Справа №
11-548/2008 р. Головуючий
в 1-й інстанції Категорія ст. 115 ч. 1
КК Негода
Доповідач Демченко О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2008 р.

Апеляційний
суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.

суддів:
Антипець В.М., Акуленко С.О.,

при
секретарі Масловій О.В.

з
участю прокурора Сорока Г.В.,

захисника
- адвоката ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2

представника
потерпілої - адвоката ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові в залі суду кримінальну справу за апеляціями:
засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1
на користь засудженого ОСОБА_4, прокурора, який брав участь в розгляді справи
судом першої інстанції та потерпілої
ОСОБА_2 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 7 липня
2008 року,-

у с т а н о в и в :

Зазначеним вироком суду ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженець села Буди
Ічнянського району Чернігівської області, українець, громадянин України, з
середньою освітою, не одружений, не
працюючий, не
військовозобов'язаний, раніше не
судимий, мешканець АДРЕСА_1,

засуджений: за ст. 115 ч. 1 КК України до 12 років і 8 місяців позбавлення волі. З нього стягнуто на користь потерпілої
ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 15946 грн. 60 коп., на
відшкодування моральної шкоди 50000 грн. та судових витрат в сумі 243 грн. 39
коп.

ОСОБА_4
визнаний судом винним і засуджений за те, що 1 березня 2008 року в АДРЕСА_2
він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з причини раптово виниклих
особистих неприязних відносин, з метою позбавлення життя ОСОБА_5, наніс один удар кухонним ножем останньому в
область грудної клітки, заподіявши тим самим ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень
від яких він через кілька хвилин помер.

Вважаючи
вирок суду незаконним і несправедливим, усі учасники процесу подали на нього
апеляції.

Прокурор,
який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, поставив в апеляції
питання про скасування вироку унаслідок м'якості призначеного покарання і
постановлення вироку апеляційним судом з призначенням ОСОБА_4 більш суворого
покарання. Апеляція мотивована тим, що
суд не врахував ряду обставин, які суттєво впливають на призначення покарання:
поведінки ОСОБА_4 під час конфлікту, його схильності до агресивних дій, відсутність щиросердного каяття, зловживання
спиртними напоями.

Аналогічні
підстави містяться в апеляції потерпілої ОСОБА_2, яка теж поставила вимоги про
скасування вироку місцевого суду і постановлення вироку апеляційним судом, з
призначенням максимальної міри покарання засудженому.

Засуджений
ОСОБА_4 в апеляції на вирок суду просить змінити його і пом'якшити призначене
покарання. Апеляція мотивована тим, що суд не звернув уваги на ряд суттєвих
обставин, що пом'якшують покарання. Зокрема, засуджений стверджує, що він був
безпричинно жорстоко побитий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і саме ці їхні дії спонукали
його до того, щоб узяти столовий ніж і захищатись ним, внаслідок чого ОСОБА_6
отримав тілесні ушкодження.

Захисником
засудженого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_1 була подана апеляція в інтересах
засудженого, у якій також поставлене питання про пом'якшення покарання.
Підставою для цього, на думку автора апеляції, є неправомірні дії загиблого
ОСОБА_6, який жорстоко побив засудженого.

Судом
було призначене і проведене часткове судове слідство, в ході якого був
допитаний засуджений, потерпіла ОСОБА_2, досліджені матеріали справи.
Вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, які просили задовольнити їхні апеляції та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні усіх
апеляцій необхідно відмовити. Таке рішення суд ґрунтує наступним.

Висновок
місцевого суду про винність ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому злочину у
повному обсязі підтверджений низкою ретельно досліджених судом доказів, яким
він дав правильної юридичної оцінки.

Так,
допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були
безпосередніми очевидцями злочину, категорично заперечували факт бійки між ОСОБА_6
та засудженим. Натомість вони дали показання, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
розпочався спір, в ході якого ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_6 фізичною
розправою. Зокрема, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 прямо вказали, що в ході суперечки ОСОБА_4 взяв ніж та вдарив ним ОСОБА_5,
після цього вихвалявся, що „підрізав” його.

З висновків судово-медичної експертизи № 7 від 14 березня 2008 р., у
ОСОБА_4 було зафіксовано синець в області правого ока та осадження в області
спини, що відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 142-143). Саме на
наявність цих тілесних ушкоджень вказували засуджений та його захисник,
наполягаючи на неправомірності дій загиблого ОСОБА_6

На
досудовому слідстві і в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10, який
дав показання про те, що затримав ОСОБА_4 після скоєння злочину і кілька разів
ударив його кулаками по обличчю й тулубу.

Під
час відтворення обстановки та обставин події, в засіданні місцевого суду
ОСОБА_4 давав показання про те, що він
був жорстоко побитий ОСОБА_5 та ОСОБА_7, був збитий з ніг, йому тривалий час
наносились удари руками і ногами в різні частини тіла. (а.с. 78-82).

Проте,
ці твердження засудженого спростовуються
висновком додаткової судово-медичної експертизи № 8 від 21 травня 2008 р., з
якого видно, що тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_4, виникли від дії не
більше двох ударів. (а.с. 147-148).

З
висновків судово-медичної експертизи № 111 від 9 квітня 2008 р. вбачається, що
причиною смерті ОСОБА_5 була наскрізна рана грудної клітки з пошкодженням
серця. (а.с. 119-123).

З
висновку судово-медичної експертизи № 10 від 15 травня 2008 р. видно, що при
судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_5
виявлено раневий канал довжиною
близько 18 см. Тілесні ушкодження ОСОБА_5 були заподіяні зі значною
силою. (а.с. 136-137).

Зазначені
висновки судово-медичних експертиз, зокрема - спрямування удару ножем у життєво
важливий орган, велика сила удару,
підтверджують наявність у ОСОБА_4 умислу на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_5

При
огляді місця події 1 березня 2008 року - будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп
ОСОБА_5 та вилучено ніж (а.с. 6-12).

З
висновків цитологічної експертизи № 59 від 19 березня 2008 р. (а.с. 168-176)
вбачається, що вилучений ніж міг бути знаряддям злочину.

З
протоколу медичного огляду від 1 березня 2008 року видно, що у ОСОБА_4 зафіксовано стан
алкогольного сп'яніння (а.с. 66).

Згідно
висновків експертів-наркологів від 2 квітня 2008 року, ОСОБА_4 не потребує
примусового лікування від алкоголізму (а.с. 197).

З
висновків судово-психіатричної експертизи №
227/247 від 16 травня 2008 року, ОСОБА_4 не страждає психічними
розладами і не потребує примусового психіатричного лікування (а.с. 219-224).

Таким
чином, усі наведені вище докази беззаперечно свідчать про правильність
висновків органів досудового слідства та місцевого суду, які кваліфікували дії
ОСОБА_4 за ст. 115 ч. 1 КК України як умисне убивство. Позиція засудженого і
його захисника про те, що ОСОБА_4 скоїв злочин під впливом незаконного
насильства відносно нього, матеріалами справи не підтверджується і правомірно
відхилена місцевим судом.

Щодо
призначеного покарання, то на думку апеляційного суду, воно відповідає вимогам
ст. 65 КК України. ОСОБА_4, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, скоїв
тяжкий злочин, позбавивши життя молоду людину в розквіті сил. У відповідності до ст. 3 Конституції України,
людина, її життя і здоров'я визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю. Тому покарання за цей злочин має бути
достатньо суворим і адекватним.

Це
покарання призначене в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України в розмірах,
ближчих до максимальних. В апеляціях прокурора й потерпілої не наведено
переконливих підстав, чому призначене судом покарання є недостатнім для
виправлення і перевиховання засудженого. Доводи апеляцій в основному зводяться
до того, що ОСОБА_4 не розкаявся, не відшкодував шкоди, зловживає спиртними
напоями. Наведені факти самі по собі не
можуть бути підставою для призначення
більш суворого покарання засудженому, оскільки не відносяться до обставин, які
обтяжують покарання. Скоєння злочину в
стані алкогольного сп'яніння було враховано судом при постановленні вироку. Примусового
лікування від алкоголізму засуджений не потребує.

Отже,
на думку апеляційного суду, призначене покарання є достатнім для виправлення і
перевиховання засудженого. Тому всі апеляції, подані на вирок суду, не
підлягають задоволенню. В цих апеляціях не ставиться питання відносно
цивільного позову, тому апеляційний суд його не досліджує.

В
ході розгляду справи в місцевому суді не
було допущено таких порушень кримінально-процесуального законодавства, які б
були безумовною підставою для скасування вироку.

На
підставі викладеного, керуючись ст. 366, 377, 379 КПК України, апеляційний
суд,-

у х в а л и в :

Апеляції засудженого ОСОБА_4 та адвоката
ОСОБА_1 на користь засудженого ОСОБА_4, прокурора, який брав участь в
розгляді справи судом першої інстанції та
потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 7 липня 2008 року відносно ОСОБА_4 - без змін.

Судді:

С.О. Акуленко
О.В. Демченко
В.М. Антипець