АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1694/15-к Номер провадження 11-кп/786/493/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 29 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 29 травня 2015 року подання інспектора Октябрського РП Полтавського МРВ КВІ УДПтСУ в Полтавській області задоволено. Скасовано звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтава від 5 грудня 2013 року, за яким його засуджено на три роки позбавлення волі і ухвалено направити засудженого для відбування призначеного покарання .

Згідно ухвали суду вироком Київського районного суду м. Полтави 5 грудня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч. ч. 1 ,2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України на три роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

На обліку в Октябрському ВКВІ засуджений ОСОБА_7 перебуває з 15 січня 2014 року. Йому роз`яснені умови відбування покарання. За час перебування на обліку останній не виконував покладених на нього вироком суду відповідно до статті 76 КК України обов`язків, допустив 9 неявок без поважних причин на реєстрацію в ВКВІ, надавши працівнику Інспекції сфальшовані ним довідки про перебування у відрядженні, а також без дозволу Інспекції змінив своє місце проживання, у зв`язку з чим 28 липня 2014 року письмово попереджений про наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків.

Суд, в ухвалі дійшов висновку, що подання обґрунтоване та задовольнив його посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 дійсно порушив покладені на нього судом обов`язки і дев`ять разів не з`явився для реєстрації в ВКВІ. Про умисел на ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків свідчить надані ним підроблені довідки про перебування у відрядженні за місцем роботи, що спростовується інформацією ГУ статистики у Полтавській області та Управління пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про те, що ПНВП «Трансагропромпостач» не здійснює свою діяльність з 13.02.1998 року, а отже працювати там він не міг.

Судом встановлено, що засуджений на даний час ніде не працює, веде спосіб життя, який не сприяє його виправленню, що не виключає ймовірність продовження його протиправної поведінки та можливості вчинення ним нового злочину, оскільки інспекція фактично позбавлена можливості здійснювати контроль за його поведінкою.

Зважаючи на допущені засудженим під час відбування покарання порушення, вжиті ВКВІ заходи, які не дали позитивних результатів, поведінку засудженого як під час відбування покарання так і розгляду подання, яка є свідченням його нещирості, характеристику його особи, суд прийшов до висновку, що він ухиляється від відбування покарання, а тому його виправлення неможливе без направлення в місця позбавлення волі відповідно до вироку суду.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати, вважає її незаконною, прийнятою з порушенням норм кримінального та кримінального процесуального законодавства та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Вважає, що при розгляді справи місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду в ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи. Він не порушував обов`язків, покладених на нього вироком суду, не здійснював виїзд за межі території України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являвся для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, а у випадках неможливості явки, надавав довідки про своє перебування у відрядженні за місцем роботи.

Стверджує, що на момент затримання він працював в НВП «ТрансАгроПромПостач» менеджером-експедитором, його робота пов`язана з відрядженнями, про що він неодноразово повідомляв інспектора. У підтвердження поважності неявки на виклик інспектора ним надавалася довідка, яка засвідчувала факт перебування у відрядженні. Сумнівів у достовірності таких довідок у нього не виникало, так як довідки видавалися з відповідними реквізитами за підписом керівника організації, скріпленого печаткою. Доводи інспектора КВІ та висновки суду про факт підроблення довідок не підтверджені доказами, зокрема, висновками експертів, та не можуть слугувати підтвердженням наявності умислу на ухилення від виконання покладених на нього обов`язків. Вказує, що він вважав, що працює офіційно, а відрізнити підроблену довідку від справжньої він як і суд, інспектор, прокурор не має змоги, так як не володіє навичками та знаннями у відповідній галузі.

Ним не було допущено жодного порушення взятих зобов`язань.

Відомості про зміну місця проживання без належного повідомлення кримінально-виконавчої інспекції не відповідають дійсності.

Суд, всупереч ст. 23 КПК України, відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо, не перевірив факт проживання за домашньою адресою, не допитав близьких людей, які проживають спільно з ним.

Помилковими вважає посилання суду, що він безробітній, веде спосіб життя, що не сприяє його виправленню. А посилання суду про можливість продовження протиправної поведінки та ризик вчинення нового кримінального правопорушення вважає припущеннями, не підкріпленими належними та допустимими доказами.

Підстав для скасування звільнення від відбування покарання та направлення його для реального відбування покарання за вироком суду у суду не було, так як він не порушував вимоги ст. 76 КК України.

Вважає що судом допущена неповнота судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими обставини стосовно недійсності довідок, наданих ним на підтвердження поважності причин неявки до інспектора. А також обставини щодо встановлення факту зміни місця проживання та реєстрації без повідомлення кримінально-виконавчої інспекції. Суд не допитав свідків, які б підтвердили чи спростували цей факт.

