Справа № Провадження №11-422/12 11/1090/2062/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія22Доповідач у 2 інстанції Костенко
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2012 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Літвінова Є.В.

суддів Костенко І.В., Колокольнікової Н.М.

за участю:

прокурора Лавренюка М.І.

захисників: ОСОБА_2, ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2011 року, яким

ОСОБА_5 Джондоєвича,

ІНФОРМАЦІЯ_1, грузина, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, раніше не судимого,-

засуджено за ч.4 ст.187, 69 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

ОСОБА_6 Джондоєвича,

ІНФОРМАЦІЯ_5, грузина, громадянина ОСОБА_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, на території України не зареєстрованого, тимчасово проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, раніше не судимого,-

засуджено за ч.4 ст.187, 69 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, ч.3 ст.358 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю.

Справа № 11- 422 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1

Категорія ст187. ч.4, ст.358 ч.3 Доповідач Костенко І.В.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, грузина, громадянина ОСОБА_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово непрацюючого, на території України не зареєстрованого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше не судимого, -

засуджено за за ч.4 ст.187, 69 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, ч.3 ст.358 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними та засуджені за вчинення злочинів за таких обставин. Так, на початку 2006 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ще дві невстановлені слідством особи, матеріали кримінальної справи щодо яких виділено органами досудового слідства в окреме провадження, з корисливих мотивів та з метою протиправного особистого збагачення, маючи умисел направлений на вчинення розбійного нападу на домоволодіння ОСОБА_9, спеціально зорганізувались і створили стійку групу з загальноприйнятими правилами поведінки та чітким розподілом ролей під час вчинення злочину. Безпосереднє керівництво діями членів організованої групи та узгодження дій кожного під час безпосереднього вчинення вказаного злочину здійснював ОСОБА_5

Вчиненню розбійного нападу передувало розроблення детального плану нападу, механізму проникнення до будинку ОСОБА_9, збір інформації про обєкт злочинного посягання, спеціально підготовлені для нападу маски, рукавички, інші знаряддя вчинення злочину, а також невстановлені слідством предмети, схожі на вогнепальну зброю та заздалегідь були визначені ролі кожного з нападників під час безпосереднього вчинення злочину.

Так, 05.02.2006 року близько 3 години ночі, достовірно знаючи, що потерпілий ОСОБА_9 знаходиться у своєму будинку № 22-В по вул. Ціолковського м. Борисполя Київської області та за місцем його проживання зберігається значна сума грошей, ОСОБА_5 відповідно до розробленого раніше плану та розподілу ролей, в складі організованої групи разом з її членами ОСОБА_10, ОСОБА_6 та двома невстановленими слідством особами, з метою вчинення розбійного нападу прибув до приватного будинку ОСОБА_9, в якому знаходились власник будинку, його дружина ОСОБА_11, дочка ОСОБА_12, онук ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_11 - ОСОБА_14 Знаходячись біля вказаного домоволодіння, діючи згідно попередньо розробленого і відомого всім плану, члени організованої групи одягнули на обличчя чорні маски з прорізами для очей, а на руки чорні трикотажні рукавички, та заздалегідь підготовленим ними спеціально для вчинення цього злочину, невстановленим слідством предметом, розбили вікно у прихожу кімнату та по черзі, через нього потрапили до будинку ОСОБА_9

Потрапивши до вказаного будинку, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та дві невстановлені слідством особи, погрожуючи ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 спеціально підготовленими для вчинення цього злочину, невстановленими слідством предметами, схожими на вогнепальну зброю (два пістолети та автомат), бажаючи подолати волю потерпілих до опору, почали завдавати їм тілесні ушкодження, тим самим примушуючи повідомити де в будинку зберігаються грошові кошти та коштовності. При цьому ОСОБА_5 погрожуючи ОСОБА_9 та ОСОБА_12 невстановленим слідством предметом, схожим на вогнепальну зброю (автоматом) наніс рукою удар в обличчя потерпілій ОСОБА_12 від якого остання впала на підлогу і відмовилась від подальших спроб чинити опір та викликати співробітників міліції.

ОСОБА_6 наносив удари руками та ногами по різних частинах тіла, в тому числі і обличчю, потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_12, а також, погрожував ОСОБА_12, невстановленим слідством предметом, схожим на вогнепальну зброю (пістолетом). Крім цього ОСОБА_6, здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_12, тримаючи її сина ОСОБА_13, якому на момент вчинення нападу було рік та три місяці, за ногу в низ головою, приставляв до його голови предмет, схожий на вогнепальну зброю (пістолет), тим самим примушуючи потерпілу вказати, де в будинку зберігаються гроші.

ОСОБА_10 наносив удари руками та ногами по різних частинах тіла потерпілому ОСОБА_9, і застосувавши до нього фізичну силу, подолав його спроби чинити опір, позбавивши можливості рухатись.

Двоє невстановлених слідством осіб наносили удари руками та ногами по різних частинах тіла потерпілим ОСОБА_11, ОСОБА_14, а в послідуючому і ОСОБА_9 примушуючи тим самим їх повідомити де зберігаються матеріальні цінності та гроші. Крім цього, один з нападників, особу якого не встановлено під час проведення досудового слідства, погрожував ОСОБА_12 та ОСОБА_11 невстановленим слідством предметом, схожим на вогнепальну зброю (пістолетом), намагаючись змусити їх вказати, де зберігаються гроші.

При цьому, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та двоє невстановлених слідством оіб здійснювали спроби відшукати гроші і коштовності потерпілих, переміщуючись по всіх кімнатах будинку ОСОБА_9, перевертаючи предмети домашнього вжитку та меблі, викидаючи з них речі потерпілих.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та двох невстановлених осіб потерпілим: - ОСОБА_9 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження; ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості; ОСОБА_14 були спричинені легкі тілесні ушкодження; ОСОБА_12 - легкі тілесні ушкодження.

Заподіявши потерпілим ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_14 вказані тілесні ушкодження, погрожуючи їм невстановленими слідством предметами, схожими на вогнепальну зброю, яку останні сприймали як справжню та таку, що створює реальну небезпеку для їхнього життя, здійснюючи при цьому психологічний тиск на ОСОБА_12, погрожуючи заподіяти шкоду її сину ОСОБА_13, якому на момент нападу виповнився один рік та три місяці, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та дві невстановлені слідством особи примусили потерпілих вказати, де в будинку зберігаються грошові кошти та коштовності, отримавши які, нападники залишили зв'язаними потерпілих, вийшли з будинку та зникли у невідомому напрямку.

Таким чином ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та дві невстановлені слідством особи, довівши свої злочині наміри, щодо здійснення розбійного нападу на будинок ОСОБА_9, до кінця заволоділи грошима та коштовностями, що належать ОСОБА_9, заподіявши йому загальної матеріальної шкоди на суму 361 766,14 грн., що є особливо великим розміром; коштовностями ОСОБА_11, заподіявши їй значної матеріальної шкоди на суму 20 250 грн.; грошима та коштовностями ОСОБА_12, заподіявши великої матеріальної шкоди на суму 83 520 грн. 50 коп., а всього заподіяли потерпілим матеріальних збитків на суму 465 536 грн. 64 коп., що є особливо великим розміром.

