Справа № 685/1431/13-к
Провадження № 1-кп/685/97/13
В И Р О К

іменем України

23 грудня 2013 року Теофіпольський
районний суд Хмельницької області

в особі: головуючого - судді СТЕЦЮКА
І.С.

при секретарі: КАЗМІРЧУК І.Ю.

за участю прокурора: КОСІК С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Теофіполі
кримінальне провадження № 0000475
про обвинувачення ОСОБА_1, яка
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року у смт.
Теофіполь, проживає у АДРЕСА_1,
громадянки України, українки, освіта
середня, працездатної, тимчасово не
працює, одруженої, має на утриманні
одну неповнолітню дитину, засудженої 17
липня 2013 року Теофіпольським районним
судом за ч. 1 ст. 190 КК України до 200
годин громадських робіт, покарання не
відбуте, судимість не погашена, у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И
В:

Обвинувачена ОСОБА_1 17 липня 2013 року
Теофіпольським районним судом
Хмельницької області за ч. 1 ст. 190 КК
України була засуджена до 200 годин
громадських робіт які зобов'язана була,
відповідно рішення
кримінально-виконавчої інспекції,
відбувати у Теофіпольському
виробничому управлінні житлово -
комунального господарства (далі ВУЖКГ).

Однак, не маючи наміру на відбування
громадських робіт, підсудна у період з
6 вересня по 18 жовтня 2013 року для
відбування громадських робіт до
Теофіпольського ВУЖКГ не з'являлася.
Тільки після здійснення її примусового
приводу 18 та 21 жовтня 2013 року
відпрацювала в загальній кількості 6
годин громадських робіт. Після цього
з 22 жовтня 2012 року обвинувачена,
достовірно знаючи про настання
кримінальної відповідальності за
невиконання вироку суду, умисно
проігнорувала його без поважних причин
і, через небажання відбувати
громадські роботи, припинила
з'являтися до визначеного місця їх
відбування тобто, в порушення вимог
ч. 3 ст. 40 КВК України, свідомо ухилилася
від відбування призначеного
покарання.

Обвинувачена ОСОБА_1 вину свою у
вчиненні злочину визнала повністю.
Із її показань встановлено що
дійсно 17 липня 2013 року вона була
засуджена Теофіпольським районним
судом за ч. 1 ст. 190 КК України до 200 годин
громадських робіт. 6 вересня 2013 року
вона була ознайомлена з порядком
відбування громадських робіт та була
попереджена про відповідальність за
ухилення від їх виконання. Показала
також що з 6 вересня до 18 жовтня 2013 року
вона умисно ухилялась від відбування
покарання через те що змушена була
шукати роботу з тим щоб погашати
невиплачений кредит. Після примусового
приводу 18 та 21 жовтня 2013 року вона
виконувала громадські роботи. Однак з
22 жовтня вона перестала відбувати
покарання оскільки переїхала на
постійне місце проживання у
Ізяславський район Хмельницької
області.

У вчиненому обвинувачена розкаялася,
просила суд її суворо не карати,
заявила клопотання про спрощений
порядок розгляду справи. Наслідки
розгляду справи у такому порядку їй
роз'яснені і зрозумілі.

Прокурор проти розгляду справи у
такому порядку не заперечувала.

Виходячи із викладеного суд вважає
недоцільним досліджувати інші докази а
вважає необхідним розглядати справу у
спрощеному порядку оскільки докази на
підтвердження вини обвинуваченої які є
у кримінальній справі ніким не
оспорюються.

Оцінюючи викладені обставини у їх
сукупності суд приходить до висновку
про те що вина підсудної ОСОБА_1 у
тому що вона умисно ухилилася від
відбування покарання за вироком
Теофіпольського районного суду від 17
липня 2013 року у виді 200 годин
громадських робіт повністю доведена
а її дії правильно кваліфіковані по
ч. 2 ст. 389 КК України.

При призначенні обвинуваченій
покарання за вчинений злочин суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого,
обставини справи, особу підсудної.

Підсудна визнала вину і розкаялася у
вчиненому, активно сприяла розкриттю
злочину, має на утриманні малолітню
дитину.

Вказані обставини пом'якшують
покарання підсудної.

У судовому засіданні прокурор
просила застосувати до обвинуваченої
ст. 69 КК України і призначити їй
покарання у виді штрафу.

Статтею 69 КК України встановлено, що
за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, з урахуванням особи винного
суд, умотивувавши своє рішення, може
призначити основне покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції статті (санкції частини статті)
Особливої частини цього Кодексу, або
перейти до іншого, більш м'якого виду
основного покарання, не зазначеного в
санкції статті ( санкції частини
статті) Особливої частини цього
Кодексу за цей злочин.

На підставах, передбачених у частині
першій цієї статті, суд може не
призначати додаткового покарання, що
передбачене в санкції статті (санкції
частини статті) особливої частини
цього Кодексу як обов'язкове.

Обвинувачена визнала вину і
розкаялася у вчиненому, активно
сприяла розкриттю злочину, вона має на
утриманні неповнолітню дитину.

Виходячи з наведеного суд приходить до
висновку про наявність підстав для
застосування до обвинуваченої ст. 69 КК
України та призначення їй покарання у
виді штрафу.

Не відбуте покарання за попереднім
вироком суду від 17 липня 2013 року у виді
160 годин громадських робіт
обвинуваченою повинно бути відбуте
самостійно.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КК України, районний суд

У Х В А Л И
В

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
злочину передбаченого ч. 2 ст. 389
КК України.

ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 389 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України
призначити покарання у виді штрафу в
сумі 550 гривень.

Не відбуту частину покарання за
вироком Теофіпольського районного
суду від 17 липня 2013 року яким ОСОБА_1 за
ч. 1 ст. 190 КК України була засуджена до
200 годин громадських робіт у виді 160
годин громадських робіт виконувати
самостійно.

Вирок може бути оскаржений з підстав
передбачених статтею 394 КПК України до
Апеляційного суду Хмельницької
області через Теофіпольський районний
суд протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Головуючий: