Справа № 1-25/2008
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне
08 квітня 2008 року

Ратнівський районний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Свиридюк О.О.,

прокурора Панасюка І.І.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя села Броди
Ратнівського району Волинської області, освіта неповна середня,
одруженого, працюючого водієм у
приватного підприємця, раніше судимого Ратнівським районним судом, 08 грудня
2003 року, за ст. ст. 185 ч. 3, 304 КК України до п'яти років і шести місяців
позбавлення волі.
Відповідно до Постанови Устинівського
районного суду Кіровоградської області від 23.08.2006 року кримінальне
покарання у вигляді позбавлення волі замінено на два роки виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків заробітку,

за ст.
296 ч. 4 КК України

В С Т А Н О В И
В :

Підсудній
ОСОБА_2 29 грудня 2007 року, біля 23-ї години, на
вулиці села Броди Ратнівського району
вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення
тілесних ушкоджень предмета, при слідуючих обставинах:

- так підсудній побачивши на вулиці села
автомобіль «Москвич», яким під'їхав потерпілий ОСОБА_3 із своїми знайомими,
тримаючи в руках металевий предмет (арматура) підійшов до останнього з вимогою
залишити село і в ході розмови наніс йому декілька ударів в різні частини тіла, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді садна та синця в
ділянці лівого передпліччя, синця на лівій сідниці, перешкоджав останньому сідати в автомобіль, стримуючи двері, а коли
ОСОБА_3, завівши двигун почав рухатись підсудній умисно кинув металевий предмет
в автомобіль, розбивши заднє вітрове скло, чим заподіяв потерпілому майнову
шкоду.

В судовому засіданні підсудній свою вину у вчиненні
вказаного злочину визнав частково і по суті пред'явленого обвинувачення
показав, що 29 грудня 2007 року біля 23 години вечора їхав своїм автомобілем "Опель" по вулиці села Броди Ратнівського району, а коли побачив автомобіль «Москвич», що
стояв на вулиці то вирішив підійти до нього з метою з'ясувати чи не має в ньому
особи по імені «ОСОБА_4» з села Теребовичі Ратнівського району, який розповсюджував
про нього плітки про крадіжку акумуляторів. Коли підійшов до автомобіля то
побачив біля нього раніше незнайому йому особу, тобто потерпілого ОСОБА_3 і
намагався заглянути в салон автомобіля, оскільки в ньому було видно силуети
багатьох осіб. Оскільки ОСОБА_3 не
дозволяв йому оглянути автомобіль то між ними виникла суперечка в ході якої він
перешкоджав потерпілому сідати в автомобіль та намагався його витягнути з
нього. В цей час хтось із пасажирів
автомобіля приснув йому в очі невідомою речовиною, а тому він розізлившись
двічі вдарив рукою ОСОБА_3. Після поштовху в груди впав на землю, а
піднімаючись підняв з землі якийсь предмет, який випадково там знаходився, і
кинув ним в сторону автомобіля, розбивши заднє вітрове скло.

Заперечив факт нанесення ударів металевим предметом
потерпілому та його заздалегідь приготування для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім часткового
визнання своєї вини винність підсуднього у скоєнні вказаного злочину повністю доведена зібраними та
дослідженими в судовому засіданні об'єктивними доказами і зокрема:

- показаннями
потерпілого ОСОБА_3, який в категоричній
формі ствердив в судовому засіданні, що 29.12.2007 року біля 23 години вечора він разом із своїми знайомими на
автомобілі «Москвич» приїхали в село Броди Ратнівського району. На початку села
автомобіль був ним зупинений і він вийшовши
з нього розмовляв по мобільному телефону. В цей час під'їхав невідомий йому автомобіль і освітивши його
автомобільними фарами зупинився за
декілька метрів. Тоді ж до нього підійшов
раніше йому невідомий хлопець, тобто підсудній ОСОБА_2, який поставив вимогу, щоб вони покинули село.
Тоді між ними виникла незначна суперечка і він намагався сісти в автомобіль,
проте підсудній перешкоджав цьому не даючи сідати, а також наніс йому декілька
ударів в різні частини тіла металевим предметом схожим на арматуру товщиною
1-1,5 см та довжиною до 1 метра, яку підсудній тримав в руках, заподіявши при
цьому тілесні ушкодження. Коли йому вдалось сісти в автомобіль та почати рух
він почув удар якимось предметом по автомобілю в результаті чого було розбито
заднє вітрове скло.

