Справа № 747/824/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/135/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 42.013.260.000.000.041, за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року, постановлений щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого начальником лінійного пункту міліції на ст. Ромни лінійного відділу на ст. Кременчук Управління МВC України на Південній залізниці, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків:

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_7 спеціального звання «капітан міліції».

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено у виді застави.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 23000 грн. постановлено повернути заставникові ОСОБА_7 ..

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за кримінальним провадженням у зв`язку з проведенням експертиз у розмірі 733.5 грн., 489 грн., 244.05 грн. на користь держави.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Не погодившись з вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить його скасувати та ухвалити новий і призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та з конфіскацією усього належного йому майна. На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «капітан міліції». В решті даний вирок залишити без змін. Зазначив, що судом не враховано скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення яке в умовах сьогодення має підвищену суспільну небезпеку та викликає значний резонанс у суспільстві. Вважає, що своїми діями ОСОБА_7 підірвав авторитет правоохоронних органів та довіру до них громадян. Таким чином, призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину. Крім того, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, судом не взято до уваги, що не зважаючи на тривалий судовий розгляд та докази, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та з метою уникнення відповідальності продовжує категорично заперечувати причетність до скоєного злочину.

Захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , також подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду в якій просить його скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Місцевим судом ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, обіймаючи посаду начальника лінійного пункту міліції на ст. Ромни лінійного відділу на ст. Кременчук Управління МВС України на Південній залізниці, маючи звання капітана міліції, являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, виконуючи згідно ст.ст. 1, 20 Закону України «Про міліцію» функції офіційного представника державного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, інтереси суспільства і держави протиправних посягань, тобто посадовою особою, працівником правоохоронного органу, на яку ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» покладені обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, захищати і охороняти від протиправних посягань життя і здоров`я громадян, інтереси суспільства і держави, припиняти протиправні дії осіб, які їх здійснюють вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

31.05.2013 року, о 14 год. 05 хв., біля кафе «Оазіс», розташованого по вул. Науменка, 90, в с. Харькове, Талалаївського району Чернігівської області, ОСОБА_7 , як керівник структурного підрозділу державного органу, виконуючи в інтересах ОСОБА_9 дії з використанням свого службового становища домовився допомогти йому уникнути кримінальної відповідальності, за що одержав від ОСОБА_9 хабар в сумі 1400 грн..

Заслухавши доповідача, прохання прокурора, захисника і обвинуваченого задовольнити їхні апеляційні скарги і відмовити у задоволенні апеляційної скарги супротивної сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що лише апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Вина обвинуваченого у отриманні неправомірної вигоди для себе при викладених у вироку місцевого суду обставинах повністю підтверджується перевіреними ним доказами, які узгоджуються між собою, є достатніми та допустимими.

Колегія суддів критично ставиться до заяви обвинуваченого про необізнаність його як 1400 грн. грошей потрапили до його барсетки. Окрім того ніякої службової необхідності у ОСОБА_7 для зустрічі з ОСОБА_9 не було, а тим більше поза межами службового приміщення міліції.

В той же час колегія суддів вважає, що органи досудового слідства та місцевий суд дали не вірну правову кваліфікацію діям обвинуваченого.

У вироку суд першої інстанції послався на п. 2 примітки до ст. 368 КК України та вказав, що ОСОБА_7 обіймав посаду начальника лінійного пункту міліції, який є структурним підрозділом лінійного відділу, і за посадою він відносився до керівника структурного підрозділу органу державної влади, а отже був службовою особою, яка займане відповідальне становище.

Згідно п. 2 примітки до ст. 368 КК України, службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 369 та 382 цього Кодексу є особи, посади яких згідно із статтею 25 Закону України „Про державну службу віднесені до третьої, четвертої, п`ятої та шостої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників органів державної влади та управління, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Ст. 25 Закону України „Про державну службу установлено, зокрема, такі категорії посад державних службовців:

третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади;

четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

Отже під службовими особами, які займають відповідальне становище, у розумінні ст. 368 КК України, є службові особи наділені значними владними повноваженнями.

Колегія суддів не може погодитися, що ОСОБА_7 , працюючи начальником лінійного пункту міліції на ст. Ромни лінійного відділу на ст. Кременчук Управління МВC України на Південній залізниці, не будучи наділеним за своєю посадою повноваженнями, які були б подібними до перерахованих вище, займав відповідальне становище.

Тому дії ОСОБА_7 , які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе у виді 1400 грн. з використанням наданої їй влади чи службового становища слід перекваліфікувати на ч. 2 ст. 368 КК України.

Призначаючи покарання, місцевий суд правильно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та застосував ст.ст. 75, 76 КК України.

Враховуючи перекваліфікацію дій обвинуваченого, покарання йому слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 368 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відхилити, а апеляційну скаргу захисника, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 368 КК України, в редакції Закону від 18.04.2013 р., у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік та покладенням обов`язків:

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «капітан міліції».

У решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4