Провадження № 11-сс/792/107/15
Справа № 688/1355/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

апелянта ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 19 січня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на постанову слідчого від 31 березня 2015 року та ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
19 січня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Шепетівського міжрайонного прокурора, Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області із заявами про вчинення щодо нього, як заступника голови Шепетівської районної державної адміністрації, біля 9 години 30 хвилин 16 січня 2015 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ст.356 та ч.2 ст.296 КК України.

У заявах зазначав, що вони в приміщенні Шепетівської районної державної адміністрації вимагали від нього написати заяву на звільнення, а коли він відмовився це робити, то силоміць витягнули із службового кабінету, заподіявши при цьому фізичний біль.

В цей же день заступником начальника слідчого відділення Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_11 в Єдиний реєстр досудових розслідувань були внесені відомості про те, що «16.12.2015 року, близько 9:30 години, в приміщенні Шепетіської РДА, що по вул. Героїв Небесної Сотні, 47 в м. Шепетівка, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час суперечки завдали фізичний біль ОСОБА_7 .» з попередньою кваліфікацією таких дій ч.1 ст.126 КК України.

Оскільки згідно даних судової експертизи у ОСОБА_7 були виявлені легкі тілесні ушкодження, то постановою слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_15 дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 з ч.1 ст.126 КК України були перекваліфіковані на ч.1 ст.125 КК України.

Постановою цього слідчого від 31 березня 2015 року це кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 19 січня 2015 року закрито за відсутністю в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Таке рішення обґрунтовано тим, що «…в ході досудового розслідування не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ОСОБА_7 , що виключає в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.125 КК України.»

08 квітня 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду із скаргою, в якій просив скасувати цю постанову слідчого СВ Шепетівського МВ України у Хмельницькій області, як таку, що винесена ним необґрунтовано, передчасно та без проведення усіх необхідних процесуальних дій.

Зазначав, що під час досудового слідства не були допитані очевидці порушення громадського порядку та заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а саме заступник начальника Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_19 , дільничний інспектор міліції, на порушення вимог ч.9 ст.224 КПК України не були проведені одночасні допити кількох осіб, що передбачене ч.1 ст.125 КК України кримінальне правопорушення може вчинятися як з прямим, так і непрямим умислом, що й відбулося у його випадку.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Таке рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що кримінальним процесуальним законом не встановлений перелік дій, які зобов`язаний вчинити слідчий після реєстрації повідомлення про кримінальне правопорушення, а слідчим за заявою ОСОБА_7 , на підставі ряду проведених слідчих дій, вірно зроблено висновок про відсутність наміру і умислу у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а отже і відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України.

Будучи незгідним із такими рішеннями, як слідчого, так і слідчого судді, 20 квітня 2015 року ОСОБА_7 подав на них апеляційну скаргу, в якій просить їх скасувати, а матеріали кримінального провадження направити Шепетівському міжрайонному прокурору для продовження досудового розслідування, посилаючись на те, що слідчим не виконані всі дії, необхідні для здійснення всебічного та об`єктивного розслідування, як то: не допитано працівників міліції, які були присутні під час вказаного інциденту; за наявності розбіжностей в показаннях заявника та осіб, які наносили йому тілесні ушкодження, не проведено їх одночасні допити.

Стверджує, що слідчим та слідчим суддею при прийнятті оскаржуваних рішень не дана оцінка діям цих осіб з точки зору наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Акцентує увагу й на тому, що слідчим суддею не взято до уваги, що злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України може вчинятися і з непрямим умислом, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не заперечують самого факту нанесення тілесних ушкоджень, характер та локалізація яких, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, співпадають і з їх показаннями про застосування до апелянта фізичної сили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, міркування прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає до задоволення на таких підставах.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст.9, 383, 384 КПК України).

Положеннями ст.110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність приводів та підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження тощо.

Натомість, у даному кримінальному провадження ці вимоги закону як слідчим СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області, так і слідчим суддею Шепетівського міськрайонного суду не виконані, а відтак їх рішення, відповідно, постанова про закриття кримінального провадження, про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування цієї постанови слідчого не можуть залишатися чинними і підлягають скасуванню.

Так, в силу ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до підпунктів 4, 5 підпункту 2.1 пункту 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про: прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код ЄДРПОУ); короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, згідно наявних у кримінальному провадженні №0000041 витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.1,2) до них не внесено усіх наведених ОСОБА_7 у заявах обставин, які можуть свідчити про вчинення щодо нього не тільки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а й інших, більш тяжких кримінальних правопорушень.

Оскільки короткий виклад усіх наведених у заявах ОСОБА_7 таких обставин, з якими він пов`язував вчинення щодо нього і кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ст.356 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, то незрозуміло, на підставі яких даних слідчий суддя дійшов висновків про законність постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, тобто, коли під час досудового розслідування встановлено, що діяння, яке ставиться у вину особі, вчинено нею, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо); діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; особа не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; особа не досягла віку, з якого може нести кримінальну відповідальність (третій абзац п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року з подальшими змінами «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку»).

Проте, закриваючи кримінальне провадження на цій підставі, із висновками про те, що «…в ході досудового розслідування не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ОСОБА_7 , що виключає в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.125 КК України», слідчий не звернув уваги на те, що допускає суперечності у своїх висновках, адже, якщо не здобуто доказів винуватості цих осіб в умисному заподіянні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, то на цій підставі закриття кримінального провадження неможливе. Воно можливе на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, і таке рішення, на думку колегії суддів, вправі прийняти лише прокурор, а не слідчий (ч.3 ст.284 КПК України).

На ці порушення закону не звернув уваги й слідчий суддя і не скасував постанову слідчого, а залишивши її в силі також допустився порушень закону.

Так, переписавши в ухвалі з постанови слідчого показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , зіславшись на показання інших свідків, відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 із посиланням на положення ст.ст. 9, 91 КПК України та їх цитуванням, мотивував загальними фразами про те, що чинний КПК України не встановлює переліку дій, які слідчий зобов`язаний вчинити після реєстрації повідомлення про кримінальне правопорушення; при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення, і на порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.370, 372 КПК України, чисельних рішень Європейського суду з прав людини (наприклад у справах «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації», «Проніна проти України»), фактично на жоден із вагомих доводів, викладених у скарзі ОСОБА_7 , відповіді не дав.

Більше того, ствердивши про те, що «Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , а також дії ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , свідчать про протиправну поведінку останніх по відношенню до

ОСОБА_7 », слідчий суддя дійшов передчасного та помилкового висновку про відсутність умислу на спричинення йому тілесних ушкоджень, а відтак, і про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Диспозицією ч.1 ст.125 КК України кримінальну відповідальність передбачено за умисне легке тілесне ушкодження, з чого слідує, що суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується як прямим, так і непрямим умислом (ч.1 ст.24 КК України).

Відповідно ж до ч.3 ст.24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.3 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого від 31 березня 2015 року та ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 19 січня 2015 року за відсутністю в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України від 31 березня 2015 року та ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 19 січня 2015 року за відсутністю в діях ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати, а матеріали кримінального провадження №0000041 повернути в СВ Шепетівського МВ УМВС України у Хмельницькій області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2