Справа № 352/1516/14-к
Провадження № 11-кп/779/219/2015
Категорія ч.3ст185
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

номер кримінального провадження, внесеного 18.07.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань -0001434,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Тисменицького районного суду від 26 березня 2015 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України вважає м`яким, тому просить ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому у вигляді трьох років позбавлення волі.

Вироком Тисменицького районного суду від 26 березня 2015 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді арешту на строк три місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 обрано тримання під вартою. Ухвалою Тисменицького районного суду від 02 квітня 2015 року з ініціативи суду внесено виправлення у вирок Тисменицького районного суду від 26 березня 2015 року, викладено восьмий абзац резолютивної частини вироку в наступній редакції «Обрати засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 год. 30 хв. 24 травня 2015 року».

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , щодо якого вирок також оскаржено прокурором з підстав м`якості призначеного покарання.

Ухвалою апеляційного суду від 24 липня 2015 року судове провадження відносно ОСОБА_8 зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_8 .

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, повторно за таких обставин.

21.05.2015 року біля 17 год.в с. Ямниця Тисменицького району на території дачного кооперативу «Цементник», через отвір у вікні проникли в приміщення дачного будинку, що належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки таємно викрали майно потерпілої на загальну суму 278 грн.10 коп., а саме металеву драбину, металеві прути, обруч та пластину, кругляк та дві труби металеві, три відра, каструлю, та шість пляшок мінеральної води.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин справи обмежив допитом обвинувачених, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження не оспорювались.

Потерпіла ОСОБА_9 в письмовій заяві апеляційному суду заявила, що викрадене майно їй повернуто, претензій до обвинувачених немає, їх вибачила, просить звільнити їх з-під варти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин та кваліфікація його злочинних дій за ч.3 ст. 185 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується.

Посилання прокурора на невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є безпідставними.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості злочину, його особи та сімейного становища, а враховуючи, що у вчиненні злочину він щиро розкаявся та повністю визнав свою вину, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризувався, стан його здоров`я, незначний розмір викраденого та думку потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що шкоду цим злочином їй фактично не заподіяно, суд правильно визначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох місяців арешту.

Це покарання з урахуванням вчиненого злочину та особи засудженого є достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів. Тому підстав для визнання призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 невідповідним тяжкості злочину та його особі внаслідок м`якості колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки за вироком суду строк відбуття покарання ОСОБА_7 у виді трьох місяців арешту постановлено обчислювати з 16 год. 30 хв. 26 березня 2015 року, то він його фактично відбув, запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою припинив свою дію, його слід звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Вирок Тисменицького районного суду від 26 березня 2015 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

В зв`язку з припиненням дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, засудженого ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_3