АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7000/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/50/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_12 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10.12. 2014 року стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Тернопільського місьрайонного суду від 10 грудня 2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 01 січня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, - повернуто прокурору прокуратури міста Тернополя.

Підставою ухвалення такого рішення стало, на думку суду, недотримання прокурором при формулюванні обвинувачення п.п.5,7 ч.2 ст.291 КПК України та порушення вимог ст.109 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_14 просить дану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримільного процесуального закону. Вважає, що твердження суду першої інстанції щодо неконкретизації формулювання обвинувачення та невикладення об`єктивної сторони кримінального правопорушенння є безпідставним. В обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_15 за ч.2 ст.296 КК України, в ньому вказано в чому саме проявилася особлива зухвалість дій обвинувачених та викладено об`єктивну сторону цього кримінального правопорушення. В обвинувальному акті відмічено, що шкода кримінальним правопорушеннням не заподіяна, цивільний позов не заявлявся. Також прокурор вважає, що порушення вимог ст.109 КПК України не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

В запереченні на апеляційну скаргу законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , не висловлюючи своєї позиції, посилається на однобічність та неповноту досудового слідства та судового розгляду даного кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та думку законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які вважають ухвалу суду законною і обгрунтованою, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто законодавець не конкретизує підстави повернення цього документа прокурору, а обмежується лише загальною вказівкою на його невідповідність, вимогам КПК.

Разом з тим, за змістом глави 27 КПК це мають бути порушення таких вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню судового розгляду.

Адже при поступленні до суду кримінального провадження з обвинувальним актом головним питанням, яке має вирішуватися судом, є призначення судового розгляду.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Підставами ухвалення оскаржуваного рішення стало, на думку суду першої інстанції, недотримання прокурором при формулюванні обвиннувачення пунктів 5 та 7 ч.2 ст.291 КПК України та порушення вимог ст.109 КПК України.

Колегія суддів вважає, що посилання суду на недотримання прокурором при формулюванні обвинувачення п.п.5, 7 ч.2 ст.291 КПК України є необгрунтованими та такими, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.296 КК України, вказані всі обставини, що є обов`язковими ознаками цього кримінального правопорушення, а саме грубе порушення громадського порядку у вигляді вчинення кримінального правопорушення у громадському місці. Вказані обвинувачені близько 02 години 30 хвилин грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальновизнаних норм поведінки і моральності, демоструючи байдуже ставлення до суспільних віднсин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, виражаючись словами нецензурної лексики, безпричинно розпочали словесний конфлікт із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . В ході чого, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень умисно нанесли удари цим потерпілим, які отримали легкі тілесні ушкодження.

Нанесення потерпілим побоїв, внаслідок яких їм були спричинені ушкодження, є ознакою особливої зухвалості з сторони обвинувачених. Із обвинувального акту чітко вбачається, що мотивом вчинення цього кримінального правопорушення була явна неповага до суспільства.

Колегія суддів вважає, що вказаний акт відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК, зокрема, в ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення частини і статті Закону України про кримінальну відповідаль ність та сформульованого обвинувачення.

Щодо стверджування суду про порушення прокурором п.7 ч.2 ст.291 КПК України, то вони є безпідставними, оскільки в обвинувальному акті вказано, що шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна і цивільний позов не заявлявся.

Щодо порушень ст.109 КПК України, що виражаються в тому, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування процесуальні дії та рішення, прийняті в ході розслідування, вказані із порушенням хронології, відсутні номери процесуальних дій, реєстр не містить виду заходів забезпечення кримінального провадження дати і строку їх застосування, то вони є незначні і в жодній мірі не перешкоджають призначенню судового розгляду.

Отже, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.314 КПК України та без достатніх підстав повернув обвинувальний акт прокурору, чим порушив вимоги Кримінального процесуального закону.

Тому ухвала суду підлягає скасуванню, як незаконна та необгрунтована, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в тому ж складі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 410, 411, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_7 та ОСОБА_13 за ч. 2 ст.296 КК України повернуто прокурору прокуратури м. Тернополя,- скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді - три підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2