районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
_______________________
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.12.2013року Роздільнянський районний
суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю прокурора -Момоток О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в режимі відеоконференції в
залі суду в м.Роздільна Одеської
області кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
с.Маринівка Біляєвського району
Одеської області, громадянки України,
освіта середня, не працюючої, яка
проживає в АДРЕСА_1, раніше судимої:
1)16.08.2012г. Теплодарським міським судом
Одеської області по ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК
України до 3 років позбавлення волі, з
випробувальним терміном 2 роки;

2)12.09.2013 року Біляївським районним судом
Одеської області по ст.185 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3,
15 ч.2, 185 ч.2 КК України, з урахуванням ч.1
ст.70 КК України у вигляді 2 років 6
місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185
КК України,

В с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_1 після скоєння
злочинів проти власності ,
передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК
України, повторно 01.08.2012р. близько 14.00
год., перебуваючи на другому поверсі
біля кабінету №9 приміщення РЕМ ВАТ
«Одесаобленерго», розташованого
вул.Леніна,28 м.Роздільна Одеської
області, з метою заволодіння чужим
майном, шляхом вільного доступу, з
корисливих мотивів, скориставшись
відсутністю працівників РЕМ ВАТ
«Одесаобленерго» в кабінеті №9, таємно
викрала із столу мобільний телефон
«Samsung GT Е-2530» вартістю 400 грн та гроші в
розмірі 450 грн, які належали ОСОБА_2, чим
заподіяла останній матеріальний
збиток на суму 850 грн. Після скоєного
ОСОБА_1 з місця злочину зникла,
викраденим розпорядилась на власний
розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_1 вину у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.185 ч.2 КК України
визнала повністю, розкаялась, повністю
підтвердила фактичні обставини справи
та пояснила, що знаходячись у
приміщенні РЕМ ВАТ «Одесаобленерго»,
вона навмисно зайшла у кабінет №9 та ,
скориставшись відсутністю працівників
РЕМ, із столу викрала мобільний
телефон та гроші. Зазначила, що
викрадений мобільний телефон
повернуто потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому
засіданні підтвердила , що 1 серпня 2012
року при викладених обвинуваченою
обставинах в неї було викрадено гроші
та мобільний телефон. Обвинувачена
повернула викрадений , претензій
матеріального характеру до
обвинуваченої у неї немає.

Таким чином, показання обвинуваченої
ОСОБА_1 повністю відповідають
фактичним обставинам справи, які вона
не заперечує.

З урахуванням повного визнання вини у
вчиненні вище наведеного
кримінального правопорушення, а також
враховуючи думку учасників судового
провадження, за відсутності
заперечень та сумнівів у
добровільності позиції обвинуваченої,
суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України
визнає недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються.

Суд дійшов висновку про доведеність
вини ОСОБА_1 у вчиненні вище
зазначеного кримінального
правопорушення, а її дії правильно
кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України, як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), скоєне повторно.

При вирішенні питання про
призначення покарання, суд, відповідно
до ст. 65-67 КК України, враховує ступень
тяжкості вчиненого злочину, особу
винної та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обвинувачена ОСОБА_1 щиро розкаялася
у вчиненому, на стадії досудового
слідства сприяла розкриттю злочину,
потерпілій повернуто викрадене майно,
вона претензій матеріального
характеру до обвинуваченої не має - що є
на думку суду обставинами, що
пом'якшують покарання обвинуваченої.
ОСОБА_1 по місцю проживання
характеризується негативно (а.с.73),
раніше судима за скоєння злочинів
проти власності (а.с.68-71,122-124).

Обставинами, які обтяжують покарання
ОСОБА_1, судом не виявлено.

З урахуванням встановлених судом
обставин, суд вважає , що ОСОБА_1
достатнім для виправлення та
перевиховання буде призначення
покарання у виді позбавлення волі в
мінімальному розмірі , передбаченому
санкцією статті 185 ч.2 КК України з
поміщенням її для відбування покарання
до кримінально - виконавчої установи.

Також при призначенні покарання суд
враховує , що злочин, який
розглядається по даній справі, ОСОБА_1
скоїла до винесення вироку
Теплодарського міського суду Одеської
області від 16.08.2012 року , яким вона
засуджена за ст.185 ч.1, 2 КК УКраїни до 3
років позбавлення волі з іспитовим
сроком 2 роки та до винесення вироку
Біляївського районного суду Одеської
області від 12.09.2013 року , яким ОСОБА_1
засуджена за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 15 ч.2,
185 ч.2 КК України з урахуванням ч.1 ст.70 КК
України до позбавлення волі строком на
2 роки 6 місяців з відбуванням
покарання реально.

Тому їй належить призначити
покарання по даному вироку на підставі
ч.4 ст.70 КК України , в наступному
порядку.

При призначенні покарання за
правилами частин першої -третьої
статті 70 КК України за сукупністю
злочинів за даним вироком та вироком
Біляївського районного суду Одеської
області від 12.09.2013 року застосувати
принцип поглинання менш суворого
покарання більш суворим і таким чином
визначити остаточний термін
покарання. .

При призначенні покарання за
сукупністю злочинів за даним вироком
та вироком Теплодарського міського
суду Одеської області від 16.08.20102 року ,
суд враховує роз"яснення п.23 Пленуму
Верховного суду України "Про практику
призначення судами кримінального
покарання" №7 від 24.10.2003 року , так як за
вироком Теплодарського міського суду
Одеської області ОСОБА_1 звільнена від
відбування покарання з іспитовим
сроком ст.75 КК України , а по даній
справі їй призначено покарання, яке
належить відбувати реально Згідно цих
роз"яснень в таком випадку
забороняється застосування принципів
поглинання та складання покарань, і
тому вирок Теплодарського міського
суду Одеської області від 16.08.2002 року
належить виконувати самостійно.

Термін відбування покарання ОСОБА_1
врахуовувати з моменту фактичного
затримання, тобто з 20.02.2013 року ,
зарахувавши в строк відбування
покарання термін знаходження під
вартою з 18.09.2012 року по 21.09.2012 року.

Речові докази на а.с.31 - мобільний
телефон «Samsung GT Е-2530», чорного кольору
вважати повернутими ОСОБА_2, після
набрання вироком законної сили.

Крім цього суд, в зв"язку з
призначенням ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі з відбуттям
покарання в місцях позбавлення волі і
з метою запобігання ризикам,
передбаченим статтею 177 КПК України,
вважає за необхідне до набрання
вироком законної сили обрати ОСОБА_1
запобіжний захід у виді тримання під
вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.185 ч.2 КК України та
призначити їй покарання у виді
позбавлення волі строком на 1 (один )
рік.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України
за сукупністю злочинів за даним
вироком та вироком Біляївського
районного суду Одеської області від
12.09.2013 року шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим
призначити остаточне покарання у виді 2
років 6 місяців позбавлення волі з
відбуттям покарання в
кримінально-виконавчій установі .

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України
вирок Теплодарського міського суду
Одеської області від 16 серпня 2012 року
виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили обрати - у виді
тримання під вартою.

Срок відбуваття покарання засудженій
ОСОБА_1 відраховувати з 20.02.2013 року ,
тобто з моменту її фактичного
затримання.

Зарахувати в строк відбуття
покарання час тримання ОСОБА_1 під
вартою з 18.09.2012 року по 21.09.2012 року.

Речові докази на а.с.31 - мобільний
телефон «Samsung GT Е-2530», чорного кольору
вважати повернутими ОСОБА_2, після
набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано
апеляційну скаргу через
Роздільнянський районний суд до
апеляційного суду Одеської області
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення. Вирок набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Суддя:
Теренчук Ж. В.