Справа № 761/4756/15-к
Провадження № 1-в/761/96/2015
У Х В А Л А
Іменем України
27 лютого 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання ОСОБА_3 про застосування щодо нього п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого та засудженого останнього разу вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, скасованим в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, -

В С Т А Н О В И В :
19 лютого 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування щодо нього п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання.

Клопотання засуджений ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року його засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Вказаний вирок скасовано в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. При цьому ОСОБА_3 зазначає, що 19 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2014 році», у зв`язку з чим до нього мають бути застосовані вимоги п. В ст. 1 даного закону, оскільки на момент набрання чинності цим законом він являвся особою, що має сина, якому не виповнилося 18 років.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання, та просив звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», пояснивши, що має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому станом на 19 квітня 2014 року не виповнилося 18 років.

В судове засідання прокурор не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду клопотання, що на думку суду не перешкоджає проведенню судового розгляду у даній справі.

Вислухавши доводи засудженого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, надані Київським СІЗО матеріали особової справи ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження № 0006716 щодо ОСОБА_3 , витребувані з канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, суд вважає, що подане останнім клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 86 КПК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки. Вказаний вирок скасовано в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , відповідно до вказаного вироку, який набув законної сили, зараховується з 11 лютого 2015 року.

Відповідно до вимог п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні кримінальні правопорушення, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно положень статті 12 Кримінального кодексу України, умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винним, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Таким чином, дослідженням та ретельною перевіркою матеріалів наданої Київським СІЗО особової справи засудженого ОСОБА_3 та матеріалів кримінального провадження № 0006716 щодо ОСОБА_3 , витребуваних з канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, в судовому засіданні встановлено, що він не відноситься до категорії осіб, визначених п. В ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», щодо яких може бути застосовано положення зазначеного Закону, у зв`язку з чим суд прийшов до переконання про відсутність підстав для звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 1, 9, 10 ЗУ «Про амністію у 2014 році», суд, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання в і д м о в и т и.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1