ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Шеніна
П.О.

судді Михайловського
В.І.,

народних
засідателів: ОСОБА_1.,

ОСОБА_2
, ОСОБА_3

при
секретарі Невеської
І.В.

з участю
прокурора Синявського А.В.

адвокатів: ОСОБА_4.,

ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6, ОСОБА_7

потерпілих: ОСОБА_8, ОСОБА_9

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, уродженця с. Дубовець Житомирського
р-ну і області, мешканця с АДРЕСА_1, непрацюючого,
неодруженого, українця, несудимого

ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народження,
уродженця м. Потсдам, Німеччина,
мешканця м. АДРЕСА_2, студента 1го курсу Європейського інституту в
м. Житомирі, неодруженого,
українця, несудимого, -за
ст. ст. 26, 115 ч.2 п.4, 125 ч.2 КК України, -

Справа № 1-6
2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Вночі 18
березня 2006 року підсудні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , знаходячись у стані алкогольного сп'яніння в
будинку № АДРЕСА_3, скоїли умисне
вбивство з особливою жорстокістю ОСОБА_12. ,
1946 р. народження, а також
заподіяли легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я ОСОБА_13
за наступних обставин.

В ніч з
17 на 18 березня 2006 року підсудні знаходились в зазначеному будинку, де разом з його господарем ОСОБА_12 , співмешканкою останнього ОСОБА_8 та іншими
особами тривалий час вживали спиртні напої. Близько 2і години ночі 18.03.06 р.
ОСОБА_8. запропонувала підсудним залишити будинок з врахуванням пізнього часу
та тієї обставини, що господар
відпочиває і решта присутніх пішли додому. Останні проігнорували прохання
господарки будинку і продовжували вживати спиртні напої. Зрозумівши, що підсудні не мають наміру залишати
приміщення, ОСОБА_8. спробувала
виштовхнути ОСОБА_10. на вулицю. Той, в
свою чергу, штовхнув потерпілу і та
впала. ОСОБА_12 прокинувся та, застосовуючи нецензурні висловлення, став вимагати від підсудніх залишити
приміщення і надати йому спокій. Згадав,
що у противному випадку можливе застосування до них фізичної сили.

Таку
поведінку потерпілого нетверезі підсудні сприйняли з обуренням. ОСОБА_11
вдарив ОСОБА_12. в обличчя і той
впав. ОСОБА_10 на грунті неприязних відносин,
які склались між ним і потерпілим раніше, вирішив умисно вбити того з особливою
жорстокістю.

З метою
спричинити ОСОБА_12 особливий біль і страждання, ОСОБА_10 став наносити тому зі значною силою
числені удари руками та ногами в життєво важливі органи - голову та тулуб, а також в інші частини тіла. Нанесення
великої кількості ударів і тілесних ушкоджень потерпілому з метою його умисного
вбивства вчинялось в присутності співмешканки ОСОБА_8, тобто ОСОБА_10 усвідомлював, що такими діями завдає їй особливі психічні
та моральні страждання.

Спостерігаючи
дії ОСОБА_10 і розуміючи їх,
ОСОБА_11 вирішив приєднатись до
того і також вбити ОСОБА_12. з особливою
жорстокістю. Аналогічним чином, діючи
умисно і бажаючи спричинити потерпілому особливий біль і страждання, ОСОБА_11 почав наносити тому зі значною силою
числені удари руками і ногами в життєво важливі органи -голову і тулуб, а також в інші частини тіла. Зазначені дії
ОСОБА_11, які і ОСОБА_10, вчиняв у присутності ОСОБА_8, усвідомлючи,
що завдає їй особливі психічні та моральні страждання.

В ході
умисного вбивства ОСОБА_12. з особливою
жорстокістю підсудні заподіяли йому багаточисельні тілесні ушкодження у вигляді
множинних синців і ран на обличчі, на
голові і кінцівках, крововиливів на
внутрішній поверхні м'яких тканин голови,
багатовідламкуватих переломів кісток носу, склепіння та основи черепу, переломів грудини і 14™ ребер по множинним
анатомічним лініям, також з ушкодженням
пристінкової плеври, крововиливів, під м'які мозкові оболонки і забою головного
мозку.

Внаслідок
тривалого і зі значною силою побиття підсудними потерпілого настала його смерть
від тупої сполученої травми голови та грудної клітки-переломів кісток лицьового
та мозкового черепа, забою головного
мозку, множинних переломів ребер обох
половин грудної клітки, зліва - з
ушкодженням пристінкової плеври.

Під час
умисного вбивства ОСОБА_12. його
співмешканка ОСОБА_8. почала заступатися за господаря будинку, кричати і вимагати від підсудних припинити
злочинні дії. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 умисно нанесли їй також числені удари руками
та ногами з метою заподіяння шкоди здоров'ю - в голову і грудну клітину, чим спричинили легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я у вигляді ран волосистої частини голови, правої вушної раковини, синців,
саден і крововиливів на обличчі та спині.

В
судовому засіданні підсудні в інкримінованих злочинах вину визнали частково і
пояснили, що знають один одного з
дитинства. ОСОБА_12 був дядьком
ОСОБА_10. Напередодні, 16.03.2006
року, між останнім та потерпілими
виникла сварка, а потім бійка. Родичи забрали ОСОБА_10
з будинку потерпілих додому і там батько побив підсудного за ці дії. Зранку
17.03.06 р. ОСОБА_10. вибачився перед потерпілими.

Ввечері
того ж дня підсудні та інша молодь вживали спиртні напої в с Щербини, далі пішли у клуб. Оскільки він був
зачинений, спрямували до будинку
потерпілих, де тривалий час продовжували
вживати спиртне. Вночі, приблизно о 24 год.,
присутні почали розходитись. Близько 2 години 18.03.2006 р. в хаті залишилися
підсудні, ОСОБА_8 і ОСОБА_12, який вже спав.

За
поясненнями ОСОБА_11, в зазначений
будинок вони прийшли о 2 годині і присутні почали розходитися о 3-4і годині
ночі.

Далі, як показали підсудні, ОСОБА_8 стала чіплятися до ОСОБА_10 і
говорити погані слова. Він відповів їй,
все заспокоїлося, а потім
потерпіла продовжила таку поведінку. ОСОБА_10., за його
словами, вдарив її кулаком в груди, та впала. Прокинувся ОСОБА_12 і почав висловлюватись брутальними словами, на які ОСОБА_10 спочатку не звертав

уваги.
Потім почув якесь шорхання і побачив, що
ОСОБА_12 наближається до нього з сокирою в руках. Підсудний злякався і вдарив
того ногою в груди. На думку ОСОБА_10,
він, захищаючись, почав наносити потерпілому удари руками та
ногами в голову і по тілу, приблизно 12
разів. ОСОБА_11, зі слів ОСОБА_10, намагався відтягнути його від
потерпілого, тоді він зі злості штовхнув
ОСОБА_11, пошкодив меблі в будинку.

За
поясненнями ОСОБА_10, ОСОБА_11 не бив
ОСОБА_12, лише першим вдарив ОСОБА_8.
Від їх ударів остання падала на підлогу,
знепритомніла.

Під час
допиту в судовому засіданні ОСОБА_10 також показував, що бив лежачого потерпілого в усі частини
тіла і голову руками та ногами,
кількість ударів не рахував. Бив так,
щоб той не встав і не вдарив його сокирою. Скільки часу наносив потерпілому
удари - не знає. Вбивати його не хотів. Під час цих подій, коли падали меблі у будинку, хтось з них зачепив лампочку і пропало
світло. Для того, щоб у хаті було
видно, ОСОБА_10 в другій кімнаті
підпалив ганчір'я. Пізніше, щоб не
загорілась хата, розбив скло у вікні і
викинув ганчір'я на вулицю.

На думку
цього підсудного, зазначені події
тривали близько 20-30 хвилин. З іншого боку він пояснив, що лише о 5 год. 30 хвилин вони з ОСОБА_11 почули, які під'їхав автобус на зупинку, і домовились поїхати в м. Житомир. На їх думку, потерпілі залишилися в хаті живими.

Водій
автобуса відмовився везти їх без грошей і з ним виник конфлікт. Тоді вони
вирішили спрямувати в сусіднє село Дубовець і погуляти там. Одяг їх дійсно був пошкоджений (розірваний)
та з плямами крові. В зазначеному селі вони пішли в будинок родича ОСОБА_10
-ОСОБА_14, спілкувалися з ним. Він не дав їм грошей і вони залишили будинок, після чого були затримані працівниками
міліції.

Часткове
визнання вини по справі ОСОБА_10 пояснив тим,
що наніс ОСОБА_8 18.03.06 р. меншу кількість ударів, ніж йому інкриміновано. На її обличчі вже
були синці, оскільки він побив її
раніше, 16.03.06 року.

Підкреслює, що удари ОСОБА_12 наносив, захищаючись або при перевищенні меж
необхідної оборони. Вбивати того не хотів і не знає, від чого потерпілий помер.

Під час
судового слідства, дослідження доказів
і, зокрема, переогляду відеоплівок із записом допитів
підсудних і потерпілої ОСОБА_8, ОСОБА_10
декілька разів змінював свою позицію по справі. Він визнавав вину у вбивстві
ОСОБА_12 з особливою жорстокістю, яке
скоїв лише він один. Потім вважав, що
його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 115 КК України, без співучасті з ОСОБА_11. В кінці заявив, що вбив ОСОБА_12 з необережності.

Дані ним під час
досудового слідства покази про участь ОСОБА_11
в умисному вбивстві ОСОБА_12.
ОСОБА_10 спростував і заявив,

що це
було наслідком того, що при участі його
адвоката ОСОБА_15. слідчий
Черняхівської райпокуратури Вапаєв В.Р. переконав його обмовити ОСОБА_11, запевнивши в призначенні меншого терміну
покарання. Наступний його адвокат ОСОБА_16. нібито також радила йому
притримуватись цих показів і викривати їх обох (підсудних) у скоєнні вбивства.

Лише в
кінці досудового слідства і в судовому засіданні ОСОБА_10, за його твердженням, вирішив говорити правду, в тому числі і про непричетність ОСОБА_11 до
вбивства потерпілого.

Підсудний
ОСОБА_11 в цілому підтримав версію і
пояснення ОСОБА_10. щодо подій 17-18.03.06 р. в с. Щербини, за
виключенням вищезгаданих часу їх приходу та уходу з будинку потерпілих. Підтвердив, що з невідомих йому причин ОСОБА_8. почала
ображати ОСОБА_10, вони зчіпилися, останній вдарив потерпілу. ОСОБА_11 намагався
розтягнути їх і після невдалої спроби вдарив ОСОБА_8 рукою в груди. Від цього
та впала у дверний пройом і, на його
думку, розбила голову. Після цього він
підняв потерпілу і вибачився перед нею.

Потім
прокинувся ОСОБА_12 і почав ображати ОСОБА_10. Коли за спиною ОСОБА_11 щось
впало, він повернувся і побачив, як ОСОБА_10 б'є руками і ногами потерпілого
по тілу. ОСОБА_11 намагався відтягнути ОСОБА_10, однак той відштовхнув його і продовжив бити
лежачого ОСОБА_12 руками та ногами по голові. Ніякої сокири в руках останнього
підсудний не бачив, однак чув, як той на початку конфлікту погрожував
"зарубати" ОСОБА_10. ОСОБА_11 бачив якусь рукоятку під ліжком, на якому раніше спав потерпілий. На думку
підсудного, ОСОБА_10 бив потерпілого протягом
4-5 хвилин. Потім усе заспокоїлося,
ОСОБА_12 лежав на спині, однак
говорив щось і дихав. Після подій у ОСОБА_8 дійсно була розбита голова, хоча синці на її обличчі він бачив
раніше, після їх приходу в будинок.
ОСОБА_11 також додав, що ОСОБА_10 шукав
стакан у шафі, та впала і зачепила
лампочку, світло зникло. ОСОБА_11
підтвердив покази ОСОБА_10 про те, як
той підпалював ганчір'я, потім вибив
скло у вікні, як вони близько 5 год. ранку залишили
хату потерпілих і спробували уїхати в м.
Житомир, а потім спрямували в с.
Дубовець, де були затримані о 9-10й
годині 18.03.06 року.

Про обставини
надання ним явки з повинною і перших пояснень від 18.03.06 року з визнанням у
вбивстві ОСОБА_12. ОСОБА_11 показав в
суді, що майор Черняхівського РВВС, ознайомившись з показами про невинність у
злочині, заявив йому, що "так не піде". Його "стукнули
пару разів для профілактики" і запропонували викласти інші пояснення із
зізнанням у вбивстві. Він був вимушений це зробити 18.03.06 р. (т.1, а.с. 117-119).

В
подальшому давав правдиві
покази. Тому за ч.2 ст. 125 КК України вину визнає, а у вбивстві ОСОБА_12 - ні.

Вислухавши
підсудних ОСОБА_10 і ОСОБА_11, суд
вважає, що їх покази в судовому
засіданні не повністю відповідають дійсності і встановленим обставинам справи.
Підсудні намагаються зменшити обсяг заподіяних злочинних дій і наслідків з
метою пом'якшення відповідальності за вчинене; з метою невірно зрозумілих
інтересів товаришування і внаслідок впливу з боку родичів підсудних ОСОБА_10
вигороджує ОСОБА_11 і наполягає на його невинуватості у вбивстві ОСОБА_12. Суд
дійшов висновку про обгрунтованість доведеності вини обох підсудних в
інкримінованих злочинах на підставі наступного.

Потерпіла
ОСОБА_9 показала у судовому
засіданні, що потерпілі -її батьки, які жили у фактичному шлюбі 22 роки. З
матеріалів справи та від родичів і свідків їй стало відомо, що 16.03.06 р. між ОСОБА_10 і потерпілим був
конфлікт, перший застосував до останніх
фізичну силу. Конфлікт зупинили родичі ОСОБА_10 і забрали додому. За ці дії батько
ОСОБА_10. сварив його і побив. Останній 17.03.06 р. вибачався перед потерпілими.
18 березня минулого року їй стало відомо про вбивство її батька, ОСОБА_12.
Вона поїхала в с. Щербини до будинку потерпілих, бачила ОСОБА_8, яку у стані шоку забирала в лікарню
"швидка допомога". Потерпіла була дуже сильно побита, зокрема -обличчя. Близько 12 години
ОСОБА_9, за її словами, дозволили зайти в будинок " АДРЕСА_3.
Меблі, телевізор та інше були розбиті, батько (ОСОБА_12 ) лежав мертвий у великій
калюжі крові в кімнаті. В другій кімнаті вона також бачила сліди крові на
стінці і підлозі. В цей день підсудних працівники міліції привозили до
зазначеного будинку, де перші скоїли
злочини, в тому числі вбивство.

Потерпіла
ОСОБА_9 також пояснила, що їй відомі
випадки агресивної поведінки ОСОБА_10. у селі; що її батько дійсно вживав спиртні
напої з особами, які заходили в їх
будинок. Вислухавши покази підсудних про обставини побиття ними ОСОБА_8
18.03.06 p., ОСОБА_9
знаходить їх не відповідаючими дійсності,
оскільки особисто бачила наслідки цього побиття на обличчі і тулубі
першої в цей же день біля будинку АДРЕСА_3 і в лікарні. Вони, на думку ОСОБА_9, свідчать про більш інтенсивніше застосування
сили підсудними до жінки. Крім того,
особисто ОСОБА_8 в лікарні розповіла їй про події 17-18.03.06 р. в їх будинку, про побиття першої підсудними. Зі слів
ОСОБА_8 ОСОБА_9 чітко зрозуміла, що
ОСОБА_10 "налетів на батька" (ОСОБА_12), що останнього били обидва підсудних.

ОСОБА_9 категорично заперечує проти показів ОСОБА_10
нібито про "напад ОСОБА_12 на того з топором в руках" вночі 17-18.03.06
р. і пояснює, що внаслідок перелому
ключиці батько не міг розмахувати топором,
той взагалі був відсутній в їх будинку і завжди знаходився в іншому, підсобному приміщенні. 18.03.06 р. ОСОБА_9 не
бачила сокири в

будинку, лише біля батькового ліжка лежала дерев'яна
ручка від сковороди; через 3 дні вона забрала сокиру з вищезгаданого підсобного
приміщення.

