Справа №1-93/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня
2007р. Стрийський міськрайонний суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді Гулкевича
О.В.

при секретарі Кулешник
С.М.

з участю прокурора Плечія
Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Стрию кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця і жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, працюючого водієм
ТзОВ «Торговий дім «Галпап плюс», із середньою освітою, не одруженого, не
військовозобов'язаного, раніше не судимого,

за ч.2
ст.286 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_1 порушив правила безпеки дорожнього
руху, що спричинило смерть ОСОБА_2 та завдало потерпілому ОСОБА_3 легких
тілесних ушкоджень за наступних обставин.

Підсудний ОСОБА_1, керуючи 28 серпня 2004
року близько 23 год. 40 хв. на
неосвітленій ділянці дороги Київ-Чоп автомобілем марки Форд-Транзит номерний
знак НОМЕР_1,
рухаючись з м.Стрия в напрямку с.Добряни Стрийського району із швидкістю біля 60-70 км/год. в межах
населеного пункту, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить
перешкод або небезпеки для інших учасників дорожнього руху, допустив
перевищення максимально допустимої швидкості руху для даної ділянки дороги, яка
становила за даних умов 35,5
- 41 км/год., чим позбавив себе технічної можливості уникнути наїзду керованого
ним автомобіля шляхом застосування екстреного гальмування на велосипедиста
ОСОБА_2 і його пасажира ОСОБА_3,
які рухалися в попутному напрямку. Підсудний ОСОБА_1 порушив ПДР України, а
саме:

·
п.1.5, яким передбачено, що дія або бездіяльність
учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи
перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати
матеріальних збитків;

·
п.12.2, яким передбачено, що у темну пору доби та в
умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав
змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

·
п.12.3, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки
для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди;

·
п.12.4, яким передбачено, що у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;

·
п.12.9 «б», яким передбачено, що водієві забороняється
перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7 Правил ;

- п. 19.3, яким передбачено, що у разі погіршення видимості у напрямку
руху, викликаного

світлом фар зустрічних транспортних
засобів, водій повинен зменшити швидкість до

такої, яка б не перевищувала
безпечної за умови фактичної видимості дороги в напрямку

руху, а в разі засліплення
увімкнути світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху,

зупинитися.

Порушення ОСОБА_1 зазначених правил дорожнього руху
призвело до наїзду керованого ним автомобіля на велосипедиста ОСОБА_2 та його
пасажира ОСОБА_3, внаслідок
чого ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2р. помер у
лікарні,ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження з розладом здоров'я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в
інкримінованому йому злочинному діянні визнав частково, оскільки вважає, що
ОСОБА_2 також порушив правила дорожнього руху, оскільки рухався на велосипеді
по проїжджій частині дороги, а не по велосипедній доріжці, яка проходить поруч
з дорогою. ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовився давати покази, тому суд
приймає до уваги його покази, які він давав під час досудового слідства, і з
яких вбачається, що на стадії досудового слідства він також визнав вину
частково і ствердив наведені вище обставини. Підсудний у вчиненому розкаявся,
просив суворо його не карати.

Окрім особистого визнання, вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого йому злочину доведена:

·
показами потерпілої ОСОБА_4, яка в судовому засіданні пояснила, що чоловік - ОСОБА_2 працював
на Стрийському ВРЗ. На роботу інколи добирався велосипедом. В ніч з 27 на 28 серпня 2004р. їй
зателефонували і повідомили, що чоловік потрапив у ДТП, знаходиться у
Стрийській ЦРЛ. Згодом чоловіка відправили у лікарню швидкої допомоги в
м.Львів, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_2р. На даний час жодних претензій до
підсудного не має, просить волі його не позбавляти ;

·
показами потерпілого ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що 27.08.2004р.
повертався з роботи разом з ОСОБА_2 Міст через залізничну колію перейшли пішки,
дальше поїхали на велосипеді ОСОБА_2 За кермом був ОСОБА_2 Він в якості
пасажира сидів на рамі. Дорога була мокрою, неосвітленою, дощ на той час вже не
падав. ОСОБА_2 їхав по асфальтовому покритті дороги приблизно за 50 см до ґрунтової
обочини, на якій були калюжі. Більше нічого не пам'ятає, оскільки до свідомості
повернувся в лікарні. Наданий час претензій до підсудного не має, просить волі
його не позбавляти;

- матеріалами кримінальної справи
№1-93/2007р., які суд, роз'яснивши підсудному

вимоги ст.299 КПК України, визнав недоцільним
досліджувати в судовому засіданні в

повному обсязі, оскільки на цьому не наполягали учасники
судового розгляду, а фактичні

обставини справи ніким не оспорювалися.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що порушення
підсудним ОСОБА_1 п.п.1.5,
12.2, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 19.3
ПДР України є у прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали, а
саме: вчиненням ДТП, внаслідок якої ОСОБА_2 загинув, аОСОБА_3 отримав легкі
тілесні ушкодження, тому у суду є всі підстави кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч.2
ст.286 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, його наслідки та особу підсудного, який
позитивно характеризуються за місцем проживання та праці.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудному, є щире
каяття та відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, суд не
вбачає, тому, враховуючи, що ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, має на утриманні матір та брата-інваліда, клопотання
потерпілих не позбавляти його волі, суд вважає, що виправлення підсудного можливе
без ізоляції від суспільства.

Оскільки єдиним джерелом доходів підсудного, на утриманні
якого є матір та брат-інвалід, є праця водієм у ТзОВ «Торговий дім «Галпап
плюс», суд вважає можливим, обираючи покарання, не позбавляти його права
керування транспортними засобами.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.286 КК України і
призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців
без позбавлення права керувати транспортними засобами.

3

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від
відбування покарання з іспитовим строком 3
(три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_1
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи, періодично зявлятися в ці органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в
законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речовий
доказ: велосипед - повернути
потерпілій ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру при УМВСУ у Львівській області (р/р №0808 УДК у Львівській
області, МФО 825014, ) 818 (вісімсот
вісімнадцять) грн. 35 коп.
витрат на проведення експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Львівської області протягом 15
діб з часу його проголошення.