Справа № 163/1221/15-к
Провадження № 1-в/163/20/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення
27 травня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль заяву ОСОБА_4 , засудженого вироком Любомльського районного суду Волинської області від 01.08.2011 року, про роз`яснення вироку суду, виконавчого листа від 31.10.2011 року у справі №1/0310/59/11 та забезпечення видання виконавчого листа про зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :
Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 01 серпня 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 305 КК України, та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди та всього майна, належного йому на праві приватної власності. Вирішено, накладений арешт та заборону на відчуження ? нерухомого майна, яке належить, зокрема, ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.144-146 т.2) - зняти; арешт накладений на майно, належне вказаному засудженому, а саме: відеокасетний плеєр марки LGmodel W162W, 100-240V, 50/60Hz, 13w12v 808 KV 00945, електрочайник марки Zanusy, model SN-S144, 220-230V, 50Hz 2200W (а.с. 144-146 т.2) - конфіскувати в дохід держави.

Зазначений вирок переглядався судами апеляційної та касаційної інстанцій, за результатами яких залишений без змін, про що свідчить ухвала апеляційного суду Волинської області від 11.10.2011 року та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2012 року.

На підставі вищезазначеного вироку, 31 жовтня 2011 року Любомльським районним судом видано виконавчий лист про конфіскацію всього особистого майна у засудженого ОСОБА_4 , за яким державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження та 26.03.2012 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі на ? приватної спільної часткової власності квартири, що розташована за вказаною адресою.

15 травня 2015 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеною заявою, у якій вказав, що хоча вироком суду арешт з квартири за вищевказаною адресою було знято, однак, на даний час він позбавлений свого права розпоряджатись власним нерухомим майном, у зв`язку із чим просив скерувати до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції роз`яснення до вироку Любомльського районного суду Волинської області від 01.08.2011 року та виконавчого листа №1/0310/59/11 від 31.10.2011 року, виданого на підставі вказаного вироку суду, щодо належного йому на праві приватної власності майна, яке підлягає конфіскації в дохід держави, а також забезпечити видання виконавчого листа про зняття арешту з нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який просив скерувати на виконання до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заяву підтримав з наведених у ній мотивів та просив її задовольнити.

Державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, одночасно зазначивши, що при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.
Заслухавши заявника, думку прокурора, яка вважає заяву ОСОБА_4 підставною в частині роз`яснення виконавчого листа, дослідивши матеріали заяви та кримінальної справи №1/0310/59/11 щодо виконання вироку суду від 01.08.2011 року, суд дійшов висновку про те, що заяву про роз`яснення вироку суду та виконавчого листа, забезпечення видання виконавчого листа про зняття арешту з нерухомого майна слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 380 КПК України визначено, що у випадку, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Дана норма вказує на те, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечністю викладених у ньому висновків, тобто, коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

Зі змісту вироку Любомльського районного суду Волинської області від 01.08.2011 року, в тому числі його резолютивної частини щодо засудженого ОСОБА_4 , вбачається, що він є чітким та зрозумілим, а аналіз мотивів заяви останнього свідчить, що він фактично ставить питання не про роз`яснення судового рішення, а про спосіб та хід його виконання, що не передбачено нормами КПК України та відноситься до компетенції органу ВДВС.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови № 11 від 21.12.1990 року "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" роз`яснив, що при вирішенні питань, зв`язаних з виконанням вироку, суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Частиною 2 ст.49 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України.

Враховуючи вищенаведені норми, надання судом роз`яснення про те, яке саме майно підлягає конфіскації, фактично призведе до зміни змісту вироку та призначеного засудженому покарання, зокрема, додаткового, оскільки визначення майна, яке підлягає конфіскації, є прерогативою державного виконавця, який вирішує дане питання під час вчинення виконавчих дій, з врахуванням положень ч.3 ст.59 КК України та ст.49 КВК України.

Крім цього, з аналізу вимог ст.380 КПК України вбачається, що роз`ясненню підлягає лише судове рішення, а не виконавчий лист, як про це просить заявник, а також дана норма не передбачає вжиття судом заходів з метою виконання вироку суду.
Керуючись ст.ст.372, 380 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
В задоволенні заяви ОСОБА_4 , засудженого вироком Любомльського районного суду Волинської області від 01.08.2011 року, про роз`яснення вироку суду, виконавчого листа від 31.10.2011 року у справі №1/0310/59/11 та забезпечення видання виконавчого листа про зняття арешту з нерухомого майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Головуюча:суддя ОСОБА_1