Таким
чином, на думку потерпілої ОСОБА_9, обидва підсудних вбили її батька
ОСОБА_12. і сильно побили ОСОБА_8. Вона
висловила думку про суворе покарання перших.

Потерпіла
ОСОБА_8. підтвердила пояснення ОСОБА_9 і показала, що дійсно між ОСОБА_10 з одного боку, а також нею і ОСОБА_12 з іншого боку, 16.03.2006 р. відбувся конфлікт, під час якого підсудний застосував до них
фізичну силу і наніс побої. Родичі забрали ОСОБА_10 додому і батько останнього
покарав його. Зранку 17.03.06 р. ОСОБА_10 зайшов до них в будинок АДРЕСА_3 і
вибачився.

Ввечері
17.03.06 р. до них в зазначений будинок,
тобто о 21-22 год, заходила молодь,
яка розмовляла, шуткувала і
вживала спиртні напої. Пізніше прийшли підсудні, які також вживали спиртне. Господар заснув на
ліжку у першій кімнаті. Молодь почала розходитися з їх хати о 24й-01й годині
18.03.06 p., підсудні залишилися і продовжували випивати. Вона
запропонувала їм йти додому, оскільки
господарям треба було відпочивати.

ОСОБА_10
повів себе агресивно і заявив, що це-не
її хата. Вона спробувала заспокоїти його,
однако він
висловився до неї брутально. Тоді вона схопила ОСОБА_10 за одяг і крикнула:
"Уходь!" Отримала від нього сильний удар в груди; підсудний заявив:
"Закрий рота, не то дістанеш"
(ушкодження).

Прокинувшись
ОСОБА_12 і почав кричати на них, в тому
числі брутально, за те, що присутні заважають йому відпочивати, вимагав від підсудніх залишити приміщення
будинку. ОСОБА_10 підбіг до потерпілого і,
застосовуючи аналогічні висловлювання,
вдарив того. Останній з ліжка впав на підлогу і ОСОБА_10 почав бити його
ногами. ОСОБА_8 закричала, схопила
ОСОБА_10, щоб" забрати його. Підбіг
підсудний ОСОБА_11 і, за поясненнями
потерпілої, сильно вдарив її, кинув у двері. Вона вдарилася об
одвірок, впала, відчула в голові біль від удару, в очах стемніло. Тоді ОСОБА_11 підбіг до неї
і зі словами: "Ти замало дістала,
чого лізеш?" -сильно штовхнув її в другу кімнату.

За
поясненнями потерпілої вона знову впала,
з обличчя її пішла кров і вона практично знепритомніла. Чула лише
крики, удари ("щось бахкало"), жахливі звуки типу вибухів.

Наранок 18.03.06
р. дійшла до свідомості і побачила світло фар від автобусу у вікні. Почала
кричати і звати на допомогу. Пізніше прибігли люди, сусіди.

Внаслідок
побиття вона не пам'ятає усіх подій зранку,
приїхали працівники міліції і "швидкої допомоги", її доставили в лікарню, де вона лікувалася близько 10 діб від
сильного побиття і поранень голови,
тулубу. Тоді ж їй стало відомо про смерть співмешканця. Вважає, що того вбив ОСОБА_10.

ОСОБА_8
уточнила, що від побиття ОСОБА_10
16.03.06 р. в неї
утворилися синці на щоці і під лівим оком,
садна на верхній губі, також вона
відчувала біль в руці.

Переважна
кількість зазначених в акті експертизи в т.2 на а.с. 245-247 тілесних ушкоджень
була спричинена їй діями підсудних 18.03.06 року.

Спростовуючи
твердження ОСОБА_10 нібито про те, що
ОСОБА_12, тримаючи сокиру двома руками і
замахуючись, кинувся на того, ОСОБА_8 підтвердила пояснення ОСОБА_9 і наголосила,
що у зв'язку з травмою лівої руки потерпілий фізично не міг цього
зробити. В той час сокири взагалі в їх хаті не було. На думку потерпілої, ОСОБА_10 вигадав цю обставину, щоб виправдати вбивство ОСОБА_12.

В
судовому засіданні ОСОБА_8 відмовилась від своїх показів на попередньому
слідстві про участь ОСОБА_11 у вбивстві потерпілого і пояснила, що викривала зазначеного підсудного нібито
під тиском своїх родичів, які були незадоволені
тим, що за вбивство ОСОБА_12 може бути
притягнутий до кримінальної відповідальності лише ОСОБА_10. Тому вона і
обмовила ОСОБА_11. Насправді він 18.03.06 р. фізичне насильство застосував не
до ОСОБА_12, а тільки до неї.

Однак
суд, дослідивши докази по справі, дійшов переконливого висновку про те, що покази ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо
вбивства потерпілого лише одним ОСОБА_10 - не відповідають дійсності.

При
першому допиті 6.04.06 р. (т.1, а.с.
202-204) вона розповіла, що о 2 годині
носі 18.03.06 р. в їх
будинок зайшли нетверезі підсудні, які
були дуже злі, почали ображати ОСОБА_12
(тобто обидва). ОСОБА_10 почав бити останнього,
а ОСОБА_11 - її, вона втратила
свідомість і не пам'ятає усіх обставин.

Слід
підкреслити, що після подій по справі і
сильного побиття потерпілої, в тому
числі в голову, вона тривалий час
стаціонарно лікувалась - з 18 по 31.03.06 р. (т.2, а.с. 241). Перший її допит проводився лише
через 6 діб після виходу з лікарні і дійсно потерпіла спочатку не могла згадати
усі обставини подій 18.03.06 p., що і вбачається
з протоколу.

При наступному
допиті 22.09.06 р. ОСОБА_8 викрила обох підсудних в застосуванні фізичного
насильства до ОСОБА_12 (т.1, а.с. 205).

7.11.06 p.
під час відтворення обставин подій ОСОБА_8 дала вичерпні, логічні і послідовні покази, які повністю викрили обох підсудних у
вбивстві її співмешканця 18.03.06 р. Вона наполягала на тому, що ОСОБА_11 також наносив неодноразові удари
ОСОБА_12, від яких той падав на підлогу.
Ці покази зафіксовані на відеоплівку,
яка оглянута в судовому засіданні. Під час переогляду суд
впевнився, що ОСОБА_8 відкрито і
послідовно перелічила дії підсудних на місці скоєння злочину, активно викривала обох, в тому числі ОСОБА_11. При цьому ніякого
тиску на неї не було.

За
допомогою манекена потерпіла конкретно вточнила місця нанесення підсудними
ударів по голові і тілу ОСОБА_12,
додавши, що вона кричала і
просила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не бити його,
а залишити у спокої (т.1, а.с.
206-209).

Посилка
на те, що пояснення ОСОБА_8 не були
послідовні і вона не викривала ОСОБА_11 під час очних ставок з ник і ОСОБА_10
на досудовому слідстві, не виправдовує
ОСОБА_11, на думку суду, в обвинуваченні у вбивстві ОСОБА_12.

Ці очні
ставки відбулися ще 13 і 12.05.06 р. і потерпіла казала, що не пам'ятає усіх подій, в тому числі - хто наніс їй удар по
голові, від чого вона втратила
свідомість. Тим не менш, коли ОСОБА_11
під час очних ставок заперечував нанесення ударів потерпілій, вона викривала його своїми показами
(т.1, а.с. 217 і 220). Саме в
присутності ОСОБА_8 ОСОБА_10 давав покази про побиття ОСОБА_11 потерпілого і
ОСОБА_8 їх не заперечувала (т.1, а.с.
216-218, 219-220).

В
подальшому, як зазначено вище, остання дала вичерпні, конкретні,
послідовні і логічні покази, які
викрили як ОСОБА_10, так і ОСОБА_11 у
вбивстві ОСОБА_12.

Зміну
показів потерпілою в судовому засіданні на користь ОСОБА_11 суд пояснює впливом на неї з боку родичів
підсудних, зокрема першого. Це визнала
сама ОСОБА_8 в суді, заявивши, зокрема,
що побоюється погроз і негативних наслідків щодо своїх дітей. Ця
потерпіла в судовому засіданні чула позицію ОСОБА_10 по справі (який
виправдовував ОСОБА_11 у вбивстві) і підтримала її, всупереч дослідженим і наявним доказам вини
останнього.

Суд перевірив обставини
подання скарги нібито від імені ОСОБА_8 прокурору Житомирської області про тиск
на неї з боку слідчого Вапаєва В.Р. з метою надання показів, які б викрили ОСОБА_11 у вбивстві (а.З
відмовного матеріалу по заяві потерпілої,
2006 рік). Спочатку остання в суді категорично заперечила будь-яку
причетність до цієї заяви та авторство. Потім,
після з'ясування додаткових обставин і допитів осіб, ОСОБА_8 вимушена була визнати, що зазначену заяву від 8.11.2006 р.

писав свідок ОСОБА_12
з її слів і це був чорняк. Майже повний текст заяви переписала і склала мати
ОСОБА_11 , його захисник по справі
-ОСОБА_7

В заяві
вказано, що після показів при
відтворенні обставин подій 7.11.06 p., під час
якого ОСОБА_8 внаслідок "впливу з боку слідчого" викривала обох підсудних, в тому числі ОСОБА_11, у вбивстві,
а також після ознайомлення з матеріалами справи їй стало соромно за
обмову останнього. В заяві викладено твердження про невинність ОСОБА_11 у
вищевказаному злочині і прохання не викликати її більше на допити.

Суд
дійшов висновку, що факти, вказані в скарзі від імені ОСОБА_8, є вигаданими. На час написання скарги 8.11.06
р. вона не могла бути ознайомлена з матеріалами справи, оскільки дана процесуальна дія була виконана
лише 13.11.06 р. (т.2, а.с. 321) і під
час її потерпіла не залишала слідчому ніяких заяв, скарг або клопотань.

В
постанові про відмову в порушенні кримінальної справи проти слідчого Вапаєва
В.Р. від 30.11.06 р. і у відмовних матеріалах містяться дані про вплив на
ОСОБА_8 не з боку зазначеного слідчого,
а саме родичів підсудних з метою надання потерпілою сприятливих щодо них
показів.

Допитаний
судом слідчий Вапаєв В.Р. заявив, що не
тиснув на ОСОБА_8 під час проведення з нею слідчих дій, не вимагав обмовлювати будь-кого з підсудних, зокрема ОСОБА_11. Остання самостійно і
добровільно викрила його у вбивстві.

Тому суд
вважає покази ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо невинуватості ОСОБА_11 у
вбивстві ОСОБА_12 не відповідаючими дійсності,
неправдивими і реагує на її поведінку відповідним образом.

Також
суд вважає, що у матеріалах справи є
прямі і безпосередні докази скоєння підсудними,
в тому числі ОСОБА_11 , умисного
вбивства ОСОБА_12. з особливою
жорстокістю і спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8.

Затримані
практично одразу після скоєння злочинів підсудні визнали, що разом вбили ОСОБА_12 (т.1, а.с. 42, 131).

18.03.06р.ОСОБА_11 звернувся до прокурора Черняхівського р-ну з
явкою з повинною, в якій визнав, що не тільки разом з ОСОБА_10 о 4Й-5Й годині
ночі 18.03.06 р. наносив удари ОСОБА_8,
но і - ОСОБА_12 руками та ногами в голову і по тілу. Причому називав
кількість ударів останньому - 7 (т.1,
а.с. 127).

В той же день
він дав пояснення слідчому зазначеної райпрокуратури, де в деталях розповів про події 17-18.03.06
р. і аналогічно визнав нанесення ним особисто ударів руками і ногами в голову і
тулуб ОСОБА_12. Зазначив, що після
побиття ними останнього той залишився

лежати на
підлозі і хрипів (т.1, а.с. 128-129).

Лише
наступного дня, допитаний в присутності
адвоката, ОСОБА_11 вже заперечував
особисту участь в убивстві ОСОБА_12 і викривав в цьому ОСОБА_10 (т. 1 ,
а.с. 139-142).

Пояснюючи
причини визнання ним застосування фізичної сили до потерпілого 18.03.06 p.,
ОСОБА_11 послався на незаконні методи з боку працівника
міліції.

Ця заява
підсудного була перевірена як судом, так
і органами прокуратури, вона не знайшла
підтвердження. Щодо працівників правоохоронних органів 12.01.2007 р. було
відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6
п.2 КПК України за відсутністю в їх діях складу злочину. Допитаний судом
слідчий Черняхівської райпрокуратури Вапаєв В.Р. категорично заявив, що ОСОБА_11 добровільно і відверто дав
пояснення 18.03.06 р., в яких визнав вину в побитті
ОСОБА_12. В той же день ОСОБА_11 був
оглянутий судмедекспертом. Ніяких скарг
на працівників правоохоронних органів не заявив.

На його
руках (поверхнях обох кистей) були виявлені тілесні ушкодження у вигляді
ран, царапин і синця. За висновком експертизи, вони могли утворитися під час бійки з потерпілими
(т.2, а.с. 62-63).

На
досудовому слідстві ОСОБА_10 18.03.06 р. дав перші пояснення і склав явку з
повинною прокурору района, де визнав вину в побитті ОСОБА_8 і ОСОБА_12 разом з
ОСОБА_11. Вказував, що вони наносили удари потерпілим руками та
ногами в голову і тулуб (т.1, а.с. З7,
38-40).

Допитаний
в якості підозрюваного з участю адвоката і записом на відеоплівку 20.03.06 p.,
ОСОБА_10 дав детальні,
вичерпні, логічні і послідовні
покази про нанесення ним і ОСОБА_11
багаточисельних ударів ОСОБА_12,
зокрема руками і ногами як в голову,
так і по тілу. Згадав, що вони
наносили ці удари потерпілому на ліжку і на підлозі після того, як той впав. Зазначив, що били вони останнього довго. Причому
ОСОБА_10 конкретизував свої покази і на схемах різними маркерами вказав
локалізацію ударів потерпілим як з його боку,
так і з боку ОСОБА_11. Зазначені схеми свідчать про нанесення обома
підсудними ударів в життєво важливі органи ОСОБА_12, зокрема в голову, шию і тулуб (т.1, а.с. 48-53).

В досліджених
судом показах, поясненнях і явках
підсудних з повинною відсутні будь-які згадки нібито про застосування ОСОБА_12
сокири або напад з сокирою на них. Обидва підсудних причинами вчинення ними
злочинів 17-18.03.06 р. визнавали попередній конфлікт між ОСОБА_10 і потерпілими, а також вимогу з боку останніх щодо підсудних
про залишення приміщення будинку в зв'язку з нічним часом, яка їм не подобалася.

При
допиті в якості обвинуваченого за
ст. ст. 115 ч.2 п.12 і 121 ч.2 КК України 28.03.06 р.
ОСОБА_10 вину визнав частково. Він заперечував попередню домовленість з
ОСОБА_11 на вбивство ОСОБА_12 і зазначив,
що кожний діяв сам по собі. Тим не менш,
він викрив ОСОБА_11 в нанесенні ударів останньому і вказав, що після першого удару ОСОБА_11 потерпілий
впав з ліжка (т.1, а.с. 62 зв.).

В кінці
допиту ОСОБА_10 змінив власну позицію і ствердив, що він бив не ОСОБА_12, а ОСОБА_8,
а ОСОБА_11, навпаки, бив потерпілого, останню - не чіпав (т.1, а.с. 63 зв.). В цілому під час цього допиту
ОСОБА_10 викрив співучасника ОСОБА_11 в нанесенні ударів ОСОБА_12у, внаслідок чого той помер.

Аналогічну
позицію ОСОБА_10 зайняв при відтворенні обставин подій з використанням
відеозапису 3.04.06 p., коли визнав вину в побитті ОСОБА_8 і викривав ОСОБА_11 в
тривалому (протягом 10-15 хвилин) нанесенні ударів руками та ногами в голову і
тулуб ОСОБА_12. Свої покази і дії співучасника конкретизував та уточнював за
допомогою манекена (т.1, а.с. 64-78).

Лише
майже через 2 місяці після скоєння злочинів ОСОБА_10 згадав нібито про
висловлену 18.03.06 р. ОСОБА_12 погрозу "зарубати їх" (тобто
підсудних).

Тим не
менш він як послідовно викрив співучасника ОСОБА_11 в нанесенні багаточисельних
ударів руками і ногами в голову та тулуб потерпілого, так і повністю визнав власну вину в
аналогічних діях (т.1, а.с. 84-85).

Свої
попередні покази від 28.03.06 р. (т.1,
а.с. 64-78), де ОСОБА_10
заперечував нанесення ним ударів ОСОБА_12,
підсудний пояснив тим, що
"не хотів брати вину на себе, тому
і змінив покази". Він також зазначив,
що почув не зовсім правдиві покази ОСОБА_8 і вирішив казати правду (т.1,
а.с. 85).

ОСОБА_10
при цьому мав на увазі ставку віч-на-віч з потерпілою 13.05.06 p., під час якої вона викривала ОСОБА_10 в
побитті ОСОБА_12 18.03.06 р. і не згадала про аналогічні дії ОСОБА_11, в той час як ОСОБА_10 викрив і себе, і ОСОБА_11 в нанесенні ударів потерпілому
(т.1, а.с. 216-218).

При
відтворенні обставин подій з використанням відеозапису 18.05.06 р. ОСОБА_10 дав
докладні і послідовні покази про сумісне нанесення багаточисельних ударів
підсудними в голову і тулуб ОСОБА_12 (т.1,
а.с. 87-97).

Усі відеоплівки
із записом показів цього підсудного оглянуті в судовому засіданні. З них
видно, що ОСОБА_10 про обставини подій
17-18.03.06 р. по справі і сумісне з ОСОБА_11 скоєння злочинів розповідав
вільно, послідовно, докладно,
об'єктивно і без будь-якого тиску.

Лише
6.07.06 р. при додатковому
допиті ОСОБА_10 заявив, що обмовив
ОСОБА_11 у вбивстві ОСОБА_12. В дійсності останнього бив тільки він особисто.
Мотивом попередніх показів про викриття ОСОБА_11 у вбивстві потерпілого
ОСОБА_10 назвав "обмову" з боку співучасника (т.1, а.с. 104-106).

Однак це
твердження, як і згадку про застосування
ОСОБА_12 18.03.06 р. сокири проти них,
суд вважає надуманими.

Як
вказано вище, з 14 год. 15 хв. до 14.
год.40 хв. 18.05.06 р. при відтворенні обставин подій ОСОБА_10 особисто, визнавши вину по справі, розповів про обставини скоєння ним злочинів
18.03.06 р. і викрив в цьому ОСОБА_11 (т.1,
а.с. 87-97).

Під час
очної ставки між підсудними 20.03.2006 р. обидва відмовились давати покази
(т.1, а.с. 191).

Далі, під час другої очної ставки 18.05.2006 p.,
яка тривала з 16. год.
30 хв. до 18 год. 25 хв.
(тобто після проведення відтворення з участю ОСОБА_10), останній фактично повторив свої покази, визнав вину особисто, викрив ОСОБА_11 і докладно розповів про
обставини скоєння злочинів по справі.

У власну
чергу, ОСОБА_11 не визнав вину у
вбивстві ОСОБА_12, однак викрив в цьому
ОСОБА_10 (т.1, а.с. 193-196).

Вислухавши
позицію співучасника, ОСОБА_10 тоді не
змінював покази, не заперечував власну
участь у вбивстві, а підтвердив свої
покази, які викривали обох співучасників
(т.1, а.с. 195).

Таким
чином, покази ОСОБА_11 щодо дій ОСОБА_10
18.03.06 р. не є "обмовою" останнього, оскільки ОСОБА_10 протягом тривалого часу
визнав і визнає вину по справі, не
заперечує того, що каже ОСОБА_11 щодо
нього.

Крім
тверджень, нібито, про "обмову" з боку ОСОБА_11, причиною зміни своїх показів на користь
останнього ОСОБА_10 називав "вплив" слідчого Вапаєва В.Р. і невірні
дії адвокатів, які
"умовляли", зі слів
ОСОБА_10, обмовити ОСОБА_11. ОСОБА_10
так і зробив, а в кінці досудового
слідства та в суді вирішив говорити правду. Ця версія була перевірена як
судом, так і за його дорученням органами
прокуратури.

В діях
слідчого по справі Вапаєва В.Р. і працівників Черняхівського РВ не встановлено
складу злочину згідно постанови від 12.01.07 р. Опитані адвокати ОСОБА_10 ОСОБА_16. іОСОБА_15. спростовують, що впливали на підсудного і заявляють про
дотримання процесуальних норм при проведенні досудового слідства.

Також допитаний
судом слідчий Вапаєв В.Р. розповів про те,
що на ОСОБА_10 не тиснув, до
обмови ОСОБА_11 - не схиляв. Покази, які
давав ОСОБА_10 щодо викриття обох співучасників у злочинах по справі, були об'єктивні, правдиві і послідовні тривалий час.

Висновок
судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12.
надійшов в Черняхівську райпрокуратуру після 10.04.06 р. (т.2, а.с. 76).

Тому, допитуючи підсудних раніше, слідчий по справі не міг знати деталі і
окремі моменти подій 17-18.03.06 p., локалізацію
нанесення ударів потерпілим.

Особисто
підсудні, зокрема ОСОБА_10, неодноразово докладно розповідали про
зазначені події і місця нанесення ударів потерпілим, про поведінку учасників і наслідки. Ці
пояснення і покази підтверджені протоколами огляду місця події, відтворень обстановки та обставин подій і
дослідженням трупа ОСОБА_12.

Зміну
показів ОСОБА_10 на користь співучасника ОСОБА_11 і аналогічні пояснення
потерпілої ОСОБА_8 (з якими не згідна інша потерпіла, ОСОБА_9 ) суд розцінює як намагання першого і
ОСОБА_8 під впливом родичів з боку підсудних допомогти співучаснику злочинів по
справі ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Тому суд
вважає неправдивими та не відповідаючими дійсності покази підсудних і ОСОБА_8 в
частині непричетності ОСОБА_11 до вбивства потерпілого з особливою жорстокістю.

Дані під
час досудового слідства неодноразові пояснення та покази підсудних і потерпілої
ОСОБА_8 про сумісне вчинення першим злочинів по справі суд знаходить
об'єктивними, логічними, правдивими,
вони узгоджуються між собою.

В своїх
показах ОСОБА_11 повідомляв, що коли
ОСОБА_10 наносив удари ОСОБА_12у, він
(ОСОБА_11) в цей момент знаходився на відстані 2 м від них і краплі крові
потерпілого не могли до нього долетіти. На його одязі -опинилися під час
падіння на підлогу поруч з потерпілим.
Під час огляду речей ОСОБА_11 було встановлено, що на одязі,
крім плям бурого кольору у вигляді помарок, також присутні плями у вигляді численних
крапель. Це підтверджує ту обставину, що
зазначений підсудний також наносив удари ОСОБА_12 і в результаті кров
останнього потрапила на одяг ОСОБА_11 (т.2, а.с. 282-289, 117-127,
20-26).

Про причетність
підсудних до вбивства людини на досудовому слідстві показував свідок ОСОБА_14,
житель с. Дубовець Житомирського
р-ну, яке знаходиться неподалік від с.
Щербини. Він розповів, що о 8 год. 30 хв. ранку
18.03.06 р. повернувся з роботи додому,
побачив племінника ОСОБА_10 з приятелем (ОСОБА_11), який був легко одягнутий. В одного було
подряпано обличчя. Хлопці просили гроші на дорогу, він не дав. За словами свідка, ОСОБА_11 (тобто ОСОБА_11) сказав: "Я
одного замочив, зараз і тебе
замочу!" ОСОБА_10 заспокоїв останнього. Уникаючи конфлікту, свідок вийшов з будинку, а пізніше побачив, як до його хати приїхали працівники міліції.
Від односельців дізнався, що

підсудні в с.
Щербини Черняхівського р-ну вбили людину.

В суді
свідок ОСОБА_14 в цілому підтвердив викладене,
однак спростував визнання жодним з підсудних того, що вони "когось замочили" або їх
погрози щодо нього. Не підтвердив свідок і свої покази в протоколі в т.1, а.с. 228-229 про те, що зрозумів,
"що вони накоїли щось".

Підсудні
в суді також заперечують свої подібні висловлення 18.03.06 Р-

Тим не
менш ОСОБА_10 в суді визнав, що обличчя
його дійсно було подряпано після бійки з ОСОБА_8 вночі 18.03.06 p.,
а свідок ОСОБА_14 заявив,
що покази на досудовому слідстві давав добровільно, правдиво і ніхто на нього не тиснув.

