АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1363/15 Справа № 208/3719/15 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000083 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпродзержинськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

малолітнього потерпілого - ОСОБА_7

законного представника

малолітнього потерпілого - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року. В своїй апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як на підставу вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на наступні обставини:

- всі процесуальні дії під час досудового розслідування, які проводились за участю малолітнього потерпілого, відповідно до вимог ст.ст. 226, 227 КПК України проводились за участю його законного представника та педагога, про що свідчать матеріали кримінального провадження, а саме протокол допиту малолітнього потерпілого та протокол проведення слідчого експерименту;

- ухвала суду першої інстанції не мотивована, в ній взагалі не зазначено, які вимоги ст. 291 КПК України порушено органом досудового розслідування при складанні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування;

- суд, повертаючи обвинувальний акт, вийшов за межі вимог ст. 291 КПК України, оскільки відповідно до ст. 109 та ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, однак вказаними нормами кримінального процесуального закону не встановлено, що обвинувальний акт або реєстр матеріалів досудового розслідування повинні містити відомості про залучення при проведенні з малолітнім потерпілим процесуальних дій під час проведення досудового розслідування педагога, психолога, а за необхідності і лікаря.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 05 червня 2015 року, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на невиконання органом досудового розслідування вимог ч. 1 ст. 227, ч. 1 ст. 226 КПК України при проведені процесуальних дій з малолітнім потерпілим ОСОБА_7 , 2006 року народження, під час досудового слідства. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що процесуальні дії (допит, слідчий експеримент) із малолітнім потерпілим були проведені без залучення педагога або психолога, а за необхідності лікаря.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, підтримала у повному обсязі, думку законного представника малолітнього потерпілого та самого малолітнього потерпілого, які вважали оскаржувану ухвалу суду першої інстанції незаконною, тому просили вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Нормами ст. 291 КПК України встановлено вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції зазначив у своїй ухвалі про те, що ним встановлено під час підготовчого судового засідання, що під час досудового розслідування процесуальні дії з малолітнім потерпілим були проведені з порушенням норм ч. 1 ст. 226, ч. 1 ст. 227 КПК України, тобто фактично суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні вирішив питання допустимості доказів, отриманих в ході проведення досудового розслідування, оскільки зазначив, що докази, отримані в результаті проведення процесуальних дій з участю малолітнього потерпілого, отримані з порушенням норм кримінального процесуального закону, а тому відповідно до норм ст. 86 КПК України не можуть бути визнані допустимими.

Давши оцінку доказам в підготовчому судовому засіданні, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, встановлених нормами кримінального процесуального закону.

Крім того, виходячи з вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, надання суду матеріалів кримінального провадження до початку судового розгляду забороняється.

Таким чином, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні дійшов висновку про порушення норм кримінального процесуального закону під час проведення процесуальних дій в ході досудового розслідування, навіть не маючи протоколів проведення цих процесуальних дій.

Як вбачається із доданих прокурором до апеляційної скарги копії протоколу допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 23 березня 2015 року та копії протоколу проведення слідчого експерименту від 23 березня 2015 року з участю малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , вказані процесуальні дії були проведені з участю законного представника малолітнього потерпілого його матері ОСОБА_8 та вчителя початкових класів КЗ НВК № 7, класного керівника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_9 .

Відповідно до норм п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України однією із підстав для скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Нормами ч. 1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами та вимогами апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2014 року за №0000083 відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: