Справа № 169/348/15-к
Провадження № 1-кп/169/48/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладинь Любомльського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з професійно-технічною освітою, неодруженого, громадянина України, раніше судимого: 15 лютого 2013 року Любомльським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до 2 років обмеження волі, звільнений на підставі ст. 81 КК України ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2014 року умовно-достроково на 10 місяців 18 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 14 квітня 2015 року близько 17 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 , з корисливих мотивів умисно таємно викрав грошові кошти в розмірі 240 гривень та два мобільних телефони «Nokia 1280», вартістю по 250 гривень кожен, із сім-картками операторів мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 гривень, та «МТС», вартістю 10 гривень, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 765 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину визнав повністю. Суду показав, що 14 квітня 2015 року вживав алкогольні напої разом з потерпілим ОСОБА_5 у нього вдома в селі Ставки Турійського району. Близько 17 години, будучи в будинку та переконавшись, що його ніхто не бачить, викрав два мобільних телефони та 240 гривень. Викрадені телефони повернув, а гроші витратив на власні потреби і на даний час потерпілому не повернув. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_4 є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який є працездатною особою, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, однак знаходиться на обліку «Д» у лікаря нарколога, ніде не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, схильний до зловживання алкогольними напоями, завдану шкоду потерпілому в повному обсязі не відшкодував.

Також судом враховується, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, попередня його судимість у встановленому законом порядку не знята і непогашена, що характеризує його як особу, схильну до вчинення злочинів, обвинувачений на шлях виправлення не став і будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання, призначеного вироком Любомльського районного суду Волинської області від 15 лютого 2013 року, вчинив новий злочин відразу ж після закінчення терміну умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази:

- мобільний телефон «Nokia 1280» (ІМЕІ НОМЕР_1 ) із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», номер НОМЕР_2 , та мобільний телефон «Nokia 1280» (ІМЕІ НОМЕР_3 ) із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», номер НОМЕР_4 , залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий