Справа №1490/5552/12 10.01.2013 10.01.2013 10.01.2013
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/784/17/2013 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України суддя Крутій Ю.П..
Доповідач апеляційної інстанції
Чебанова-Губарєва Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Івченко О.М.,

суддів: Кваші С.В., Чебанової-Губарєвої Н.В.

за участю прокурора Брек Г.С.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2012 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Суми, раніше судимий

- 14.08.1997 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 215-3 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 18.06.1998 р. Березовським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 01.08.2001 р. за відбуттям строку покарання;

- 03.06.2003 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України до 10 років позбавлення волі;

- 19.01.2004 р. Очаківськім районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 11.03.2011 р. умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 15 днів,

засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднане покарання за вироком Очаківського районного суду Миколаївської області від 19.01.2004 р. та остаточно визначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Із засудженого стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди 37 472,63 грн., на користь Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз за проведення автотоварознавчої експертизи - 980,80 грн.

За вироком суду ОСОБА_2 14.12.2011 р. близько 02.00 години, діючи повторно, знаходячись у дворі будинку № 209/1 по вул. Чкалова в м. Миколаєві, пошкодивши підручними засобами вікна автомобіля ВАЗ 2104 реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, відкрив дверцята вказаного автомобіля, після чого зламавши замок запалювання, завів двигун транспортного засобу. Незаконно заволодівши автомобілем з метою подальшого продажу, ОСОБА_2 покинув місце події. Розпорядившись автомобілем за власним розсудом, засуджений спричинив потерпілій ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 37 472,63 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити та пом'якшити призначене покарання. Вважає, що суд не взяв до уваги обставини, які пом'якшують покарання - сприяння з його боку розкриттю злочину, визнання ним повністю вини та його щире каяття, наявність на його утриманні малолітньої дитини, його майновий та сімейний стан.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_2 на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляції.

Фактичні обставини злочину, викладені у вироку, кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 289 КК України судом встановлена правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував вчинення ОСОБА_2 тяжкого злочину, дані про особу засудженого, який раніше судимий, вчинив злочин в період невідбутої частини покарання за попереднім вироком, характеризується позитивно, обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття, і призначив основне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

На думку колегії суддів призначене судом покарання є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Крім того, врахувавши вчинення ОСОБА_2 злочину в період невідбутої частини покарання, суд обґрунтовано застосував ст. 71 КК України і призначив остаточне покарання за правилами ст. 72 КК України.

Що стосується доводів засудженого про неврахування судом наявності малолітньої дитини на утриманні, його майнового та сімейного стану, то матеріали справи не містять будь-якої інформації щодо цих обставин.

Також суд обґрунтовано не врахував як пом'якшуючу покарання обставину - сприяння розкриттю злочину, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що повідомлення правоохоронних органів про вчинення злочину з боку ОСОБА_2 носило активного або ініціативного характеру. Тобто надання інформації засудженим щодо вчинення ним злочину відразу після його затримання свідчать про його щире каяття, що судом і було враховано при призначенні покарання.

Таким чином, наведені в апеляції обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення покарання і підстав для його пом'якшення, як того просить ОСОБА_2, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2012 року відносно ОСОБА_2, залишити без зміни.

Головуюча:

Судді: