Справа № 511/3166/14-к
Номер провадження: 1-кс/511/318/14
У Х В А Л А
Іменем України

23.10.2014 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого СВ Роздільнянського РВГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Роздільна Одеської області в порядку ст.107 ч.1 КПК України без застосуванням засобів фіксування кримінального провадження клопотання слідчого ОСОБА_3 , погодженого старшим прокурором прокуратури Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено старшим прокурором прокуратури Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, а саме: на причеп ОДАЗ 81442 ОДИССЕЙ, держ. номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ОІС НОМЕР_2 , вартістю 4200 грн., який є сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за №0001778 від 13.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191КК України.

Заслухавши доводи слідчого на обґрунтування зазначеного клопотання, розглянувши клопотання, матеріали додані до нього, вважаю, що клопотання має бути задоволено, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 , згідно наказу № ОСОБА_7 -ПП-2-14-15530 від 18.04.2014 року відділення трудових ресурсів «Приват банку», прийнята на посаду касира-операціоніста Регіонального відділення південного ГРУ ПАТ КБ «Приват банк», відділення смт. Лиманське.

Відповідно до посадової інструкції касира-операціоніста Регіонального відділення південного ГРУ ПАТ КБ «Приват банк», відділення смт. Лиманське та угоди про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 24.03.2006 р., з якою ознайомлена ОСОБА_6 , на неї покладено організаційно-розпорядчі обов`язки щодо оформлення фінансово-кредитних документів, та обов`язки розпорядження переданими на зберігання або на інші цілі матеріальними цінностями.

Таким чином, касир-операціоніст Регіонального відділення південного ГРУ ПАТ КБ «Приват банк» відділення смт. Лиманське ОСОБА_6 була наділено повноваженнями службової особи та несла повну матеріальну відповідальність за матеріальні цінності у відділенні.

ОСОБА_6 , використовуючи свої службові повноваження щодо оформлення фінансово-кредитних документів, з метою заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем, 31.12.2013 шляхом вилучення грошових коштів у сумі 6240 грн. із кредитного рахунку № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 та 13.01.2014 шляхом вилучення грошових коштів у сумі 2600 грн. із кредитного рахунку № НОМЕР_3 на її імя, без згоди ОСОБА_8 заволоділа грошовими коштами в сумі 8840 гривень, що належать ОСОБА_8 , та використала їх у власних цілях.

Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, кваліфіковане, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

14.10.2014 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України але підозру їй не вручено, оскільки остання не знаходиться за місцем своєї реєстрації, за місцем фактичного проживання, та з ПАТ КБ "Приватбанк" звільнена в вересні 2014 року.

По вищевказаному кримінальному провадженню ОСОБА_6 шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа грошовими коштами з кредитного рахунку, що належить ОСОБА_9 , на суму 6000 грн., які до теперішнього часу не відшкодовано, а тому у силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну своїм протиправним діянням.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 , скоїла ряд аналогічних кримінальних правопорушень в кількості (24 правопорушення), по яким на даний час проводиться досудове розслідування та загальний матеріальний збиток, заподіяний кримінальними правопорушеннями становить біля 400 000 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 9; п. 10 ч. 1 ст. 55 КПК України, слідчий зобов`язаний забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у кримінальному провадженні, а також права потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 від 14.10.2014 ОСОБА_5 з 21 січня 1978 р. перебуває у законному шлюбі з ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта від 13.10.2014 за № 28012945 за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на нерухомого майна житловий будинок по АДРЕСА_1 , підставою на право власності є свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 28.08.2006 р. та є сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Звітом з визначення ринкової вартості житлового будинку та прилеглих будівель за адресою АДРЕСА_2 від 22.10.2014 ринкова підтверджується вартість вказаного домоволодіння, яка становить 134,072 гривні.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 скоїла ще ряд аналогічних кримінальних правопорушень в кількості 24 шт., по яким проводиться досудове розслідування та загальний матеріальний збиток становить біля 400000грн.

У відповідності до матеріалів кримінального провадження будинок за адресою АДРЕСА_2 виставлений на продаж.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно зі ст.173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК, згідно із якою тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги положення кримінального процесуального законодавства, а саме ст.170 ч.1, 3 КПК України, відповідно до якого арешт майна - є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає в тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку; а також те, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову, суд приходить до висновку про необхідність накладення вищезазначеного арешту з метою забезпечення можливих заявлених цивільних позовів.

Також, судом враховано, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, що в подальшому може призвести до неможливості вирішення питання щодо відшкодування шкоди.

Таким чином, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, враховуючи необхідність забезпечення можливих цивільних позовів, вважаю, що з метою недопущення подальшого незаконного відчуження та відновлення порушених прав та законних інтересів громадян, що доводи органу досудового розслідування про необхідність накладення арешту на об`єкт нерухомого майна обґрунтовані і клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-175 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеської області ОСОБА_3 , погодженого старшим прокурором прокуратури Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме: на а саме: житловий будинок по АДРЕСА_2 за реєстраційним № 15851075, вартістю 134,072 грн., який є сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Про накладення арешту повідомити відділ державної реєстрації речових прав на рухоме майно реєстраційної служби Роздільнянського міського управління юстиції щодо заборони розпоряджатись майном.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Роздільнянського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1