Справа № 307/373/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/377/15, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001897 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, одружений, не судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 1700 ( одну тисяча сімсот) грн..
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 8 000 ( вісім тисяч) грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 12.12.2014 року, близько 17 год. у с.Тарасівка по вул. Жовтневій, неподалік будинку №1, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до автомобіля марки «Форд Конект», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_6 , відчинив водійські дверцята та завдав декілька ударів рукою, стиснутою в кулак, по голові потерпілому ОСОБА_6 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забою верхньої губи з права, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду від 06.05.2015 року, призначити йому покарання у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України. У задоволенні позовних вимог потерпілого відмовити повністю. Уважає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину. У судовому засіданні визнав свою вину, та пояснив, що неприязні відносини між ними виникли раптово, після того як сам потерпілий спровокував його, показуючи непристойні жести, однак ці доводи суд чомусь уважає необґрунтованими й нічим не підтвердженими. Також уважає, що нічим не доведено й задоволення позову в розмірі 8000 грн.. Підстави наведені в позовній заяві потерпілого, для задоволення є загальними фразами написаними фахівцем у галузі права. Позивач у ході судового розгляду нічим не довів, що йому були спричинені моральні страждання.

-2-

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Обвинувачений у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Апеляційний суд з урахуванням думки інших учасників судового розгляду, відповідно ч.4 ст. 405 КПК України постановив розглянути апеляційну скаргу у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, оцінивши основні доводи апеляційної скарги, думку прокурора про обґрунтованість вироку суду та безпідставність апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_6 проти апеляційної скарги, та законність вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація діяння обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є вірною.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами здобутими безпосередньо під час судового розгляду й наведеними у вироку.

Так, мотивуючи висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд обґрунтовано врахував показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та письмові докази наявні в матеріалах кримінального провадження й перевірені судом під час судового розгляду справи та дав їм вірну оцінку.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що 12.12.2014 року, близько 17 год., на своєму автомобілі марки «Форд Конект», повертався з обласної дитячої лікарні. З ним в автомобілі перебували його дружина ОСОБА_9 , теща ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 2013 року народження та донька ОСОБА_12 , 2014 року народження. Коли проїжджав по АДРЕСА_2 , то назустріч їхав автомобіль марки «Камаз». Автомобіль «Камаз» рухався частково його смугою руху, що не дозволяло йому проїхати, і тому він подав сигнал фарами. Водій не відреагував, і тому він ще раз подав сигнал фарами, після чого прийняв вправо. Автомобіль «Камаз» проїхав і зупинився, однак із кузова виступали кінцівки дерев, що перешкоджало йому проїхати, і тому він теж зупинився. Потім раптово хтось відкрив двері на його автомобілі, і несподівано почав наносити йому удари кулаками по голові. Він прикрив обличчя руками, а коли підняв голову то впізнав ОСОБА_7 , який наніс йому ще один удар в обличчя, внаслідок чого розбив йому губу. Потім під`їхав якийсь автомобіль і тому ОСОБА_7 поїхав, а він у свою чергу зателефонував у міліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_9 стверджується, що 12.12.2014 року вона разом із потерпілим ОСОБА_6 на їх автомобілі марки «Форд Конект», поверталися з лікарні додому. Вона сиділа на задньому пасажирському сидінні, а її мама попереду. Коли вони їхали по вул. Жовтневій у с. Тарасівка то на зустріч їм їхав вантажний автомобіль. Указаний автомобіль рухався частково їх смугою руху, що не дозволяло їм проїхати, і тому потерпілий, який є її чоловіком подав фарами сигнал. Після чого вантажний

-3-

автомобіль прийняв вправо, трохи проїхав і зупинився. Через мить водій вантажного автомобіля, яким виявився ОСОБА_7 відкрив на їх автомобілі двері зі сторони водія, і наніс декілька ударів по голові ОСОБА_6 .. Коли ОСОБА_7 відійшов від їх автомобіля, то ОСОБА_6 спитав, чому він так учинив. На це ОСОБА_7 хотів знов підійти до них, однак під`їхав якийсь автомобіль, і ОСОБА_7 сів у свій автомобіль і поїхав. Щоб показував потерпілий якісь непристойні жести водію зустрічного автомобіля вона не бачила, і на її думку водій зустрічного автомобіля взагалі не міг щось бачити, оскільки була ніч, і неможливо було щось розгледіти.

Свідок ОСОБА_10 дала в судовому засіданні показання аналогічні до показань потерпілого та свідка ОСОБА_9 ..

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується висновком судово медичної експертизи №898 від 16.12.2014 року, з якого вбачається, що в потерпілого ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забою верхньої губи із права, які могли бути спричинені твердими тупими предметами, можливо рукою, зжатою в кулак. Строку події від 12.12.2014 року відповідають, і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, так як подібного характеру тілесні ушкодження при звичайній їх течії викликають розлад здоров`я більше 6 ти, але менше 21 го дня (т.1 а.к.п.26-27).

З урахуванням наведеного є правильним висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а дії ОСОБА_7 кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 125 КК України.

Колегія суддів уважає, що доводи обвинуваченого на спростування своєї вини в скоєному викладені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції були перевірені та спростовані показаннями потерпілого, свідків, висновком експерта, яким суд дав об`єктивну та правильну правову оцінку із врахуванням всіх фактичних обставин кримінального провадження.

Колегія суддів відхиляє й доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Як убачається з вироку суду, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, позитивної характеристики за місцем проживання, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, судом правильно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, наведені у вироку мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, є обґрунтованим.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання.

-4-
При вирішенні питання про законність та обґрунтованість висновків суду в частині розв`язання цивільного позову, колегія суддів ураховує наступне.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального Кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п.п.1, 3 ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів. Розмір моральної шкоди, визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення по справі.
У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з наступними змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції, задовольнивши цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, мотивував за яких обгрунтувань його задовольняє, про те колегія суддів уважає, що розмір такої шкоди, є надмірним, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає до часткового задоволення. У зв`язку з несправедливим визначенням розміру моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що суму стягнення необхідно зменшити до 03 (трьох тисяч) грн., з врахуванням обставин кримінального провадження, характеру вчиненого правопорушення, перенесених потерпілим моральних та фізичних страждань від перенесеного болю, тривогу за своїх близьких, які перебували в автомобілі, і тому саме такий розмір буде достатнім та співрозмірним із отриманою потерпілим моральною шкодою та наслідками, які настали.

-5-
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.05.2015 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині вирішення цивільного позову, зменшивши суму стягнення у відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 03 (три тисячі) грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди.
У решті вирок залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: