Ухвала іменем україни 18 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, таку, що судимості не має

визнано винуватою у пред'явленому обвинуваченні та призначено покарання за ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 160000 грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 491,92 грн судових витрат за проведення судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватою ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_2 в кінці травня 2013 року, перебуваючи у магазині «Діана», розташованому по вул.Леніна, в с.Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області, маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном у великих розмірах, умисно, шляхом обману, який полягав у повідомленні неправдивих відомостей щодо своїх намірів, запропонувала потерпілому ОСОБА_3 взяти у неї в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 7,49 га, розташовану на землях Збур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, терміном на 49 років з виплатою орендної плати в сумі 160000 грн, на що останній погодився, незважаючи на те, що 23 травня 2013 року ОСОБА_2 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки із фермерським господарством «СОБ» строком на 49 років, за що нею було отримано 100000 грн орендної плати від ФГ «СОБ», що вона приховала від потерпілого, заволодівши грошовими коштами останнього в сумі 160000. Своїми діями ОСОБА_2 спричинила потерпілому ОСОБА_3 матеріальні збитки на вказану суму.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведеного вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.419 КПК України. Зазначає, що судом апеляційної інстанції не викладено підстав, через які не взято до уваги доводи апеляційних скарг обвинуваченої та прокурора щодо можливості пом'якшення призначеного покарання та застосування до ОСОБА_2 положень ст.75 КК України.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2, просить судові рішення скасувати, та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

В обґрунтування даної позиції захисник вказує, що при призначенні покарання щодо ОСОБА_2 судом першої інстанції не враховано пом'якшуючі покарання обставини, а саме: визнання вини, щире каяття, намір відшкодувати заподіяні збитки, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено внаслідок збігу тяжких сімейних обставин і судом безпідставно не застосовано вимоги ст.75 КК України щодо ОСОБА_2 Також вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.ст.404,419 КПК України, оскільки апеляційний суд належним чином не розглянув доводи обвинуваченої та прокурора в частині пом'якшення призначеного покарання та не дав на них вичерпну відповідь.

Перевіривши касаційні скарги та долучені до них копії вироку суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_2 був проведений відповідно до ст.349 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), підтверджується сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, яким дана правильна оцінка та у касаційних скаргах прокурора і захисника не оскаржено.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні ОСОБА_2 покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу засудженої, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Апеляційний суд, в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи апеляційних скарг обвинуваченої та прокурора, визнав ці доводи безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про законність вироку відносно ОСОБА_2

Посилання у касаційній скарзі прокурора на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які на його думку допущені судом апеляційної інстанції при перевірці вироку суду першої інстанції в частині призначеного щодо ОСОБА_2 покарання, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи, викладені у касаційній скарзі захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого також не знайшли свого підтвердження в ході перевірки судових рішень.

Висновки суду про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у відповідності з вимогами ст.75 КК України є обґрунтованими.

Призначене ОСОБА_2 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з наведеного, з урахуванням доводів, викладених у касаційних скаргах і з наданих копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарг немає, у зв'язку із чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________ ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6