхом внесення в офіційні документи неправдивих відомостей, а
саме, товаро - транспортні
накладні на відпуск готової продукції приватним особам, вказували спосіб оплати
«передоплата», хоча насправді кошти за вказану продукцію в касу товариства та
на рахунки не поступали, після чого на підставі підроблених накладних
отримували готову продукцію зі складу, яку в подальшому реалізовували, а
отримані з реалізації кошти привласнювали. Таким чином, підсудні ОСОБА_1та
ОСОБА_2 в період часу з 03
квітня 2002 року по 24 лютого 2004 року, шляхом
внесення в товаро - транспортні
накладні завідомо неправдивих відомостей привласнено отримані з реалізації
ввіреної їм продукції товариства кошти на загальну суму 18 261, 98 грн.

Внаслідок таких дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 завдано збитків
ВАТ «Електротермометрія» на загальну суму 108
678, 53 грн., чим завдані підприємству тяжкі наслідки.

В подальшому, ОСОБА_1, з метою уникнення відповідальності
за привласнення колективних коштів, внесла у відомість № 16 виправлення про
те, що продукція, кошти з реалізації якої привласнювали, направлена в
представництва товариства для реалізації, чим унеможливлювала під час
проведення звірок виявлення нестачі.

Крім того, підсудні ОСОБА_1та ОСОБА_2, за попередньою
змовою між собою, з метою привласнення коштів та продукції ВАТ
"Електротермометрія" упродовж 2002-2003
років вносили в офіційні документи, а саме в товаро-транспортні накладні на
відпуск готової продукції та у відомості №
16 ( відвантаження готової продукції) неправдиві відомості про те, що продукція
ВАТ "Електротермометрія» направляється зі складу готової продукції у
відомчий магазин товариства для реалізації, хоча насправді вказана продукція
була реалізована приватним особам, у товаро-транспортних накладних при
зверненні фізичних чи юридичних осіб на ВАТ "Електротермометрія1!.
щодо придбання продукції товариства вносили відомості про отримання продукції
працівниками товариства в рахунок заробітної плати, і після того, як в касу
товариства надходили вказані товаро-гранспортні накладні з коштами на оплату
продукції, зловживаючи своїм службовим становищем, під виглядом необхідності
внесення виправлень, забирали їх та кошти з каси товариства, у
товаро-транспортних накладних неправдиво вказували спосіб оплати «передоплата»
за продукцію, хоча насправді кошти за вказану продукцію в касу товариства та на
рахунки не поступали, після чого, на підставі підроблених накладних отримували
готову продукцію зі складу, яку в подальшому реалізовували, а отримані гроші
привласнили.

Крім того, підсудна ОСОБА_1на початку 2004 року
познайомилась на території ВАТ "Електротермометрія" з приватним
підприємцем ОСОБА_5, який
уклав з товариством договір поставки готової продукції на 500 тис. грн., та попросила
його надати отриману ним продукцію ВАТ «Електротермометрія» під реалізацію.
Після того, на протязі першої половини 2004 року ОСОБА_1 отримувала у
приватного підприємця ОСОБА_5 придбану ним на ВАТ
"Електротермометрія" готову

4

продукцію, яку в подальшому реалізовувала приватним
особами за більшу вартість, а кошти з продажу повертала ОСОБА_5

Ввійшовши постійною співпрацею та своєчасним поверненням
коштів в довіру до ОСОБА_5,
ОСОБА_1, переслідуючи мету заволодіння коштами, попросила ОСОБА_5 отримати на ВАТ
" Електротермометрія
" продукцію
у великій кількості, яку в подальшому передати їй під реалізацію, на що
останній дав згоду.

29 червня 2004 року ОСОБА_1
отримала від приватного підприємця ОСОБА_5
продукцію ВАТ " Електротермометрія
" на
загальну суму 116 250 грн.,
яку в подальшому реалізувала, а виручені кошти з реалізації шляхом обману
привласнила та використала на власні потреби, чим завдала збитків ОСОБА_5 у особливо великих
розмірах.

Крім того, підсудна ОСОБА_1 на початку 2004 року через
працівника ВАТ "Електротермометрія" ОСОБА_7 познайомилась з приватним підприємцем ОСОБА_6, якому
запропонували реалізовувати отриману нею незаконним шляхом продукцію ВАТ
"Електротермометрія", на що останній дав згоду. Після того, в період
з січня по травень 2004 року
ОСОБА_1 передавала ОСОБА_6 продукцію ВАТ "Електротермометрія" для
реалізації.

Ввійшовши таким чином в довіру до ОСОБА_6, ОСОБА_1 влітку
2004 року,
переслідуючи мету заволодіння коштами, попросила у ОСОБА_6 надати їй кошти в
сумі 68 тисяч
гривень для отримання продукції ВАТ "Електротермометрія" з метою
подальшої реалізації, на що останній дав згоду, після чого, отримавши від
ОСОБА_6 68 тис.
грн. ОСОБА_1 поставила йому продукцію на загальну суму 46 300 грн., а різницю
в сумі 21700 грн.
шляхом обману привласнила, чим ОСОБА_6 збитків у особливо великих розмірах.

В апеляції помічник прокурора міста Луцька, не оскаржуючи
доведеність вини та правильність кваліфікації дій засуджених, стверджує, що суд
необгрунтовано при призначенні покарання засудженим застосував ст. 69, 75 КК України,
пославшись тільки на пом'якшуючи покарання обставини, при цьому не в повній
мірі врахувавши характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ними злочинів.
Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчинених злочинів,
тому просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв'язку з м'якістю
призначеного засудженим покарання і постановити свій вирок.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку першої
інстанції, повідомив ким і в якому об'ємі він оскаржений, виклав основні доводи
апеляції, прокурора, який підтримував апеляцію, засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
їх захисників, які просили вирок залишити без змін, потерпілих ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які не підтримували апеляцію, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів встановила, що апеляція помічника прокурора м. Луцька до задоволення не
підлягає.

Висновки суду про доведеність вини у вчинення злочину
засудженими відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах,
досліджених в судовому засіданні і ніким не оспорюється.

5

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.ст. 191 ч. 5, 366 ч.2, 190 ч.4 КК України
та ОСОБА_2 за ст.ст. 191
ч. 5, 366 ч.2 КК
України є правильною і також не оспорюється в апеляції.

Що стосується покарання, то призначаючи засудженим
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 більш м'яке покарання, ніж передбачено ч. 5 ст. 191 КК України, суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що сукупність обставин, що
пом'якшують покарання, а саме, що засуджені вперше притягуються до кримінальної
відповідальності, щиро розкаялися у вчиненому, відшкодували повністю збитки
потерпілим і вони просили не позбавляти їх волі, по місцю проживання
характеризуються позитивно, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними
злочину, і, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, дають підстави
для призначення засудженим покарання із застосуванням ст.69 КК України. З
врахуванням наведеного, а також того, що з моменту вчинення злочину минуло
майже три роки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також
обґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення засуджених від
покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на них
обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженим ОСОБА_1
та ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, тому підстав
для задоволення апеляції пом. прокурора м. Луцька не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора міста Луцька залишити без
задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без
змін.

Головуючий