Потерпілий ствердив також, що ОСОБА_2
не падав на землю, а прийшовши до нього з арматурою тримав її в руках за
спиною. Яка причина скоєння таких дій в його адресу він пояснити не може.

- показаннями
свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні підтвердив показання потерпілого,
додатково пояснивши, що в цей час він знаходився в автомобілі ОСОБА_3 із знайомими дівчатами. Потерпілий
знаходився на вулиці, розмовляючи по телефону. В цей
час до них під'їхав інший автомобіль, який розвернувшись освітив їх. З автомобіля
вийшов раніше йому не знайомий хлопець, тобто ОСОБА_2 тримаючи в руках кусок
металевої арматури товщиною до 2 см та довжиною до 1 метра і підійшов до
ОСОБА_3 з яким почав розмовляти проте розмови не почув. Коли потерпілий
намагався сісти в автомобіль то підсудній перешкоджав ньому, а також цим
металевим предметом наніс декілька ударів ОСОБА_3. А коли потерпілому вдалося
сісти в автомобіль та почати рух то він відчув як було розбито заднє вітрове
скло в автомобілі.

Свідок ствердив також, що добре бачив кусок металевої
арматури в руках підсуднього коли він підходив до автомобіля і заперечив факт
падіння останнього на землю.

-
показаннями свідка ОСОБА_6, який в судовому засіданні показав, що
перебував в автомобілі потерпілого в якості пасажира. Коли вони стояли в селі
Броди біля 23 години вечора 29.12.2007 року то в цей час ОСОБА_3 вийшов з
автомобіля і розмовляв по телефону. До них
під'їхав автомобіль марки "Опель",
з якого вийшов підсудній і тримаючи в
руках металеву арматуру довжиною до 1 м та товщиною 1 см підійшов до потерпілого з яким почав розмовляти проте
про що саме він не чув. Тоді ж ОСОБА_3 намагався сісти в автомобіль,
а підсудній наніс йому два - три удари арматурою в різні частини тіла. Він же
захищаючи від ударів потерпілого приснув в обличчя підсудньому дезодорантом, а
тому ОСОБА_3 мав змогу завести автомобіль і тоді ж підсудній вдарив арматурою
по задньому вітровому склу, розбивши його.

Свідок
ствердив, що арматуру підсудній ніс від свого автомобіля, а не підбирав з
землі.

- показаннями свідка ОСОБА_7, який підтвердив в
цілому показання потерпілого та свідків показавши, що бачив як підсудній
ОСОБА_2 підходячи до ОСОБА_3 тримав за
спиною металеву арматуру товщиною 1,5 см та довжиною до 1 м.

Свідок показав також, що ОСОБА_2
перешкоджав потерпілому сідати в автомобіль, а також розбив заднє вітрове скло
та заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, підтвердивши свої показання на досудовому
слідстві;

- протоколом очної ставки відповідно до якого
потерпілий віч-на-віч з підсуднім підтвердив свої показання в тій частині, що
підсудній безпричинно заподіяв металевою арматурою, яку заздалегідь приготовив
йому, тілесні ушкодження та пошкодив автомобіль;

(а.с. 47-48)

-
висновком судово-медичної експертизи відповідно до якого ОСОБА_3 було
заподіяно легкі тілесні ушкодження у
вигляді садна та синця в ділянці лівого передпліччя, синця на ліві сідниці;

( а.с. 30)

Отже на підставі аналізу зібраних та досліджених в
судовому засіданні об'єктивних доказів суд приходить до висновку про
доведеність факту скоєння ОСОБА_2 злочину, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК
України.

Суд вважає, що кваліфікація дій підсуднього за вказаним
законом є вірною, оскільки ОСОБА_2 вчинив хуліганство із застосуванням металевого предмета заздалегідь
заготовленого для нанесення тілесних
ушкоджень, яким і було заподіяно потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Покликання підсуднього на ті обставини, що він вчинив
суспільно-небезпечні дії без застосування заздалегідь заготовленого для
нанесення тілесних ушкоджень предмета повністю спростовано наведеними вище
доказами, які суд відносить до об'єктивних і покладає в основу обвинувального вироку.

Даний висновок суду об'єктивно підтверджується також і
тією обставиною, що коли потерпілому вдалось сісти в автомобіль і почати
рухатись то підсудній вдогін кинув в
сторону автомобіля металевий предмет, розбивши при цьому заднє вітрове скло
автомобіля. Фактично зазначеної обставини не
заперечував і сам підсудній і в дальнійшому добровільно відшкодував
заподіяну шкоду.

Обираючи
покарання суд враховує характер і
ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу підсуднього та всі обставини
справи.

До пом'якшуючих
покарання обставин суд відносить:

- добровільне
відшкодування заподіяної шкоди;

- те, що фактично на утриманні у підсуднього перебуває неповнолітня дитина та
вагітна дружина.

Однак з
врахуванням того, що підсудній вчинив умисний злочин, що становить підвищену
суспільну небезпеку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за
скоєнний умисний тяжкий злочин, суд приходить до висновку про необхідність
призначення підсудньому покарання в межах санкції закону за яким він
притягується до відповідальності, однак в мінімальних розмірах беручи до уваги
, майновий та сімейний стан підсуднього, його позитивні характеристики, а також
те, що в результаті злочину не наступило тяжких наслідків.

За вироком
Ратнівського районного суду ОСОБА_2
08.12.2003 року засуджений за ст.ст. 70,71, ст. ст. 185 ч. 3, 304 КК України до
п'яти років і шести місяців позбавлення волі, Постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області 23.08.2006 року кримінальне покарання у
вигляді позбавлення волі замінено на два роки
виправних робіт з
відрахуванням в дохід держави 20 відсотків заробітку щомісячно.

Відповідно
до довідки старшого інспектора Ратнівської кримінально-виконавчої інспекції
підсудній ОСОБА_2 відбув 16 місяців і 3 дні призначеного покарання у вигляді
виправних робіт.

Відповідно
до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального
покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 з наступними змінами та доповненнями при
призначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком
повністю, або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім
вироком, при цьому невідбутою частиною покарання поряд з іншими вважається також
невідбута частина більш м'якого покарання призначеного судом особі в порядку
заміни невідбутої частини покарання
більш м'яким. (ст. 82 КК України)

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.
323, 324 КПК
України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати
винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України, обравши покарання за цим законом
у вигляді трьох років позбавлення волі з
відбуванням покарання у кримінально - виконавчій установі.

На підставі ст.
71, ст. 82 КК України за сукупністю вироків до покарання за знову вчинений
злочин частково приєднати невідбуту частину більш м'якого покарання за вироком
Ратнівського райсуду від 08.12.2003 року та Постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2006 року
про заміну покарання у вигляді позбавлення волі на два роки виправних робіт, остаточно визначивши до
відбування три роки і один місяць позбавлення волі з відбуванням покарання у
кримінально - виконавчій установі.

Запобіжний захід залишити попередній - підписку про невиїзд.

Початок
відбування покарання рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку на протязі 15 діб з дня його проголошення через Ратнівський районний суд.

Головуючий підпис Лесик В.О.

Оригіналу відповідає.

Голова Ратнівського

районного суду
Лесик В.О.