Справа № 333/2374/15-к
Пр. №1-в/333/118/15
УХВАЛА
Іменем України
15.04.2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

лікаря психіатра ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6
розглянувши заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із загальним наглядом відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
08.04.2015 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації у психіатричну лікарню із загальним наглядом відносно ОСОБА_8 .

В поданні зазначено, що ОСОБА_8 , з 09.09.2014 р. перебуває на примусовому стаціонарному лікуванні в КУ „Обласна клінічна психіатрична лікарня ЗОР з приводу легкої розумової відсталості (помірно-вираженої дебільності) внаслідок резидуальної енцефалопатії з порушеннями поведінки. 04.03.2014р. скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України (таємно викрав дві золоті сережки у малолітньої ОСОБА_9 ). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 р. застосовані примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Згідно Постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2014 р. примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом було продовжено у зв`язку з нестабільністю психічного стану. 31.03.2015 р. ОСОБА_8 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: „Легка розумова відсталість (помірно-виражена дебільність) внаслідок резидуальної енцефалопатії з компенсованими емоційно-вольовими порушеннями, епісиндром в анамнезі та дійшла висновку, що на проводимому лікуванні психічний стан хворого покращився, порушень поведінки не виявляє. Спокійний, впорядкований, режим не порушує. Формується критичне відношення до дефекту та скоєного правопорушення. Для оцінки стабільності та якості компенсації емоційно-вольових порушень потребує продовження примусових заходів медичного характеру в формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

В судовому засіданні представник комунальної установи Обласна психіатрична лікарня та лікар психіатр заяву підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор та захисник проти задоволення заяви не заперечували.

Згідно ст. 512 КПК України участь ОСОБА_8 у судовому засіданні визнана судом необов`язковою.

Суд, заслухавши представника комунальної установи Обласна психіатрична лікарня, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , з 09.09.2014 р. перебуває на примусовому стаціонарному лікуванні в КУ „Обласна клінічна психіатрична лікарня ЗОР з приводу легкої розумової відсталості (помірно-вираженої дебільності) внаслідок резидуальної енцефалопатії з порушеннями поведінки.

04.03.2014р. скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України (таємно викрав дві золоті сережки у малолітньої ОСОБА_9 ).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 р. застосовані примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Згідно Постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2014 р. примусові заходи медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом було продовжено у зв`язку з нестабільністю психічного стану.

31.03.2015 р. ОСОБА_8 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження за хворим встановила діагноз: „Легка розумова відсталість (помірно-виражена дебільність) внаслідок резидуальної енцефалопатії з компенсованими емоційно-вольовими порушеннями, епісиндром в анамнезі та дійшла висновку, що на проводимому лікуванні психічний стан хворого покращився, порушень поведінки не виявляє. Спокійний, впорядкований, режим не порушує. Формується критичне відношення до дефекту та скоєного правопорушення. Для оцінки стабільності та якості компенсації емоційно-вольових порушень потребує продовження примусових заходів медичного характеру в формі госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

Згідно ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та продовжити застосування примусової міри медичного характеру у формі госпіталізації в психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про продовження примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до психіатричної лікарні із загальним наглядом відносно ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити застосування примусової міри медичного характеру у формі госпіталізації в психіатричну лікарню із звичайним наглядом відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семі днів з моменту її проголошення.

Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя ОСОБА_1