У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Коротких О.А.,

за участі прокурора

Матюшевої О.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 29 травня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
потерпілого ОСОБА_1 на судові рішення щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

встановила:

вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області
від 26 вересня 2005 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця міста Донецька, мешканця міста
Маріуполя Донецької області, раніше не судимого, -

засуджено
за ст. 187 ч. 4 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є його власністю.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця міста Донецька, мешканця міста
Маріуполя Донецької області, раніше не судимого, -

засуджено
за ст. 187 ч. 4 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є його власністю.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця та мешканця міста Маріуполя
Донецької області, раніше не судимого, -

засуджено
за ст. 187 ч. 4 КК України на 8 років позбавлення волі.

Судом постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування спричиненої злочином
матеріальної шкоди 8 103 гривні 44 копійки, а також по 50 000 гривень моральної
шкоди з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 листопада 2005 року
вирок щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
змінено: їх дії із ст. 187 ч. 4 КК України перекваліфіковано на ст. 296 ч. 2 КК
України. Прийнято рішення вважати засудженим ОСОБА_4 за ст. 296 ч. 2 КК України на 2 роки
позбавлення волі, ОСОБА_3 за ст. 296
ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, ОСОБА_2 за ст. 296 ч. 2 КК України на 3 роки
позбавлення волі, ст. 121 ч. 1 КК України на 6 років позбавлення волі. На
підставі вимог ст. 70 КК України
ОСОБА_2 визначено остаточне покарання 6 років 6 місяців позбавлення
волі. ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 1 п. „а”
Закону України від 31 травня 2005 року „Про амністію”. У решті вирок залишено
без зміни.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 визнано
за вироком суду винними у тому, що вони, будучи у стані алкогольного
сп'яніння, 9 вересня 2003 року близько
23-ої години за попередньою змовою між собою у дворі АДРЕСА_1 із застосуванням
насильства, що було небезпечним для життя та здоров'я, до потерпілого ОСОБА_1
заволоділи його майном на суму 365 гривень.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дійшов висновку
про відсутність у діях ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 корисливого мотиву і таким чином про відсутність в їх діях ознак
розбою і перекваліфікував їх дії на закон, що передбачає відповідальність за
вчинення хуліганських дій, а ОСОБА_2 ще й за заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень, оскільки, за висновком апеляційного суду, саме його діями було
спричинено шкоду здоров'ю потерпілому ОСОБА_1

У касаційній скарзі потерпілого ОСОБА_1 порушується питання про скасування
ухвали апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Свою вимогу він обґрунтовує тим, що
апеляційний суд безпідставно перекваліфікував дії засуджених і пом'якшив їм
покарання. Судом першої інстанції було правильно встановлено всі обставини
справи й вірно кваліфіковано дії засуджених. Крім того, посилається на те, що
фактично він залишився інвалідом і потребує стороннього догляду.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора Матюшеву О.В.,
яка вважала, що підлягає скасуванню ухвала апеляційного суду з направленням
справи на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали кримінальної справи
та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, апеляційний суд під час розгляду справи
вислухав пояснення засуджених та їх захисників і безпосередньо не досліджував
доказів, тобто судового слідства не проводив.

Судом першої інстанції показання
потерпілого про напад на нього та заволодіння його майном визнані достовірними
і покладені в основу вироку. Однак, апеляційний суд по суті дав іншу оцінку його показанням, але без
перевірки їх безпосередньо в судовому засіданні. Аналогічним чином без належної
перевірки дано іншу оцінку показанням ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які суд першої
інстанції визнав недостовірними. Одночасно не дано оцінки показанням ОСОБА_2,
покладеним судом в основу вироку, про те, що саме він після побиття ОСОБА_1
зняв з нього ремінь і забрав його собі, що може свідчити про корисливий
характер його дій.

Перекваліфіковуючи дії засуджених, апеляційний суд дійшов висновку, що за
заподіяння тяжких тілесних ушкоджень має відповідати тільки ОСОБА_2 Але при
цьому не дано оцінки показанням потерпілого про те, що його били всі троє засуджених, в тому числі й ногами по голові,
а також даним висновку судово-медичної експертизи про наявність на голові
численних ушкоджень та можливість заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не
тільки внаслідок ударів порожньою пляшкою по голові, а й внаслідок ударів,
завданих ногами. Суд першої інстанції послався на показання засуджених під час
очних ставок про те, що удари завдавали всі троє, в тому числі й ногами (т. 1
а. с. 43 - 45), в той час як апеляційний
суд не навів мотивів про спростування таких показань.

Таким чином висновок апеляційного
суду про те, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_1 завдав лише ОСОБА_2, зроблені
передчасно і без ретельної перевірки та оцінки наявних у справі доказів.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційний суд під час розгляду справи
щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 допустив такі порушення чинного
законодавства, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення в
апеляційному порядку, що відповідно до вимог ст. 398 КПК України є безумовною
підставою для скасування ухвали цього суду з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Що стосується доводів скарги потерпілого щодо обґрунтованості вироку суду
першої інстанції, то вони підлягають перевірці при новому апеляційному розгляді
справи.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 листопада 2005 року щодо
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скасувати, а справу направити до
того ж апеляційного суду на новий розгляд в апеляційному порядку в іншому
складі суддів.

Судді:

Паневін В.О. Глос Л.Ф. Коротких О.А.