Справа № 757/3249/15-к
Провадження № 1-кп/761/649/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 23 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20 квітня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 23 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.212, ч. 1 ст. 366 КК України .

Ухвалою від 24 квітня 2015 року вказане кримінальне провадження призначене в підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що по справі дотримані всі норми КПК України, підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачається.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, оскільки той не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, на досудовому розслідуванні було порушено право обвинуваченої на захист. Захисник заявив клопотання, яке підтримано обвинуваченою ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акту прокурору для доопрацювання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку .

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст . 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (Рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783 /82, п. 79).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (Рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п . 52).

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в умисному ухиленні від сплати податків, які виразилися у тому, що вона в денний період часу, здійснюючи фінансово-господарську діяльність, являючись директором ТОВ «Фірма «Періодика», з січня 2011 року по квітень 2013 року включно, знаходячись в офісному приміщенні ТОВ «Фірма «Періодика» за адресою : м. Києв, вул. Мала Житомирська, 11 оф. 2, з метою ухилення від сплати податків в значних розмірах, шляхом безпідставного завищення податкового кредиту та валових витрат підприємства створила видимість проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Транспорт Експрес» (), ТОВ «ТК «Смарт» (), ТОВ «Трейдтех» (), ПП «Адвертайм Медіа» (), за результатами яких з січня 2011 року по квітень 2013 року включно сформувала податковий кредит використовуючи реквізити вказаних суб`єктів підприємницької діяльності , які мають ознаки фіктивності, а саме: ТОВ «Транспорт Експрес» (), ТОВ «ТК «Смарт» (), ТОВ «Трейдтех» (), ПП «Адвертайм Медіа» (), а також у службовому підробленні, а саме підробленні ряду документів по взаємовідносинам з суб`єктами господарської діяльності, зокрема: договори №17/01 від 17.01.2012 р.; № 29/06 від 29.06.2011 р.; № 14/05 від 14.05.2012 р.; № 20/03 від 20.03.2012 р. та всіх актів виконаних робіт, податкових накладних, актів прийому-передачі інформації, відомостей періодичних видань до них викладених вище, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Таким чином, обвинувальний акт в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону. Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше, але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 08 жовтня 2004 року «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів» передбачає, що злочин, передбачений ст. 212 КК України, є закінченим з моменту фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів, які мали бути сплачені у строки та в розмірах, передбачених законодавством з питань оподаткування, а саме з наступного дня після настання строку, до якого мав бути сплачений податок, збір чи інший обов`язковий платіж. Якщо закон пов`язує строк сплати з виконанням певної дії, то злочин вважається закінченим з моменту фактичного ухилення від сплати.

Крім того, за змістом ст. 212 КК України, передбачений нею злочин може бути вчинений різними способами. При цьому, способи вчинення злочину, передбаченого ст.212 КК України, наведені в п.13 Пленуму Верховного Суду України № 15 від 08 жовтня 2004 року, а необхідність викладення способу вчинення злочину в обвинувальному акті вимагає ст. 91 КПК України.

Однак, обвинувальний акт взагалі не містить визначення часу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, не вказаний спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Щодо обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, то в обвинувальному акті не тільки відсутнє формулювання обвинувачення, а й відсутнє повне викладення фактичних обставин провадження за вказаним складом кримінального правопорушення.

Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 підробила ряд документів, після чого наведено перелік цих документів.

При цьому, в обвинувальному акті не відображено щодо кожного із перерахованих документів, які є об`єктом злочинного посягання обвинуваченої, вимоги ст. 91 КПК України, а саме: час , місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувальний акт №0000215, за яким ОСОБА_4 звинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, в різних його частинах містить різну інформацію про час вчинення ОСОБА_4 інкримінованих злочинів,тобто містить положення, які суперечать одне одному.

Так, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 212 КК України (а.с. 3, абз. 3, 4) міститься твердження про те, що директор ТОВ «Фірма «Періодика» ОСОБА_4 ухилилася від сплати податку на додану вартість та податку на прибуток в період з січня 2011 року по червень 2012 року включно.

При цьому при викладенні у обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 212 КК України (а.с. 10, 11) зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного ухилення тих самих сум податку на додану вартість та податку на прибуток в період з січня 2011 року по квітень 2013 року.

Крім того, відповідно до обвинувального акту розмір шкоди завданої кримінальними правопорушеннями складає 886458, при цьому не наведено грошової одиниці в якій завдана шкода.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Пункт 1 ч. 2 ст. 109 КПК України передбачає, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.

В той час, як в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданому до обвинувального акта щодо ОСОБА_4 зазначені не найменування процесуальних дій, а спосіб фіксації процесуальних дій протоколи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, вважає, що вказаний обвинувальний акт містить суттєві недоліки, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 314 КПК України суд,
УХВАЛИВ :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 23 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, повернути прокурору прокуратури Печерського району міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано .У разі подання апеляційної скарги ухвала,якщо її не скасовано,набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :