Справа № 127/5006/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі №32, м. Вінниці кримінальне провадження №0000042, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 17.01.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинці, Тростянецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, має на утриманні 2-є неповнолітніх дітей, призваного на військову службу у в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 та приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, направленим на нез`явлення до військової частини НОМЕР_1 (місця служби) з метою ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та не з'явився 03 січня 2015 року до місця несення військової служби - в/ч НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину визнав повністю та пояснив, що 08.08.2014 року був призваний під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться по АДРЕСА_2 .

27.09.2014 року були направлені в зону АТО, 17.11.2014 р. приїхали до частини, та на 10 днів їх відпустили у відпустку, через 10 днів, ще написали рапорти на місяць відпустки. 29.12.2014 року подзвонив до нього командир частини і повідомив що йому потрібно з`явитися в військову частину 03.01.2015 року, але він не з`явився оскільки захворів і з`явився 05.01.2015 року, взяв направлення на лікування, призначили йому лікування, яке він мав проходити в частині, але по дорозі до частини йому стало гірше і він на свій розсуд поїхав додому лікуватися. 26.01.2015 року приїхав після лікування до частини і по теперішній час перебуває там.

В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.

Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого ОСОБА_4 та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння слідству, позитивна характеристика з місця проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Судові витрати та цивільний позов у справі відсутні.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення є можливим без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 ( одного ) року не вчинить нового злочину.

Відповідно до вимог п.2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок на протязі іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вручити копію вироку обвинуваченим та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя :