11/775/18/2015(м)
1/263/79/2013

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого : ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора: ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженої ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_5 в інтересах засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25 вересня 2013 року яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, не працює, раніше судимий: 05.03.2003 року Апеляційним судом Донецької області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі з примусовим лікуванням від полінаркотоксікоманіі та алкоголізму, звільнений 17.04.2012 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 6 днів

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 05.03.2003 року у виді 6 місяців позбавлення волі з остаточним призначенням покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Джанкой АР Крим, громадянин України, не одружений, раніше судимий: 21.04.2009 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.190, ч.2 ст.289, ст.69, чт.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 06.08.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 до 3 років позбавлення волі, 19.07.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19.07.2012 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м .Маріуполь Донецької області, громадянка України, не одружена, має на утриманні неповнолітню доньку 2010 року народження, працює стропальником цеху №115 ПАТ «Азовзагальмаш», раніше не судима.

засуджена за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного їй майна.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Жовтневого районного суду від 25.09.2013 року засуджені ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , визнані винними та засуджені за вчинення злочину пр наступних обставинах.

1 червня 2012 року приблизно о 2 год.20 хв. засуджені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою у групі осіб, а засуджений ОСОБА_7 , як особа, що раніше вчинила розбій, знаходячись на проїжджій частині дороги території Маріупольського автовокзалу по вул. Артема буд.115 Жовтневого району м. Маріуполя,з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я, напали на потерпілу ОСОБА_11 , спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я, заволоділи належним їй майном на загальну суму 9434 грв.

Захисник ОСОБА_6 в апеляції доповненнях до неї просить вирок суду першої інстанції скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує, що недивлячись на те, що 2.10.2012 року ОСОБА_10 заявив клопотання про фіксування судового процесу технічним засобами, така фіксація не проводилась, оскільки відсутній журнал технічного запису. Крім того після зміни обвинувачення суд не роз`яснював за судженим суть нового обвинувачення і не надав час для підготовки для захисту від нового обвинувачення чим було порушено право на захист його підзахисного.

Захисник ОСОБА_8 в апеляції та доповненнях до вважає вирок суду першої інстанції незаконним, який підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю і неповнотою судового слідства. Вказує, що вина ОСОБА_12 в скоєнні даного злочину не встановлена і просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду. В порушення ст.257 КПК України суд при розгляді справи не дав правову оцінку показаннями потерпілої і свідків, даними в ході судового слідства, а також наданими суду документами. Також суд не дав оцінки тому , що потерпіла в момент скоєння злочину перебувала в стані алкогольного сп`яніння, ділянка місцевості, де на неї було скоєно напад, не висвітлювався, в момент проведення впізнання вона перебувала на лікуванні і вела себе неадекватно, крім того свідчення потерпілої різняться з показаннями допитаних свідків. Крім того оскільки засуджені ОСОБА_7 і ОСОБА_10 в суді не підтвердили раніше дані ними свідчення щодо того, що ОСОБА_12 брала участь у вчиненні злочину, вони не могли бути визнані судом допустимими доказами і бути покладені в основу вироку. Таким чином, на думку захисника, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України не підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні і не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник ОСОБА_5 , діючий в інтересах засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 в апеляції також ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції в зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінально-процесуального закону і просить направити справу на новий судовий розгляд. Вказує, що судом невмотивовано були відхилені клопотання захисту про допит свідків, експерта, призначення почеркознавчої та судово-медичної експертиз, дачі доручень органу досудового розслідування та приєднання до справи речових доказів. Також в мотивувальній частині вироку показання деяких осіб наведені неповно і істотно перекручені. Крім того, за наявності незаперечних даних про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_10 були незаконно затримані працівниками міліції в приміщенні Жовтневого РВ на термін близько трьох діб, суд в порушення ст.334 КПК України не відобразив дані обставини у вироку.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд, оскільки при розгляді справи судом були порушені вимоги ст.277 КПК України, а саме право підсудних на захист.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і частково доводи апеляційних скарг захисників; захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 які підтримали доводи апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що всі апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності із п.3ч.1 ст.367 , п.3ч.2 ст.370., ч.2ст.374КПК України (1960р.) підставами для скасування вироку і повернення на новий судовий розгляд є порушення права на захист.

Як вбачається з матеріалів справи при розгляді справи у суді першої інстанції державний обвинувач по справі 11.04.2013 року змінив висунуте засудженим обвинувачення, збільшивши його об`єм. Постанова про зміну обвинувачення була оголошена, долучена до справи і копії постанови були вручено учасника процесу (а.с. 17т.4). При цьому суд не виконав вимоги ч.4 ст.277 КПК України, а продовжив досліджувати докази по справі, і оголосив по справі перерву на 17.04.2013 року.

17.04.2013 року суд знову не виконавши вимоги ч.4 ст.277 КПК України продовжив розгляд справи і став допитувати засуджених за новим обвинуваченням, чим грубо порушив їх право на захист.

Крім того , також обгрунтовані доводи апеляції захисника ОСОБА_6 у той частині, що 2.10.2012 року його підзахисний ОСОБА_10 заявив клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами, це клопотання було задоволено, але процес не фіксувався.

Так, із протоколу судового засідання від 2.10.2012 року вбачається, що засуджений ОСОБА_10 дійсно заявив клопотання про фіксацію перебігу судового процесу технічними засобами, це клопотання було задоволено і в протоколі вказано, що процес фіксується за допомогою технічного засобу «Оберіг» (а.с.15-16 т.3). Але при прослуховуванні дисків, долучених до справи, перебіг судового процесу не фіксувався, що також є підставою для скасування вироку і поверненням справи на новий судовий розгляд.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляція захисника ОСОБА_6 у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а вирок суду скасуванню з поверненям справи на новий судовий розгляд, під час якого необхідно у повному обсязі дослідити всі докази по справі з дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства і у відповідності із встановленим вирішити питання про винність чи невинність засуджених.

Керуючись ст.366, п.3ч.1 ст.367 , п.3ч.2 ст.370., ч.2ст.374КПК України (1960 р.), колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляції захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та державного обвинувача по справі задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 25.09 2013 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду, але в іншому складі суддів.

Судді: