Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Шилової Т.С.,

суддів:
Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора
Вергізової Л.А.,

захисника
Личика М.М.,

засудженої
ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні 26
серпня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, та
засудженої ОСОБА_2 на вирок
Краматорського міського суду
Донецької області від 09 листопада 2012
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 22 лютого 2013 року.

Цим вироком, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, таку, що не

має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 11 ч. 2
ст. 115 КК України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 10 років, з
конфіскацією всього майна, яке є її
власністю.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано
винуватою та засуджено за те, що вона
вчинила закінчений замах на вчинення
особливо тяжкого злочину - умисне
вбивство свого колишнього чоловіка
ОСОБА_3, вчинене з корисливих мотивів,
на замовлення, яке не було доведено до
кінця з причин, що не залежали від її
волі, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_2 у 2009 році розірвала шлюб з
ОСОБА_3 з метою отримання у своє
користування майна, нажитого в період
спільного проживання з останнім, а
саме: конструктивних елементів двох
будинків у м. Краматорську та с. Рубці
Донецької області вартістю 405 330 грн. та
79 056 грн.; двох автомобілів «ВАЗ -21213»,
державний номер НОМЕР_1, вартістю 33 205
грн. та «ВАЗ -2121», державний номер
НОМЕР_2, вартістю 19 370 грн.

Після чого, у ОСОБА_2 приблизно 20 липня
2010 року, виник умисел на вчинення
особливо тяжкого злочину - умисного
вбивства ОСОБА_3 Усвідомлюючи, що
вчинити злочин самостійно у неї не
вийде, а також те, що у випадку вбивства
ОСОБА_3 її можуть запідозрити у
вчиненні цього злочину, в ОСОБА_2 виник
злочинний умисел, спрямований на
організацію умисного вбивства
колишнього чоловіка, згідно з яким вона
вирішила знайти особу, яка за
замовленням, за грошову винагороду в
сумі 30 000 грн., погодилася б на умисне
вбивство ОСОБА_3

08 жовтня 2010 року ОСОБА_2, реалізовуючи
свій злочинний умисел, спрямований на
організацію умисного вбивства, діючи
виключно з корисливих мотивів,
перебуваючи в районі буд. № 1 по вул.
Ульянівській у м. Краматорську
Донецької області, уклала усну угоду з
ОСОБА_4, згідно з якою останній повинен
був знайти особу, яка за грошову
винагороду в сумі 30 000 грн. вчинила б
умисне вбивство ОСОБА_3, та цього ж дня,
підтверджуючи свої наміри на умисне
вбивство колишнього чоловіка, передала
в якості авансу грошові кошти в сумі 10
000 грн. ОСОБА_4

20 жовтня 2010 року співробітниками
міліції було проведено інсценування
вбивства ОСОБА_3, та в цей же день ОСОБА_2
стало відомо про зникнення колишнього
чоловіка, на підставі чого вона зробила
висновок, що «виконавцем» вчинено
умисне вбивство ОСОБА_3.

29 жовтня 2010 року ОСОБА_2 на ринку
«Овочевий», в районі автодороги
Слов'янськ-Краматорськ, при зустрічі з
ОСОБА_4, виконуючи умови угоди,
виплатила останньому для передачі
«виконавцю» в якості оплати за нібито
вчинене умисне вбивство колишнього
чоловіка ОСОБА_3 грошову винагороду в
сумі 20 000 грн.

У касаційній скарзі з доповненнями до
неї прокурор, не погоджуючись із
судовими рішеннями, постановленими
щодо ОСОБА_2, через неправильне
застосування кримінального закону,
просить їх змінити та
перекваліфікувати дії засудженої з ч. 2
ст. 15, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1
ст. 14, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України із
призначенням покарання в розмірі,
визначеному судом першої інстанції.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що
вчинені ОСОБА_2 дії охоплюються складом
злочину - готування до злочину, а тому
мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 14 КК
України.

Засуджена ОСОБА_2 у касаційній скарзі з
доповненнями до неї просить скасувати
постановлені щодо неї судові рішення
через невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, істотне
порушення кримінально-процесуального
закону, а справу - направити на нове
розслідування. Свої вимоги засуджена
мотивує тим, що матеріали кримінальної
справи фальсифіковані працівниками
міліції, свідок ОСОБА_4 її обмовив.
Посилається на те, що місцевий суд
безпідставно не допитав усіх свідків
по справі, не виконав попередню ухвалу
апеляційного суду. Зазначає про те, що
вирок суду ґрунтується лише на
припущеннях. Крім того, засуджена
вказує на процесуальні порушення при
проведені оперативно-розшукових
заходів і застосування фізичного й
психологічного тиску. Також ОСОБА_2
звертає увагу на призначення їй
надмірно суворого покарання, без
урахування даних про її особу та
пом'якшуючих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання поданих
доповнень до касаційної скарги та із
запереченнями проти касаційної скарги
ОСОБА_2, пояснення засудженої та
захисника на підтримання поданої
скарги та із запереченнями проти
касаційної скарги прокурора,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційних скаргах з доповненнями до
них, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги прокурора та
засудженої підлягають задоволенню з
огляду на таке.

У своїй касаційній скарзі засуджена
порушує питання про перегляд судових
рішень через невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Проте, фактичні обставини справи, які
були предметом оцінки судів першої та
апеляційної інстанцій, перегляду
відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України (1960
року) в касаційному порядку не
підлягають.

Як убачається з матеріалів справи
висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
за який її засуджено, відповідають
фактичним обставинам справи,
обґрунтовані сукупністю розглянутих у
судовому засіданні та наведених у
вироку доказів.

Зокрема, вони підтверджуються
показаннями потерпілого ОСОБА_3,
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8.,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, даними, що містяться у
протоколах огляду та вилучення,
пред'явлення фотознімків для
впізнання, огляду носія інформації
прослуховування та перегляду,
висновках судово-цитологічної,
психіатричної експертиз, та іншими
доказами по справі.

Суд першої інстанції у відповідності
до вимог ст. 67 КПК України (1960 року)
оцінив докази у справі, та з
дотриманням вимог статей 323, 333-335 КПК
України (1960 року) постановив вирок,
належним чином умотивувавши своє
рішення та дійшовши обґрунтованого
висновку про винуватість ОСОБА_2, з чим
обґрунтовано погодився й суд
апеляційної інстанції.

Доводи засудженої про те, що місцевий
суд під час нового судового розгляду в
порушення вимог ч. 7 ст. 374 КПК України
(1960 року) не виконав попередньої ухвали
апеляційного суду, є безпідставними та
такими, що не відповідають матеріалам
справи.

Крім того, посилання засудженої ОСОБА_2
у касаційній скарзі про застосування
до неї під час досудового слідства
фізичного та психологічного тиску були
ретельно перевірені під час судового
слухання справи, однак дані твердження
не знайшли свого підтвердження та
обґрунтовано визнані судом
непереконливими, з чим погоджується й
колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції ретельно
перевірив доводи апеляції прокурора,
захисника та засудженої, аналогічні
тим, що висловлені в касаційній скарзі
засудженої, й з наведенням відповідних
обґрунтувань дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про їх
безпідставність.

Разом із тим, колегія суддів уважає, що
місцевий суд, оцінивши всі докази по
справі та правильно встановивши
фактичні обставини справи, під час
кваліфікації дій засудженої за ч. 2 ст.
15, пунктами 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України,
неправильно застосував кримінальний
закон, про що обґрунтовано зазначено в
доводах касаційної скарги прокурора.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 14 КК
України готуванням до злочину є
підшукування або пристосування
засобів чи знарядь, підшукування
співучасників або змова на вчинення
злочину, усунення перешкод, а також
інше умисне створення умов для
вчинення злочину.

Як убачається з матеріалів
кримінальної справи та з показань
засудженої, наданих нею під час
судового розгляду справи, вона учинила
всі необхідні дії для виконання
умисного убивства з корисливих мотивів
на замовлення, тобто вчиненні нею дії є
не інакше ніж готування до злочину, а
тому мають бути кваліфікованими за ч. 1
ст. 14, пунктами 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Враховуючи вищезазначене, вирок суду
щодо ОСОБА_2 необхідно змінити,
перекваліфікувавши її дії з ч. 2 ст. 15,
пунктів 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1
ст. 14, пунктів 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Апеляційний суд під час перегляду
справи в апеляційному порядку не
звернув уваги на неправильне
застосування судом першої інстанції
кримінального закону, у зв'язку з чим
підлягає зміні й ухвала суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів уважає, що, враховуючи
конкретні обставини справи, дані про
особу засудженої та наявність
обставин, що пом'якшують покарання, -
вчинення злочину особою, що досягла
пенсійного віку, раніше не судима,
позитивно характеризується за місцем
проживання, має незадовільний стан
здоров'я, до вчинення злочину
утримувала та опікувалась двома
неповнолітніми дітьми-сиротами та
сестрою - інвалідом, які можна визнати
такими, що істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, є
підстави для застосування положень ч. 1
ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_2
покарання в розмірі нижчому від
найнижчої межі, передбаченої санкцією
ч. 2 ст. 115 КК України.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора та
засудженої задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду
Донецької області від 09 листопада 2012
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Донецької області
від 22 лютого 2013 року щодо ОСОБА_2
змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч. 2 ст.
15, пунктів 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1
ст. 14 пунктів 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначити ОСОБА_2 за цим законом
покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК
України у виді позбавлення волі на
строк 7 років 6 місяців, з конфіскацією
всього майна, яке є її власністю.

У решті судові рішення залишити без
зміни.

С у д д і:

Т.С. Шилова Н.О. Марчук Т.В. Матієк