Ухвала

іменем україни

03 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

За вказаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Волочиськ, зареєстрованого у АДРЕСА_1,

раніше судимого вироком від 10 серпня

2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк

3 роки та звільненого від його відбування з

встановленням іспитового строку на 2 роки;

01 вересня 2009 року на підставі ч. 2 ст. 78 КК

України направленого для відбуття

призначеного покарання; 11 листопада 2011 року

звільненого з місць позбавлення волі по

акту амністії,

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вирішено питання про стягнення судових витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 17 червня 2014 року близько 17 год. 30 хв., знаходячись поблизу АДРЕСА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно заподіяв ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження.

06 липня 2014 року близько 13 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, розбив скло у вікні та проник в приміщення магазину товарів повсякденного побуту, який розташований за адресою: АДРЕСА_3, звідки таємно викрав гроші в сумі 1915 грн та майно, на загальну суму 65 грн 50 коп.

07 липня 2014 року близько 17 год. ОСОБА_1, перебуваючи в квартирі ОСОБА_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, шляхом вільного доступу повторно, таємно викрав майно останнього, загальною вартістю 392 грн 50 коп.

За змістом касаційної скарги засуджений доводить, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та даним про його особу внаслідок суворості. Вказує на те, що при призначенні покарання судом неповною мірою враховано визнання ним винуватості та щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, відсутність претензій із боку потерпілих, які просили призначити ОСОБА_1 покарання не пов'язаного із позбавленням волі. Зазначає вимогу про пом'якшення призначеного йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Засудженим не оскаржуються доведеність його винуватості у вчинених кримінальних правопорушеннях та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 185 КК України, і у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених судових рішень щодо нього.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України ураховано тяжкість вчинених ним злочинів, дані про засудженого, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, як зазначено в судових рішеннях, суд урахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, дані про особу засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, характеризувався негативно за тимчасовим місцем проживання та місцем реєстрації. Обтяжуючою покарання обставиною було визнано вчинення двох злочинів у стані алкогольного сп'яніння. Пом'якшуючою покарання обставиною суд визнав щире каяття ОСОБА_1 у вчинених злочинах.

Із вироку вбачається, що доводи засудженого щодо наявності на його утриманні малолітніх дітей, які аналогічні доводам його касаційної скарги, були визнані судом першої інстанції неспроможними, оскільки належних доказів на їх підтвердження ОСОБА_1 надано не було. Засуджений не додав до касаційної скарги копій документів, які б підтверджували наявність у нього на утриманні малолітніх дітей.

Також твердження засудженого про відсутність у нього судимості в силу ст. 89 КК України є голослівними, оскільки не ґрунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, зі змісту ухвали видно, що судом апеляційної інстанції перевірялись твердження засудженого про суворість призначеного йому покарання у тому числі з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_2, яка зазначала про обґрунтованість вироку суду першої інстанції та просила залишити його без змін, та потерпілого ОСОБА_4, який вважав за можливе пом'якшити призначене ОСОБА_1 покарання. Суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку про голослівність указаних доводів ОСОБА_1, викладених в апеляційній скарзі. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, урахувавши тяжкість вчинених злочинів, дані про засудженого, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів , щодо відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України та пом'якшення призначеного ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 125, частинами 2, 3 ст. 185 КК України покарання.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 листопада 2014 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7