Ту
обставину, що між підсудними і вказаним
свідком дійсно відбулася розмова безпосередньо після скоєння першими злочинів в
с. Щербини і підсудні згадували про негативні наслідки цих подій, підтверджує протокол відтворення обставин
зазначених подій з ОСОБА_10 3.04.06 р. (т.1, а.с. 66-67). Згідно
протоколу, в розмові зі свідком ОСОБА_11
сказав: "Мне нечего
терять" (російською мовою). Дядько (свідок, в якого вони вимагали гроші) пішов з
хати, щоб не було конфлікту.

Вищевикладене
ОСОБА_10 підтвердив у ставці віч-на-віч з ОСОБА_11 18.05.06 р. (т.1, а.с. 195).

Останній
не визнав цих висловлювань, однак, у власну чергу, викрив обох співучасників, заявивши,
що ОСОБА_10 дійсно розповів ОСОБА_14. про скоєне обома вбивство.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що останній свідок на досудовому слідстві
25.03.06 р. давав повністю правдиві покази,
а в суді у вищезазначеній частині - змінив їх на користь підсудних
внаслідок того, що ОСОБА_10 є його
родичем.

Крім
наведених, винність підсудних по
пред'явленому обвинуваченню підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Свідок
ОСОБА_17 показала, що о 1й
годині ночі 18.03.06 р.
у будинку потерпілих в с
Щербини бачила підсудних, ОСОБА_12 з
ОСОБА_8 та інших осіб; на столі знаходився самогон. Усі присутні були
нетверезі. Зранку їй стало відомо про події,
що трапилися. Через вікно свідок бачила мертвого ОСОБА_12, пошкоджені меблі; на ОСОБА_8 були синці і
поранення. Свідок, крім того, зазначила,
що у цій хаті дуже часто збиралися люди і надмірно вживали спиртні
напої, за це вона сварила ОСОБА_8.

Аналогічні
покази дав в суді і свідок ОСОБА_18,
який визнав, що вживав спиртні напої 17.03.06 p.. а вранці почув
про вбивство ОСОБА_12.

Свідок
ОСОБА_17. (мати ОСОБА_10.) також підтвердила,
що в будинку потерпілих АДРЕСА_3 постійно збирались компанії людей, які надмірно вживали спиртні напої. Туди
ходив їх син, за що вони (батько) його
сварили.

16.03.06
р. між сином (підсудним) і ОСОБА_12
відбувся конфлікт. Родичі забрали підсудного додому, а вранці 17.03.06 р. ОСОБА_10 вибачився перед
потерпілими. Ввечері син пішов гуляти,
додому не повернувся. Вранці 18.03.06 р. свідку стали відомі події по
справі від односельців. В будинку АДРЕСА_3 вона особисто бачила лежачого на
підлозі ОСОБА_12, а ОСОБА_8 - із слідами
побиття на обличчі.

Про
конфлікт між підсудним ОСОБА_10,
потерпілими ОСОБА_12 і ОСОБА_8 у
будинку останніх, який стався 16.03.06 p.,
розповів в суді і свідок ОСОБА_12

Йому в
середині наступного дня потерпілий повідомив,
що ОСОБА_10 вибачився перед ним.
Ввечері 17.03.06 р. свідок разом з ОСОБА_18 і потерпілими в будинку
останніх приблизно до 23 години вживав спиртні напої. Вранці 18.03.06 р. свідку
стало відомо про вбивство ОСОБА_12.

Свідок
ОСОБА_11 (батько підсудного) в судовому
засіданні, посилаючись на закон, покази не дав. На досудовому слідстві
згадував про те, що від односельців
17.03.06 р. дізнався про виникший між ОСОБА_10. і ОСОБА_12 конфлікт. Перший часто сварився з
односельцями, а у другого в будинку
постійно збиралися різні люди і пиячили.

Близько
21 год 17.03.06
p. син пішов
з хати і вдома не ночував. Від родичів ОСОБА_10. свідок дізнався вранці
наступного дня, що потерпілого
ОСОБА_12. знайшли мертвим у власному
будинку, в якому раніше бачили підсудних
(т.1, а.с. 237-238).

На
досудовому слідстві свідок ОСОБА_10. (її покази у встановленому порядку були
досліджені судом) пояснювала, що ввечері
17.03.2006 р. вона, підсудні та інша
молодь тривалий час в різних місцях с
Щербини Черняхівського р-ну вживали спиртні напої. Вночі усі прийшли в
будинок до потерпілих, де також
випивали. Приблизно о 1 год.
ночі 18.03.06 р. ОСОБА_17 зайшла в
хату, посварила присутніх за їх
поведінку та забрали її додому.

Брат
(підсудний) залишився там. Вранці свідок
дізналася, що ОСОБА_12. знайшли мертвим у власній хаті (т.1, а.с. 224-225, 233-234).

Аналогічні
покази про тривале вживання підсудними спиртних напоїв ввечері і вночі
17-18.03.06 р., в тому числі в будинку потерпілих,

дав в
суді свідок ОСОБА_19 Він
згадав, що підсудні
"сперичалися" між собою.

Однак
при допиті на досудовому слідстві свідок конкретно вказував, що "коли до хати (потерпілих) прийшов
ОСОБА_11 , то почав до всіх
чіплятись" (т.1, а.с. 240).

Далі ОСОБА_19 зазначив, що коли о Iі год. ночі ОСОБА_17.
посварили присутніх і вони почали розходитися,
підсудні залишилися неподалік будинку АДРЕСА_3 та про щось розмовляли.
На ранок 18.03.06 р. свідка повідомили про вбивство ОСОБА_12.

Свідок
ОСОБА_10. , посилаючись на закон, як батько підсудного не дав в суді покази.

Були
досліджені його пояснення на досудовому слідстві, згідно яких за декілька днів до подій по
справі між сином і потерпілим ОСОБА_12
відбулися конфлікти, останній
скаржився на це свідку. ОСОБА_10. провів
з сином розмову, застосував фізичну силу
і той обіцяв не ходити до хати потерпілих.

Близько
21 год. 17.03.06
p. вдома у
свідка в с. Щербини підсудні та інша молодь вживали спиртні напої, потім розішлися. Син додому не повернувся.
Вранці 18.03.06 р. свідок дізнався, що у
хаті ОСОБА_12 щось сталося. Пішов туди,
побачив мертвого ОСОБА_12. і
ОСОБА_8, яка сиділа на ліжку. Зі слів
ОСОБА_17. йому відомо, що о 2 годині
ночі та бачила в будинку потерпілих багато людей, серед яких були підсудні. В зазначеному
будинку часто збиралися люди і пиячили (т.1,
а.с. 248-250).

За
показами свідка ОСОБА_20, 18.03.2006 р.
він виконував на автобусі рейс Житомир - с. Щербини, о 5 год.
35 хв. приїхав в це село. Двоє хлопців у грубій формі вимагали безкоштовно
відвезти їх до м. Житомира. їх одяг був
розірваний, обличчя одного - у крові.
Він відмовився це робити. Пізніше йому стало відомо, що це були підсудні по справі. Потерпіла
ОСОБА_8 мешкала біля автобусної зупинки,
зі слів людей в той час вбили її чоловіка.

Підсудні
ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підтвердили в суді спілкування зі свідком ОСОБА_20 у
згаданий ним час.

Згідно протоколу
огляду місця події, 18.03.2006 р. в буд. АДРЕСА_3
виявлено труп ОСОБА_12. з ознаками
насильницької смерті (т.1, а.с. 8-13, 14-30).

На а.с.
7 т.1 є заява ОСОБА_8 в Черняхівську райпрокуратуру про умисне нанесення їй
18.03.06 р. підсудними легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я.

