Справа № 477/718/15-к
Провадження № 1-кп/477/89/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі
головуючого по справі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не судимого, працюючого водієм ТОВ «Алан-Техно», розлученого, зареєстрованого та який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
· в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
21 січня 2015 року приблизно о 10-45 годині, водій маршрутного таксі №102 сполучення «с. Галициново - м. Миколаїв» ТОВ «Алан-Техно» ОСОБА_3 , знаходячись на кінцевій зупинці громадського транспорту по вул. Лєрмонтова с.Галицинове Жовтневого району Миколаївської області, перебуваючи на водійському місці маршрутного автобусу ПАЗ в ході виниклої словесної сварки з потерпілим ОСОБА_7 , який знаходився на вулиці біля водійських дверей, діючи умисно, вийшов з автомобілю та з силою наніс потерпілому ОСОБА_7 удар кулаком в життєво важливий орган - голову, від чого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді травми правого лицьового нерву, травматичного правобічного отиту.
В ході розгляду вказаної справи, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив, що 21 січня 2015 року, як водій маршрутного таксі знаходився на кінцевій зупинці с.Галицинове Жовтневого району біля 10-30 години. Коли він прибув на зупинку, то відкрив двері для пасажирів, після чого двері закрив, аби люди не замерзали та вийшов з автомобілю. Коли повернувся, то потерпілий стукав у пасажирські двері автобуса та лаявся нецензурною лайкою, просив його впустити. Коли він сів на місце водія, пасажири звернулися до нього з проханням не пускати потерпілого до салону, так як той був у непотрібному стані. Після чого потерпілий почав стукати у двері з боку водія та шарпати за ручку. Він не втримав ручку та двері відкрилися і потерпілий впав на землю, вдарившись головою. Після чого він ( ОСОБА_3 ) вискочив з автомобілю, підняв потерпілого за плечі і відтягнув, посадив під дерево. Взяв з машини пляшку води та витер потерпілого, так як на його лиці була кров. Вказані події бачили пасажири, що були у салоні автобусу та люди, які знаходилися на площі перед магазином. Він сам викликав карету швидкої допомоги та міліцію.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні спростував пояснення ОСОБА_3 та вказав, що 21 січня 2015 року приблизно о 10-45 годині він знаходився в с. Галицинове Жовтневого району на кінцевій зупинці автотранспорту та між ним і водієм маршрутного таксі ОСОБА_3 виник конфлікт. Коли він підійшов до дверей водія та став прохати аби той впустив його в салон автомобілю, шарпав на себе двері, то ті відкрилися і вдарили його в область носу. Обвинувачений відразу вискочив з автомобілю та вдарив його в обличчя кулаком після чого він впав на землю та втратив свідомість. Зі слів очевидців він знає, що обвинувачений бив його ногами. До тями він прийшов, коли знаходився в кареті швидкої допомоги.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що в січні 2015 року вона із сином їздила до с.Галицинове Жовтневого району з приводу купівлі дачної ділянки. Приблизно о 11 годині на кінцевій зупинці в с.Галицинове сіли в маршрутне таксі, водієм якого був обвинувачений. До машини підійшов потерпілий та став стукати в автобус, а коли до машини повернувся водій, то потерпілий став стукати у водійські двері. Пасажири просили не пускати потерпілого до салону машини. Коли потерпілий тягнув двері, вони вдарились об нього, через що він впав на землю, а водій відтягнув потерпілого до дерева. Вона не бачила аби водій наносив удари потерпілому. При цьому пояснила, що з салону автобусу місце конфлікту було видно погано.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що з матір`ю знаходився в с.Галицинове та сіли у маршрутне таксі на кінцевій зупинці. Водієм був обвинувачений. Потерпілий, який був у нетверезому стані, намагався потрапити до салону цього автомобілю, та тягнув на себе двері, коли ті відкрилися і потерпілий впав на землю. Обвинувачений в цей час тримав двері. Потім водій вискочив з машини та відтягнув потерпілого на декілька метрів від машини, викликав швидку та міліцію.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знаходилася в маршрутному таксі під керуванням обвинуваченого. На кінцевій зупинці в с.Галицинове водій чекав на пасажирів та вийшов з машини, коли потерпілий підійшов та почав стукати у двері. Вона сиділа спиною до водія та не бачила аби він наносив потерпілому удари. Вказує, що потерпілий намагався зайти до салону, та коли відкривав двері ті його вдарили, від чого він упав на землю.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що 21.01.2015 року знаходилася біля магазину, розташованого неподалік від кінцевої зупинки в с.Галицинове Жовтневого району Миколаївської області, та бачила штовханину між обвинуваченим та потерпілим, та як обвинувачений наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_13 , від чого той упав. Вона почала кричати на водія. Потім ОСОБА_3 повернувся до машини взяв пляшку з водою та став поливати потерпілого, а після цього відтягнув його до дерева і хотів поїхати, але вони зупинили його. Через деякий час водій зателефонував своєму керівнику, після чого приїхала міліція.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 21.01.2015 року приїхав до ОСОБА_12 , який допомагав пиляти дрова. Коли він і ОСОБА_12 знаходилися на вулиці, бачив штовханину між потерпілим та обвинуваченим, та через декілька секунд обвинувачений вдарив ОСОБА_15 кулаком в обличчя, від чого той упав. Потім обвинувачений відтягнув потерпілого від машини та поливав водою.
Свої пояснення свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_12 підтримали і в ході досудового розслідування під час слідчого експерименту за їх участю.
Зі змісту протоколів слідчого експерименту від 10.03.2015 року за участю очевидця ОСОБА_12 та від 12.03.2015 року за участю очевидця ОСОБА_14 слідує, що 21 січня 2015 року приблизно о 10-30 год. водій маршрутного таксі знаходячись в с.Галицинове по вул.Лєрмонотова наносив удар ОСОБА_16 , при цьому обоє стояли один напроти одного, коли водій кулаком правої руки наніс потерпілому удар в область обличчя від чого той упав та втратив свідомість, тоді водій привів потерпілого до тями, поливши водою та відтягнув від маршрутного таксі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що є донькою потерпілого. 21 січня 2015 року приблизно о 11-20 год. їй зателефонувала знайома ОСОБА_18 та повідомила, що її батька побив водій маршрутного таксі, вказала де він знаходиться. Коли вона приїхала на місце, батько був у крові, мокрий та брудний. Зі слів людей, що були біля батька, вона дізналася, що він був побитий водієм маршрутного таксі, від чого втратив свідомість.
Час та місце скоєного підтверджується заявою ОСОБА_7 до міліції 23.02.2015 року, згідно якої останній просив прийняти заходи до ОСОБА_3 , який 21.01.2015 року наніс йому тілесні ушкодження на кінцевій зупинці в с.Галицинове Жовтневого району, що мало місце о 10-45 годині.
Зі змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.03.2015 року та додатку до нього, серед наданих фотознімків ОСОБА_7 впізнав у ОСОБА_3 особу, яка 21 січня 2015 року нанесла йому тілесні ушкодження.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №42-К від 27.03.2015 року, у наданих для проведення експертизи медичних документах ОСОБА_7 , 1964 року народження, зафіксовані наступні, підтверджені клінічними і інструментальними обстеженнями, тілесні ушкодження: забій м`яких тканин голови, перелом кісток носа без зміщення, забій головного мозку легкого ступеня, субарахноїдальний крововилив, травматичний отит справа і травматичний неврит лицевого нерва справа.
Вказані ушкодження могли утворитися від двох ударних впливів (область носа і волосиста частина голови праворуч) тупого твердого предмета, визначити характеристики якого не представляється можливим через відсутність характерних або специфічних слідів.
Виникнення пошкоджень у строк, вказаний в обставинах справи, тобто 21.01.2015 року, не виключається.
Тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому кісток носа без зміщення (кожне окремо і разом) відносяться до категорії легких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки одужання після таких травм при звичайному їх перебігу настає в межах 21 діб. В даному випадку черепно-мозкова травма сталася на тлі перенесеної в минулому (2000 р.) черепно-мозкової травми, що змінило перебіг хвороби і призвело до подовження термінів лікування. Зміни в перебігу хвороби і призвели до подовження термінів лікування. Зміни в перебігу захворювання і подовження термінів одужання в таких випадках не може призводити до зміни оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (норма п. 4.7. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.95 р ).
Травма правого лицьового нерва, травматичний правобічний отит виникли в зазначений термін (21.01.2015р.), безпосередньо пов`язані з травмою, за ступенем тяжкості вони відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, оскільки одужання після таких травм настає в проміжку часу більше 21 діб.
Виникнення всіх зазначених тілесних ушкоджень в результаті удару об поверхню при падінні з положення стоячи виключається, оскільки є дві точки прикладання сили, розташовані на різних поверхнях голови. Не виключається можливість виникнення перелому кісток носа, як виступаючої частини обличчя, при падінні з положення стоячи і ударі об площину.
Розташування пошкоджень на обличчі і на правій половині голови може свідчити про те, що під час їх утворення сторони знаходились обличчям до обличчя (або близько до цього положення) або той, хто наносив пошкодження знаходився праворуч від потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 підтримав висновки вищевказаної експертизи. Спростував пояснення сторони захисту щодо виникнення досліджених ушкоджень у вигляді травматичного отиту та травматичного невриту лицьового нерву з права від виниклої черепно-мозкової травми в 2001 році, вказавши, що локалізація зазначеної травми відбулася зліва, а досліджені ушкодження відбулися з права. Таким чином причинно-наслідкового зв`язку між застарілою травмою та ушкодженнями, які виникли 21.01.2015 року не має.
Аналізуючи зібрані за справою докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та що слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України.
Пояснення ОСОБА_3 щодо не нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 спростовуються свідченнями самого потерпілого, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , які були безпосередніми очевидцями вказаних подій, даними судово-медичної експертизи №42-К від 27.03.2015 року, висновки якої в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_19 та такі пояснення ОСОБА_3 суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за скоєне.
Щодо пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то останні знаходилися в момент вищевказаний подій у салоні автомобілю, а тому не мали можливості достеменно бачити картину подій, які відбувалися поза автомобілем в передній лівій його частині.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу обвинуваченого, ступінь та форму його вини, його позитивну характеристику за місцем роботи, що він є несудимим, обставини події та з урахуванням суспільної небезпечності самого діяння, приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі.
При цьому, враховуючи, що останній є несудимим, його позитивну характеристику, обставини справи та поведінку самого потерпілого, що передувала конфлікту, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.
Цивільний позов прокурора Жовтневого району Миколаївської області про відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 в інтересах держави в особі фінансового відділу Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області в розмірі 3269, 18 грн., підтриманий прокурором в суді, на підставі ст. ст.1206, 1190 ЦК України підлягає задоволенню в повному обсязі.
Заявлений та підтриманий в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальних витрат на лікування суд вважає необхідним задовольнити на суму документально підтверджених витрат в розмірі 3092, 18 грн., а також стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.
Також потерпілим заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди в сумі 30 000 грн.
Виходячи з обставин справи, суд вважає доведеним, що діями ОСОБА_3 було спричинено моральну шкоду потерпілому, яка пов`язана з перенесенням страждань через нанесену фізичну травму.
З урахуванням вказаного, а також поведінки самого потерпілого, яка передувала виникненню конфлікту, з урахуванням принципу розумності та справедливості, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_20 щодо стягнення моральної шкоди такими, що підлягають задоволенню частково на суму 3000грн.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України, -
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі одного року шість місяців іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п. 2, п. 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралася.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 3092 (три тисячі дев`яносто дві) грн. 18 коп., витрати на правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. та моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) грн.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави в особі фінансового відділу Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області витрати лікарської установи на лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 18 коп.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору, засудженому та потерпілому.
Суддя ОСОБА_1