АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/431/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 366, ч. 2, 3 ст. 191 КК України Доповідач ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0006977 від 30.09.2014 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 19 грудня 2014 року ОСОБА_6 , засуджено за ч. 2 ст. 191 КК з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 1 рік; за ч. 3 ст. 191 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 366 КК України з призначенням покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 1 рік. За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов ТОВ «Ізі Кредит» задоволено частково, з обвинуваченого на користь ТОВ «Ізі Кредит» стягнуто 20972, 88 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.
На користь УК в Оболонському районі м. Києва з обвинуваченого стягнуто судові витрати на проведення експертиз в сумі 343,98 грн.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

ОСОБА_6 , працюючи відповідно до наказу №ЗП000000475 від 05 грудня 2011 року, виданого генеральним директором ТОВ «Ізі Кредит» ОСОБА_9 на посаді менеджера із надання кредитів, перебуваючи в приміщенні відділення з видачі кредитів ТОВ «Ізі Кредит», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 24/2, будучи службовою особою, відповідно до посадової інструкції від 05 грудня 2011 року, вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення при наступних обставинах.
Так, 06.12.2011 року ОСОБА_10 перебуваючи на своєму вказаному робочому місці, а саме в приміщенні відділення з видачі кредитів ТОВ «Ізі Кредит», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 24/2, будучи службовою особою, відповідно до посадової інструкції від 05 грудня 2011 року, під час виконання своїх посадових обов`язків щодо видачі кредитів клієнтам ТОВ «Ізі Кредит», мав безперешкодний доступ до печатки підприємства та сейфу (сховища) із грошовими коштами товариства, які він повинен видавати клієнтам після укладення із ними кредитних договорів. В цей час, 06 грудня 2011 року, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, що належить ТОВ «Ізі Кредит».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме грошових коштів, що належить ТОВ «Ізі Кредит», діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_6 06 грудня 2011 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, підробив рукописні записи та підписи в графі «підпис» (позичальника) кредитного договору № від 06 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Ізі Кредит», без участі позичальника. В подальшому маючи безперешкодний доступ до печатки підприємства, ОСОБА_6 здійснив відтиск печатки в кредитному договорі № від 6 грудня 2011 року на власному підписі в графі «підпис» (кредитодавця) від імені ТОВ «Ізі Кредит», тим самим засвідчив дійсність вказаного кредитного договору.
Після чого, ОСОБА_6 , маючи безперешкодний доступ до сейфу (сховища) ТОВ «Ізі Кредит», відкрив його та привласнив грошові кошти в розмірі 3000 гривень, які вказані в кредитному договорі № від 06 грудня 2011 року, та призначались для видачі «позичальнику» ОСОБА_11 , без участі та відома останнього. В подальшому грошові кошти ОСОБА_6 до ТОВ «Ізі Кредит» не вніс, привласнив та витратив па власний розсуд.
Внаслідок вчинення злочину ТОВ «Ізі Кредит» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3000 гривень.

Аналогічним чином ОСОБА_6 привласнив грошові кошти:

- 20.12.2011 року в сумі 3000 гривень від ОСОБА_12 ,

- 28.12.2011 року в сумі 3000 гривень від імені ОСОБА_13 ,

- 29.12.2011 року в сумі 3000 гривень від імені ОСОБА_14 ,

- 30.12.2011 року в сумі 3000 гривень від імені ОСОБА_15 ,

- 30.12.2011 року в сумі 3000 гривень від імені ОСОБА_16 ,

- 11.01.2012 року в сумі 3000 гривень від імені ОСОБА_17 ,

- 12.01.2012 року в сумі 3000 гривень від імені ОСОБА_18 .

Внаслідок вчинення злочину ТОВ «Ізі Кредит» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 21 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , працюючи відповідно до наказу №05- від 05 грудня 2011 року, виданого генеральним директором ТОВ «Ізі Кредит» ОСОБА_9 , на посаді менеджера із надання кредитів ТОВ «Ізі Кредит», що зареєстровано Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією 01.10.2008 року, з метою здійснення діяльності в сфері кредитування, при цьому виконував функції по спілкуванню із клієнтами, оформлення кредитних справ та підписання кредитних договорів від імені ТОВ «Ізі Кредит», тобто був службовою особою.