Крім цього, 11.02.2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_10, будучи затриманими за підозрою у вчиненні розбійного нападу на домоволодіння ОСОБА_9, і намагаючись уникнути кримінальної відповідальності та приховати свою причетність до вчинення особливо тяжкого злочину, надали співробітникам Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області свої закордонні паспорти громадян ОСОБА_8, відповідно № 1529517 від 17.03.2005 року та № 1664807 від 01.09.2005 року, в яких знаходились підроблені невстановленою особою, у невстановлений слідством час та у невстановленому слідством місці та спосіб даташтампи КПП «Київ» ДП «МА Бориспіль» із зазначенням дати перетинання кордону України - 05.02.2006 року. При наданні вищевказаного паспорту ОСОБА_6 та ОСОБА_10 пояснили співробітникам правоохоронних органів, що 05.02.2006 року о 19 годині вони прилетіли до аеропорту Бориспіль рейсом Єреван-Київ, і, посилаючись на наявність у паспортах підроблених даташтампів про перетин Державного кордону України, з метою забезпечення алібі, дали аналогічні письмові пояснення, тобто умисно використали завідомо підроблений документ.

В апеляції засуджені ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили вирок суду змінити та помякшити покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_6, обмежившись відбутим терміном перебування під вартою в умовах СІЗО з конфіскацією майна а ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Апелянти, не оспорюючи також вирок суду по суті, вважають, що призначене їм покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає особам засуджених. Так, судом не було прийнято до уваги, що перебування засуджених в Київському СІЗО протягом 6 років вже є суворим для них покаранням, вони усвідомили свою вину перед суспільством і стали на шлях виправлення в тяжких умовах ізоляції, що стверджується їх позитивними характеристиками.

Також судом не в повній мірі враховано як помякшуючу покарання обставину повне і добровільне відшкодування заподіяної потерпілим ОСОБА_9, ОСОБА_11І, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 шкоди та стан здоровя ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які потребують стаціонарного лікування в спеціалізованих лікувальних закладах.

До початку судового розгляду справи в порядку ст.355 КПК України апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції була відкликана.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка заперечила проти поданої апеляції засуджених і просила вирок суду залишити без змін, захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали апеляцію засуджених і просили помякшити їм призначене покарання, обмежившись відбутим терміном покарання, врахувавши їх стан здоровя; засуджених: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в поясненнях, дебатах та в останньому слові підтримали подану ними апеляцію, просили помякшити їм призначене покарання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засуджених до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії засуджених за ч.4 ст.187 КК України, а дії засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ще і за ч.3 ст.358 КК України.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюють ся, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.365 КК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляції.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 суд відповідно до вищевикладених вимог врахував характер і ступінь

тяжкості вчинених злочинів, дані про особи засуджених, які на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, за місцем колишнього проживання та за час перебування під вартою в Київському СІЗО характеризуються посередньо, на території України до кримінальної відповідальності не притягувались. Обставинами, що обтяжують покарання засуджених судом враховано вчинення злочину щодо неповнолітнього ОСОБА_13, якому на момент вчинення злочину виповнилось 1 рік та 3 місяці та вчинення злочину з особливою жорстокістю.

Судом взято також до уваги і ті обставини, на які посилаються в апеляції ОСОБА_6 ОСОБА_5 це їх тривале перебування під вартою (з 12.06.2006 р.) та наявність в них цілого ряду захворювань, які отримані в т.ч. і під час перебування в Київському слідчому ізоляторі та необхідність їх тривалого лікування, що потерпілі відмовились від заявленого позову, оскільки заподіяна їм шкода відшкодована.

Зазначені обставини суд правильно визнав такими, що помякшують покарання засуджених ОСОБА_6 ОСОБА_5 та значно зменшують їх суспільну небезпечність відносно тяжкості скоєних ними злочинів.

Призначення засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання з застосуванням ст.69 К України, а ОСОБА_7 в межах мінімально можливого покарання в межах санкції ч.4 ст.187 КК України не дає підстав вважати покарання суворим.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженим покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів і підстав для його помякшення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засуджених ОСОБА_5 Джондоєвича, ОСОБА_6 Джондоєвича та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2011 року щодо ОСОБА_5 Джондоєвича, ОСОБА_6 Джондоєвича та ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді: підписи

З оригіналом згідно

Суддя І.В.Костенко