Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Жука В.Г. і Вус С.М.
розглянула в судовому засіданні 14 лютого 2008 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 11 жовтня 2006 року, яким
несудимого,
засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до сплати штрафу у розмірі 850
В апеляційному порядку
справа не розглядалася.
ОСОБА_1 засуджено за те,
що він, працюючи лісничим Стрілківського ДЛГП “Галсільліс”, будучи службовою
особою, 9 січня 2005 року вніс до акту освідчення лісосіки головного
користування, що є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості. 10
лютого 2006 року це виявили працівники держлісінспекції державного управління
екології та природних ресурсів у Львівській області при перевірці охорони
захисту лісу. Внаслідок внесення ОСОБА_1 завідомо неправдивих відомостей
Старосамбірському ДЛГП “Галсільліс” було нараховано майнові стягнення в сумі
засуджений ОСОБА_1 ставить питання про скасування постановленого щодо нього
судового рішення і закриття справи, оскільки вважає, що його дії хоча і мають формальні ознаки
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, але через малозначність вони не
становлять суспільної небезпечності. Посилаючись на невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, стверджує, що умислу на вчинення
інкримінованого злочину він не мав.
Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги
засудженого, колегія суддів вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Посилання засудженого на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи відповідно до вимог
ч. 1 ст. 398 КПК України перегляду в касаційному порядку не підлягають, а тому
при розгляді касаційної скарги слід виходити із фактичних обставин,
встановлених судом першої інстанції.
Висновок суду про
доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин,
встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується
дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.
Цими доказами, зокрема, є
показання представника цивільного позивача ОСОБА_2 про те, що внаслідок
внесення засудженим неправдивих відомостей в акт освідчення лісосіки, що є
офіційним документом, про повноту проведених робіт, з підприємства були
нараховані майнові стягнення в сумі 1823,22 грн., показання ряду свідків у справі, письмові
докази, аналіз яких судом дано у вироку.
Правильно проаналізувавши
зібрані у справі докази в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилається
у касаційній скарзі засуджений, та давши їм належну оцінку, суд обгрунтовано
визнав ОСОБА_1 винним у вчиненому злочині, відповідно кваліфікувавши його дії
за ч. 1 ст. 366 КК України.
Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів обгрунтованість
постановленого судового рішення щодо ОСОБА_1, не виявлено.
Призначене засудженому покарання
відповідає вимогам закону.
Тому доводи у касаційній скарзі
засудженого про незаконність і необгрунтованість постановленого щодо нього
вироку слід визнати безпідставними.

Враховуючи викладене та
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Скотарь А.М. Жук В.Г. Вус С.М.