АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/87/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 638/9805/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 0000114 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_9 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;

На підставі п. «в» Закону України « Про амністію у 2014 році» ОСОБА_9 від

відбуття призначеного основного та додаткового покарання звільнено.

Позовні вимоги потерпілого задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 16 125,32 гривень та компенсацію моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , 07.03.2014р. о 07:03 керував технічно справним автомобілем «INFINITI-FX35», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , на якому прямував по пр. Леніна від вул. Дерев`янка у напрямку вул.23 Серпня у м. Харкові та зупинився перед світлофорним об`єктом та пішохідним переходом, що розташовані по пр. Леніна 47 в м. Харкові.

Після чого водій ОСОБА_9 , не дочекавшись увімкнення дозволяючого зеленого сигналу світлофора, не переконавшись у безпеці, почав рух на забороняючий сигнал світлофора, чим грубо порушив вимоги п.п.8.7.3 «є» та 10.1. Правил дорожнього руху України, №1306 від 10.10.2002 згідно яких:
- 8.7.3 «є» - «Сигнали світлофора мають такі значення: поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу»;
- 10.1 - «перед початком руху, перестроюванням та будь-якого зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буду безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,
та в районі розташування будинку №47 по пр. Леніна м. Харкова скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який закінчував перетинати проїжджу частину пр. Леніна, поблизу регульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «INFINITI-FX35», р.н. НОМЕР_1 , та по діагоналі вздовж лівої та передньої його частини.
В результаті даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забитих ран голови, перелому кісток основи та своду черепа, крововиливів у м`які тканини голови у потиличній області зліва і в лобовій області справа, крововиливу під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку і мозочка, з проривом крові в шлуночки головного мозку, переломи ребер справа та ліворуч, розрив атланто-потиличного зчленування з масивним крововиливом у зв`язку шийного відділу хребетного стовпа, повний розрив лобкового симфізу, розрив лівого крижово-клубового зчленування, з крововиливами в м`які тканини їх в області описаних вище переломів, забій легенів, садна та крововиливи верхніх та нижніх кінцівок.
Причиною смерті ОСОБА_12 , 1953 року народження, згідно
висновку судово-медичної експертизи №58/718-Дм/14 від 10.05.2014р., явилася
поєднана тупа травма тіла, що призвела до розвитку шоку, яка по ступеню тяжкості
носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (згідно з
п.2.1.3.,4,8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МЗО України №6 від 17.01.1995р.).

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 виразилися у
тому, що він, керуючи транспортним засобом перед початком руху не переконався у

безпеці, почав рух на забороняючий сигнал світлофора, чим створив небезпеку іншим

учасникам дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який закінчував перетинати проїжджу частину пр. Леніна, поблизу регульованого пішохідного

переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «INFINITI-FX35», р.н. НОМЕР_1 , та по діагоналі вздовж лівої та передньої його частин.

Порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

В апеляційній скарзі із змінами обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок в частині задоволення цивільного позову потерпілого, зменшивши розмір компенсації моральної шкоди до 50 000 гривень. Вказує на те, що судом не враховано ступінь його вини, оскільки наїзд на пішохода, що призвів до загибелі, є злочином з необережною формою вини. На його думку зазначена обставина свідчить про необхідність зменшення розміру компенсації.

В апеляційній скарзі із змінами захисник ОСОБА_10 просить скасувати вирок в частині задоволення цивільного позову потерпілого, закривши провадження в цій частині. Вказує на те, що судом невірно враховано розмір матеріальної шкоди, яка не підтверджена належними доказами. Також позивачем не було належно обґрунтований розмір компенсації моральної шкоди. Звертає увагу, що під час досудового слідства до матеріалів провадження було приєднано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_11 страховиком ГДВ «СТ «ДОМІНАНТА». Проте потерпілий не заявив позовних вимог до страховика, який зобов`язаний відповідати за матеріальну та моральну шкоду, заподіяну потерпілому. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягають задоволенню, а тому просить закрити провадження в цій частині.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які наполягали на задоволенні апеляційних скарг, просили скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову; прокурора, який вважав , що вирок суду необхідно залишити без змін; потерпілого ОСОБА_7 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 суд першої інстанції задовольнив повністю та стягнув з ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 16 125,32 гривень та компенсацію моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень.

Відповідно до поліса № АС/8763821 від 30.11.2013 року автомобіль «INFINITI-FX35», р.н. НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом, оскільки обвинувачений правомірно експлуатував його з дозволу власника ОСОБА_11 . За таких обставин відповідно до положень ст.ст. 22,23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну потерпілого відшкодовує страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Цим же законом визначено коло осіб, відповідальність яких застраховано страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Згідно до положень ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у разі її недостатності. В даному випадку заявлена потерпілим ОСОБА_7 сума позовних вимог не перевищує ліміту відповідальності на одного потерпілого, визначеного страховим полісом. Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен був роз`яснити позивачу необхідність звернення із позовом до належного відповідача та вирішити питання щодо заміни неналежного відповідача за правилами ст. 33 ЦПК України. Проте суд стягнув матеріальну та моральну шкоду з обвинуваченого ОСОБА_9 . Тому доводи апелянтів в цій частині заслуговують на увагу.

Виходячи із загальних засад, закріплених положеннями ч. 6 ст. 9, ст.. 7 КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, а тому, з огляду на вимоги ч.ч. 5,7 ст. 128, ст. 129 КПК України, ч. 2 ст.. 207 ЦПК України, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_7 необхідно залишити без розгляду, оскільки саме таке рішення не позбавляє його права звернення із позовом до належного відповідача в порядку цивільного судочинства. Відповідно до цього вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника задовольняються частково.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись: ст.ст.7, 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 залишити без розгляду.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-суддя: -

Судді: -