За висновком
судово-медичної експертизи від 20.03.-6.04.06 року, в ході дослідження трупу ОСОБА_12. були виявлені тілесні

ушкодження
у вигляді: множинних синців на обличчі,
передньо-бокових поверхней грудної клітки, в правій паховій ділянці, ран верхньої та нижньої губи, які захоплюють слизову оболонку, в ділянці правого ока, лобної ділянки голови справа і лівої вушної
раковини; крововиливу в кон'юктиву правого очного яблука; синців правого передпліччя
та плеча, тильної поверхні обох кистей;
садна на лівої гомілки,
багатовідламкуватих переломів кісток носа, склепіння та основи черепа; поперечного
перелому грудини переломів 2, 5, 7-9 правих ребер; і 2-10 лівих ребер переломів
по множинним анатомічним лініям, зліва -
з ушкодженням пристінкової плеври, з
темно-червоними крововиливами в проекції переломів; вогнищевих крововиливів на
внутрішній поверхні м'яких тканин голови і крововиливів під м'які мозкові
оболонки, також забою головного мозку.

Навіть
при наданні своєчасної кваліфікованої та спеціалізованої медичної допомоги
життя ОСОБА_12. не могло бути врятовано.
Його смерть настала від травматичного шоку,
виниклого в результаті багатовідламкуватого перелому кісток черепа, перелому ребер, тупої сполученої травми голови та тулубу. Всі
наведені тілесні ушкодження є прижиттєвими,
виникли від дії тупого предмета або предметів зі значною силою
прикладання, могли виникнути при
нанесенні множинних, не підлягаючих
рахунку ударів кулаками і взутими у взуття ногами; по терміну виникнення можуть
відповідати 18 березня 2006 року. Прижиттєві захворювання потерпілого не
знаходяться в причинному зв'язку зі смертю (т.2, а.с. 76-86).

При
огляді підсудного ОСОБА_10. були виявлені тілесні ушкодження: садна на обличчі
і синець, які виникли від дії тупого
предмета і можуть відповідати по терміну спричинення 18.03.06 р. Вони могли
утворитися під час бійки з ОСОБА_12 та
ОСОБА_8 (т.2, а.с. 69-70).

Дані обставини
підсудний не заперечив.

Згідно
висновку судмедекспертизи № 109, покази
та дії підсудних при відтворенні обставин подій можуть відповідати даним
експертизи трупа ОСОБА_12. (т.2, а.с. 92-95).

Також за
висновком судово-медичної експертизи № 539,
у ОСОБА_8 виявлено дві рублені рани на волосистій частині голови і одна
- на правій вушній раковині, синці та
крововиливи на обличчі, синці та садна
на спині.

За поясненнями
ОСОБА_10., ОСОБА_8 та деяких свідків, між першими двома особами конфлікт виник ще
16.03.06 р. і підсудний застосував до потерпілої фізичну силу, сліди якої бачили очевидці. Однак, згідно висновку № 539, перелічені в ньому тілесні ушкодження (легкі
з короткочасним розладом здоров'я) могли утворитися саме 18.03.06 р. (т.2, а.с. 245-247).

В цій
частині суд допитав як підсудних, так
ОСОБА_8, які не оспорюють висновок
зазначеної експертизи.

Потерпіла
уточнила, що вказані рублені рани могли
утворитися або від ударів підсудних, або
внаслідок її падіння від них на поріг,
двері, тощо. Сокиру або інший
подібний предмет підсудні до неї не застосовували.

Згідно
довідки, ОСОБА_8 від одержаних поранень
знаходилась на стаціонарному лікування з 18 по 31.03.06 р. (т.2, а.с. 241).

Висновок
судмедекспертизи № 539 і покази потерпілої про локалізацію нанесених їй
підсудними поранень підтверджуються випискою амбулаторної карти та
фототаблицями на а.с. 237-239 в т.2.

На
речах, які вилучені у підсудного
ОСОБА_10., виявлено кров людини. У висновку судово-медичної
(імунологічної) експертизи № 582/45-6 вказано,
що походження крові на черевиках та куртці можливо від потерпілих
ОСОБА_12. і ОСОБА_8 (т.2, а.с.
101-11). їх побиття підсудний підтверджує.

У вироку
раніше був наведений аналогічний висновок СМЕ № 581/44-6 щодо речей
ОСОБА_11 (т.2, а.с.
117-127).

На
деяких речах, вилучених під час огляду
місця події 18.03.06 p., виявлено кров
людини, походження якої можливо від
ОСОБА_12, ОСОБА_8 і ОСОБА_11 (т.2, а.с. 133-140, 146-157, 163-172,
189-195). Цей висновок підтверджує,
що під час скоєння злочинів по справі останній міг залишити свої сліди в
будинку потерпілих. У раніше наведеному у вироку висновку СМЕ № 759 в
підсудного дійсно виявлені рани і подряпини на кистях рук, які могли виникнути 18.03.06 р. (т.2, а.с. 62-63).

Крім
того, ДНК - профіль слідів крові на куртці ОСОБА_11 збігається з ДНК - профілем зразку крові ОСОБА_12. та ОСОБА_8 за висновком судмедекспертизи
речових доказів (т.2, а.с. 282-289). Ця
обставина викриває підсудного у скоєнні злочинів щодо зазначених потерпілих і
підтверджує правильність та об'єктивність показів його особисто, співучасника ОСОБА_10 і ОСОБА_8 про вбивство
ОСОБА_11 потерпілого шляхом тривалого побиття руками та нагами.

В
матеріалах справи також містяться акти комплексних амбулаторних
судово-психолого-психіатричних експертиз №№ 214 і 229 про те, що підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будь-якими
психічними захворюваннями не хворіли,
під час скоєння інкримінованих злочинів в тимчасовому хворобливому стані
не знаходилися, могли усвідомлювати і
керувати своїми діями (т.2, а.с.
253-254, 260-261).

На підставі
наведених доказів суд кваліфікує дії підсудних за ст.
ст. 26, 115 ч.2 п.4 КК України як співучасть в умисному
вбивстві ОСОБА_12. з особливою
жорстокістю, а також за ч.2 ст.
125 КК України як

заподіяння
ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Правильність
останнього обвинувачення підсудні визнали повністю.

Щодо
першого обвинувачення, то ОСОБА_11 його
заперечує, а ОСОБА_10 це підтверджує і
наполягає на тому, що смерть ОСОБА_12. настала лише від його дій. Доводи підсудних в
цій частині спростовані вищенаведеними доказами у вироку. Підстав для
виправдання ОСОБА_11 за ч.2 п.4 ст. 115 КК України і закриття кримінальної справи
щодо нього за відсутністю складу цього злочину - немає.

Підсудний
ОСОБА_10, його адвокати та захисник під
час досудового слідства і судового розгляду займали різні позиції по
справі, пропонуючи кваліфікувати дії
першого як вбивство з необережності, при
перевищенні меж необхідної оборони, як
умисне вбивство за ч.1 ст. 115 КК при відсутності ознак п.4 ч.2 ст.
115 КК України.

Як
ОСОБА_10, так і ОСОБА_11, на думку суду, не вчиняли вбивство потерпілого з
необережності, оскільки тривалий час
наносили йому неодноразові і зі значною силою удари по тілу, в тому числі в життєво важливі органи.

Тобто
діяли з прямим умислом. При цьому
враховується зміст обзацу 8 у висновку експертизи в т.2, а.с. 82. Не може бути застосована і
кваліфікація за ст. 118 КК України, оскільки версія про напад ОСОБА_12. на підсудних з сокирою спростована
дослідженими доказами по справі. Наприкінці кінців від цієї версії відмовився і
особисто ОСОБА_10.

Щодо
висловлення потерпілим погроз на адресу підсудних, в тому числі згадки про сокиру, то, на
думку суду, поведінка ОСОБА_12
17-18.03.06 р. була правомірною. Він справедливо і з посиланням на нічний час
вимагав від підсудних залишити його оселю. Його дії не є нападом, протиправними насильством або образою, оскільки він захищав свої права.

Необгрунтованими
є заперечення з боку підсудних проти кваліфікації їх дій як умисне вбивство з
особливою жорстокістю або неполягання ОСОБА_10 і його захисту на
можливості, як варіант, кваліфікації дій підсудного як звичайне
вбивство, тобто за ч.1 ст.
115 КК України.

При
цьому суд враховує як об'єктивну, так і
суб'єктивну сторони заподіяного підсудними.

В абзаці 15
висновку судово-медичної експертизи (т.2,
а.с. 83) зазначено, що в крові
трупа потерпілого виявлено етиловий спирт в концентрації алкоголю 3, 4
промілле. Експерт вважав, що оскільки
алкоголь є сильною знеболюючою речовиною,
ОСОБА_12 під час нанесення йому
тілесних ушкоджень міг не відчувати особливих мук та

страждань.
Однак висновок в цій частині є припущенням,
тобто він відзначає по суті: міг не відчувати, а міг і відчувати вищезазначене.

З
об'єктивної сторони двоє підсудних разом або по черзі тривалий час наносили
людині віком майже 60 років велику кількість ударів руками та ногами в голову і
тулуб, а також інші частини тіла, спричинили йому різного ступеню тяжкості
тілесні ушкодження, в тому числі і
тяжкі. Від сумісних дій підсудних у ОСОБА_12 утворилися багаточисельні переломи
кісток, в тому числі склепіння та основи
черепу, носа, грудини і 14ти ребер. Удари потерпілому
наносили і в лежачому положенні, крім
того - в пах (т.2, а.с. 82).

За
показами ОСОБА_8, останній під час його
побиття "кричав не своїм голосом" (тобто від болю), хрипів.

Згідно
висновку судмедекспертизи, смерть
ОСОБА_12. настала не від дії однієї
конкретної травми або поранення, а в
результаті тупої сполученої травми голови та грудної клітки: переломів кісток
лицьового та мозкового черепа, забою
головного мозку, множинних переломів
ребер обох половин грудної клітки, зліва
- з ушкодженням пристінкової плеври,
також - грудини.

Наведене
свідчить про спричинення сумісними діями підсудних потерпілому особливих
фізичних страждань.

З іншого
боку, у висновку судмедекспертизи (т.2,
а.с. 82) зазначено, що останньому
нанесені не тільки множинні, не
підлягаючі рахунку удари, но і з врахуванням
наслідків ці удари були зі значною силою прикладання. Тобто сила ударів
залежала від умислу підсудних.

Як
встановлено досудовим слідством і підтверджено в судовому засіданні, вбивство було скоєно в присутності
співмешканки ОСОБА_12. - ОСОБА_8, яка намагалася кричати, захистити першого. Однак підсудні не звертали
на її дії уваги, більш того, застосували протиправне насильство і до неї.
Підсудні усвідомлювали, що такими діями
спричинять ОСОБА_8 особливі страждання.

Таким
чином, заподіявши ОСОБА_12 протягом
тривалого часу велику кількість тілесних ушкоджень, які завідомо для підсудних завдали першому
особливих страждань, вчинивши зазначене
позбавлення життя потерпілого в присутності близької йому людини, співмешканки ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діяли навмисно, мали намір і бажання спричинити потерпілим
зазначені особливі страждання,
усвідомлювали їх настання. Тому суд дійшов висновку, що підсудні умисно вбили ОСОБА_12 з особливою
жорстокістю.

Міру покарання
ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за заподіяне суд обирає з врахуванням вимог ст. 65
КК України, усіх даних про їх
особу, конкретних обставин справи і
ступеню тяжкості вчинених злочинів, їх
відношення до

наслідків.

Підсудні
мають молодий вік, несудимі, в цілому характеризуються позитивно, по справі вину визнали частково. Пом'якшуючою
покарання ОСОБА_10 обставиною суд вважає відшкодування ним (його родичами)
шкоди потерпілій ОСОБА_9 повністю (тобто матеріальних збитків і моральної шкоди
в обсязі 5000 грн., від решти позовних
вимог ця потерпіла відмовилась в судовому засіданні) і добровільне відшкодування
ОСОБА_8 500 грн.

Обтяжуючою
покарання підсудних обставиною суд вважає вчинення злочинів по справі в стані
алкогольного сп'яніння.

Також
суд приймає до уваги, що події по справі
виникли внаслідок конфлікту і неприязнених стосунків між ОСОБА_10 і ОСОБА_12ом, дії першого 17-18.03.06 р. в порівнянні з
ОСОБА_11 були більш активні. З іншого боку,
він частково визнав вину у позбавленні потерпілого життя, відшкодував шкоду. ОСОБА_11 в судовому
засіданні взагалі не визнав вину в умисному вбивстві людини, різними шляхами намагався уникнути
кримінальної відповідальності,
перекласти вину та товарища (співучасника), не прийняв мір до відшкодування будь-якої
шкоди.

З
наведених підстав суд обирає підсудним покарання у вигляді тривалого терміну
позбавлення волі, однак - не на
максимальні строки, передбачені санкцією
ч.2 ст.
115 КК України.

Цивільний
позов по справі потерпіла ОСОБА_8. не заявляла. ОСОБА_9, як зазначено вище, заявила цей позов в сумі 8 тис. грн.,
в судовому засіданні їй відшкодували 5 тис. грн. і від решти позовних вимог вона
відмовилась.

Речові
докази по справі (одяг підсудних і потерпілих,
який був вилучений на досудовому слідстві, а також інші речі, які долучені до справи) з врахуванням думок
учасників процесу - слід знищити після набуття судового рішення законної сили.

Відеоплівки
із записом слідчих дій та допитів підсудних і потерпілої - слід у
вищезазначений час повернути в прокуратуру Житомирської області для вирішення
питання про подальше використання.

Органами
досудового слідства по справі понесені судові витрати на загальну суму 3968
грн. 51 коп. при проведенні
різних досліджень і експертиз. Вони підлягають стягненню з підсудних у
дольовому порядку -по 1984 грн. 26 коп. (т.2,
а.с. 134, 147, 190, 230, 289).

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

Визнати
винними ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст. ст.
26, 115 ч.2 п.4 і 125 ч.2 КК
України.

Призначити
підсудним покарання за вчинені злочини:

-обом
підсудним за ч.2 ст. 125 КК України по 1 року обмеження волі;

-за ст. 26,
п.4 ч.2 ст. 115 КК України ОСОБА_10. - 12 років
позбавлення волі, а ОСОБА_11. - 11 років 6 місяців позбавлення волі.

На
підставі вимог ст. ст. 70
і 72 ч.1 п.п. 1) і б) призначити остаточне покарання шляхом повного складання
вищевказаних покарань:

ОСОБА_10
- 12 років 6 місяців позбавлення волі,
ОСОБА_11 -12 років позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу засудженим ОСОБА_10. і ОСОБА_11. залишити утримання під вартою, строк відбування покарання обчислювати обом з
18 березня 2006 року (т.1, а.с. 42 і
131).

Стягнути
із засуджених ОСОБА_10. та ОСОБА_11
судові витрати:

-3514
грн. 61 коп. в рівних долях, тобто по
1757 грн.31 коп. на користь Державного науково-досліднього
експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України
(м. Київ, вул.
Богомольця, 10, код 25574630,
рахунок 5101, Банк
одержувача УДК у Київській
обл., МФО 821018);

-453
грн. 90 коп. в рівних долях, тобто по
226 грн. 95 коп. на користь науково-досліднього експертно-криміналістичного
центру при УМВС України в Житомирській обл.
(м. Житомир, вул.
Старий Бульвар, 5/37, код
25574601, банк - УДК в Житомирській обл.,
МФО 811039,
розрахунковий рахунок 0096).

Речові докази по
справі: штани та светр ОСОБА_12. ,
фрагмент деревини та дерев'яної ніжки,
одяг ОСОБА_11 (пару туфель, штани зеленого кольору, спортивну куртку), одяг ОСОБА_10 (пару черевиків, пару перчаток, куртку,
футболку, штани, сорочку та светр), також вилучені при огляді місця події 18.03.06
р. джинсові штани, 2 светри синього і
сірого кольору, шарф, хустку,
жіночу блузку, куртку
темно-сірого кольору; вирізи з тканини з плямами бурого кольору, змиви,
зішкреби з речовиною аналогічного кольору - знищити після набуття
вироком законної сили.

Дві
касети з відеозаписом показів ОСОБА_10. і ОСОБА_11 , а також ОСОБА_8 під час слідчих дій і
відтворень обставин подій -повернути в прокуратуру Житомирської області після
набуття вироком законної сили для вирішення питання про подальше використання.

Вирок може бути
оскаржений до Верховного Суду України або на нього може бути внесено касаційне
подання прокурором протягом 1го місяця з моменту його проголошення, засудженими ОСОБА_10. і ОСОБА_11 - в той же строк з моменту одержання копій
вироку, через апеляційний суд
Житомирської області.