Також зазначає, що в умовах слідчого ізолятору існує реальна загроза його життю та здоров`ю, на нього чинять тиск, вимагають гроші, погрожують убивством.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора та представника КВІ, які заперечували проти її задоволення, перевіривши надані матеріали судового провадження, особової справи № 09/14 відносно ОСОБА_7 і доводи апеляційної скарги, провівши часткове дослідження доказів, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_7 вироком Київського районного суду м. Полтава від 05.12.2013 року засуджений за ч. ч. 1 ,2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України на три роки позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 78 КК України, ч.2 ст. 166 КВК України суд, за поданням кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Частиною 5 статті 166 КВК України передбачено, що поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Задовольняючи подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 дев`ять разів не виконав обов`язку з`явитися на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції, не відреагував на зроблені йому попередження, умисно надав інспектору КВІ підроблені ним довідки про перебування у відрядженні за місцем роботи.

З таким висновком колегія апеляційного суду погодитися не може.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого в обґрунтування поважності причини неявки у визначені дати для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, ОСОБА_7 дійсно надавав довідки з місця роботи НВП «ТрансАгроПромПостач» за підписами посадових осіб підприємства, які завірені печаткою.

Сам ОСОБА_9 у суді апеляційної інстанції пояснив, що він дійсно був працевлаштований на вказане підприємство, про що у трудовій книжці є відповідна відмітка; їздив у відрядження, про що від керівництва НВП «ТрансАгроПромПостач» отримував відповідні довідки для надання їх до КВІ.

Засуджений пояснив, що навесні 2014 року він змінив місце проживання, оскільки його переслідували незнайомі йому особи, які вимагали від нього збувати наркотичні засоби. ОСОБА_9 стверджував, що існувала реальна загроза його здоров`ю, оскільки вказані люди його викрадали та наносили тілесні ушкодження, у зв`язку з чим, він звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього злочину. На підтвердження своїх слід засуджений надав колегії суддів для огляду копію постанови про призначення експертизи, із змісту якої вбачається, що прокуратурою Октябрського району м. Полтави проводиться розслідування по кримінальному провадженню №0002758 про вчинення відносно ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаною судом апеляційної інстанції показала, що вона є рідно сестрою ОСОБА_9 і проживають з ним разом за однією адресою в АДРЕСА_1 . Навесні 2014 року засуджений повідомив її, що невідомі люди погрожували йому та наносили тілесні ушкодження. Тому вона заперечувала факт проживання ОСОБА_9 за вказаною адресою навіть дільничному інспектору, побоюючись за здоров`я свого брата.

Свідок ОСОБА_11 , що працює ДІМ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області повідомив, що в його обов`язки входить контроль за підобліковними особами, які засуджені до покарання з іспитовим строком. Ним періодично перевірявся ОСОБА_9 щодо проживання ним а визначеною адресою. Зі слів сестри ОСОБА_10 свідку відомо про зміну місця проживання засудженим, про що він своїм рапортом повідомив інспектора КВІ.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 згідно рапортів ДІМ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_11 та пояснень самого засудженого, без дозволу КВІ самовільно змінив своє місце проживання за що був письмово попереджений про наслідки невиконання ним покладених на нього обов`язків.

Наслідки такого характеру невиконання вироку передбачені ч.1 ст. 166 КВК України та тягнуть за собою застосування до засудженого застереження у виді письмового попередження, що цілком правильно було зроблено інспектором КВІ.

Посилання суду про надання засудженим інспектору саме підроблених довідок з місця роботи є необґрунтованим та не підтверджено відповідними доказами.

Дії по підробленню особою та використанню офіційних документів за своєю юридичною природою формують склад кримінального правопорушення, умисел на вчинення якого має буди доведено у визначеному законом порядку та встановленому обвинувальним вироком суду щодо особи, яка мала такий умисел. Натомість, матеріали провадження не містять вироку суду, що встановлював би вину засудженого ОСОБА_7 у використанні завідомо підробленого документу, а тому висновки суду про ухилення засудженого від відбування покарання, у зв`язку з викладеним, є передчасними.

Згідно наданої суду довідки характеристики від 5.06.2015 р., виданої ДІМ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за час проживання за адресою АДРЕСА_1 , характеризуються задовільно, в порушеннях громадського порядку не помічався ( а.п. 89).

Відповідно до копії трудової книжки, в період з 1.09.2009р. по 9.02.2015 р. ОСОБА_7 працював менеджером-експедитором вантажних перевезень по Україні НВП «ТрансАгроПромПостач» ( а.п. 90)

Дані про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності протягом перебування на обліку в КВІ в матеріалах судового провадження та особової справи відсутні .

Таким чином, враховуючи наведене, за відсутності вагомих даних, що свідчать про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та ухилитися від відбування покарання, колегія суддів вважає ухвалу суду необґрунтованою.

Враховуючи зазначене, колегія суддів проаналізувавши доводи подання, вивчивши дані про особу засудженого, приходить до висновку про неправильність прийнятого судом першої інстанції рішення про задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно вироку суду та направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

Таким чином, апеляційна скарга засудженого підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу якою у задоволенні подання інспектора Октябрського РП Полтавського МРВ КВІ УДПтСУ в Полтавській області про

скасування звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлення його в місця позбавлення волі згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2013 р. - відмовити.

Звільнити засудженого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4