Справа № 461/3506/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/511/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року.

встановила:
цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, який народився у м. Львові, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 /трьох/ років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 /один/ рік;

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2003 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців позбавлення волі;

вироком Франківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2005 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі;

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 15 грудня 2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2015 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 /два/ роки;

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до покарання, призначеного за вироком Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його затримання.

Згідно вироку місцевого суду, 28 грудня 2014 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в під`їзді будинку № 13 по вул. Венеціанова у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом ривка відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: жіночою сумкою вартістю 500,00 грн., в середині якої знаходилися грошові кошти у сумі 3000,00 грн., мобільний телефон марки «Nokia» вартістю 850,00 грн., мобільний телефон «LG L60 I» вартістю 2089,00 грн. у чохлі, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15,00 грн., на рахунку якої були грошові кошти у сумі 20,00 грн. Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6474,00 грн.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 16.04.2015 року відносно ОСОБА_8 змінити і призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі. Покликається на те, що суд першої інстанції при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обрав надто суворе, оскільки судом не враховано, що потерпіла ОСОБА_9 до обвинуваченого претензій не має, оскільки їй частково відшкодовані завдані збитки.

Крім того, зазначає, що сторона обвинувачення не заперечувала, щодо застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 на підтримання своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Висновки суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо можливості призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом або ж звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням колегія суддів розцінює як необ`єктивні та такі, що направлені на уникнення реальної відповідальності за скоєне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Також, згідно положень ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що зазначені в обвинувальному акті та підтверджені судом першої інстанції.

Тому, у зв`язку з цим, а також з урахуванням того, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, що відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким, а також того, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини та відбував покарання в місцях позбавлення волі, до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак він належних висновків не зробив, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, позицію потерпілої, колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а відповідно і неможливість призначення останньому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом або ж звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для застосування ОСОБА_8 положень ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає, а тому приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4