ОСОБА_6 06.12.2011, в невстановлений час, перебував за місцем знаходження відділення ТОВ «Ізі Кредит» по вул. Автозаводська, 24/2 в м. Києві, де в останнього виник злочинний умисел спрямований на складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, та інше підроблення офіційних документів, зокрема до кредитного договору № від 06 грудня 2011 року та додатків до нього, укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Ізі Кредит», про видачу ОСОБА_11 кредиту в розмірі 3000 гривень, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, та інше підроблення офіційних документів, ОСОБА_6 , 06.12.2011 року, в невстановлений час, перебуваючи за місцем знаходження відділення ТОВ «Ізі Кредит» по вул. Автозаводська, 24/2 в м. Києві, склав від імені ОСОБА_11 заяву на отримання кредиту та кредитний договір № із ТОВ «Ізі Кредит», вніс до вказаних документів завідомо неправдиві відомості, а саме бажану дату кредиту, суму кредиту, а також вчинив інше підроблення офіційних документів, що виразилось у виконанні підпису та рукописних написів вад імені ОСОБА_11 в кредитному договорі № від 06 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Ізі Кредит».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та інше підроблення офіційних документів, ОСОБА_6 , 06.12.2011року виконуючи обов`язки менеджера із надання кредитів ТОВ «Ізі Кредит», з метою заволодіння грошовими коштами ТОВ «Ізі Кредит», на підставі укладеного між ТОВ «Ізі Кредит» та ОСОБА_11 кредитного договору № від 06 грудня 2011 року, привласнив грошові кошти в сумі 3000 гривень, які належать ТОВ «Ізі Кредит».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а також внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, та інше підроблення офіційних документів, ОСОБА_6 , аналогічним чином склав, підробив та вніс завідомо неправдиві відомості у кредитні договори:

- № від 20 грудня 2011 року укладеного з ОСОБА_12 ;

- № від 28 грудня 2011 року та додатків до нього, укладеного з ОСОБА_13 ;

- № від 29 грудня 2011 року та додатків до нього, укладеного з ОСОБА_14 ;

- № від 30 грудня 2011 року та додатків до нього, укладеного з ОСОБА_15 ;

- № від 30 грудня 2011 року та додатків до нього, укладеного з ОСОБА_16 ;

- № від 11 сячні 2012 року та додатків до нього, укладеного з ОСОБА_17 ;

- № від 12 січня 2012 року та додатків до нього, укладеного з ОСОБА_18 .

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та посилається на неправильне застосування вимог ст. 70 КК України щодо додаткового покарання, та незастосування вимог ст. 72 КК України, яка підлягає обов`язковому застосуванню при призначенні остаточної міри покарання при поглиненні менш суворого покарання більш суворим. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 191 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 1 рік 6 місяців; за ч. 3 ст. 191 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади,пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 366 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 1 рік. На підставі ст.ст. 70 ч. 1, 72 ч. 1, 75, 76 КК України остаточно призначити покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 2 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 2 роки.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підртимав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, за обставин, викладених у вироку відповідають фактичним обставинам справи і в апеляції не оспорюються.
При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_6 та іншими учасниками процесу змісту фактичних обставин провадження за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Порушень вимог кримінального процесуального закону України при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і в суді апеляційної інстанції, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги суд першої інстанції виконав, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому, а тому вважав за можливе виправлення ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства і обґрунтовано застосував до нього вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про необхідність збільшення строку додаткового покарання, заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з вироку ОСОБА_6 призначено за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, додаткове покарання за кожною з наведених статтей у виді 1 року позбавлення права обіймати посади пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, суд призначив додаткове покарання у мінімальному розмірі.
Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, тяжкість наслідків, колегія суддів ввважає, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив за ч. 3 ст. 191 КК України додаткове покарання у мінімальному розмірі, передбаченому для даного виду покарання.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок в цій частині скасуванню з постановленням нового вироку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного додаткового покарання за ч. 3 ст. 191 КК України та призначеного додаткового покарання за сукупністю злочинів скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 191 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними строком на 2 роки, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей та розпорядження ними, строком на 2 роки.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4