У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів за участю прокурора

Пошви Б.М., Лавренюка М.Ю., Саленка І.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 8 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на
постановлені судові рішення щодо
засудженого ОСОБА_1.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 21 грудня 2005 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

судимого 18.08.2001 р. за ст.ст.140
ч.2, 142 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 27.08.2004 р. умовно-достроково на 7 місяців 22 дні,

-за ч.2
ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.3
ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2
ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його особистою власністю;

-за ч.1
ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його особистою власністю, а на підставі ст.71 КК України частково
приєднано 6 місяців невідбутого покарання за попереднім вироком і остаточно
призначено на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його особистою власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь потерпілих: ОСОБА_3 1.647 грн. та Біля - 2.360 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 квітня 2006 року вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1
засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

13 січня 2005 року ОСОБА_1 проник у
квартиру АДРЕСА_1, звідки викрав майно потерпілого Біля на суму 2.720 грн.

21 лютого 2005 року ОСОБА_1,
перебуваючи у своїй знайомій ОСОБА_4, скориставшись тим, що остання тимчасово
вийшла, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_2 на загальну суму 600 грн.

10 травня 2005 року він же увірвався
до приміщення ігрових автоматів у будинку № 23, на вул.Сировця у
м.Дніпродзержинську, де знаходились адміністратори ігрового залу ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, застосував до них насильство, що є небезпечним для життя і здоров”я
потерпілих, завдавши обом легкі тілесні ушкодження палкою і молотком та
заволодів 1.647 грн., завдавши ОСОБА_3 матеріальну шкоду на зазначену суму.

А також, на початку вересня 2004
року ОСОБА_1 у міському парку знайшов саморобний предмет, який є саморобною
гладкоствольною однозарядною
вогнепальною зброєю під спортивно-мисливські набої калібру 5,6 мм кільцевого
запалення, приніс до свого житла і незаконно зберігав вказану зброю до її
вилучення працівниками міліції.

У касаційному поданні
прокурор просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції і направити справу на
новий апеляційний розгляд у зв”язку із
безпідставною перекваліфікацією дій ОСОБА_1 з ч.3 на ч.2 ст.187 КК
України і м”якістю призначеного йому за цим законом покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який частково підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Висновок про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263
КК України, суд у вироку обгрунтував дослідженими у судовому засіданні
доказами, яким дав належну оцінку, і що, по суті, у касаційному поданні не
оспорюється, як не оспорюється і правильність кваліфікації його дій.

Вивченням матеріалів справи не
виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили чи
могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити
законний, обгрунтований і справедливий вирок.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч.3
на ч.2 ст.187 КК України суд правильно у вироку послався на те, що приміщення,
в якому знаходяться ігрові автомати, відчинено цілодобово, упродовж доби
доступно для всіх бажаючих, а тому засуджений будь-коли міг вільно у нього
потрапити. Крім того, обов”язковою ознакою проникнення є його незаконність,
тобто відсутність у особи права перебувати у сховищі чи приміщенні, а тому суд
правильно встановив відсутність в діях
ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки.

Тому доводи у касаційному поданні
про безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч.3 на ч.2 ст.187 КК України
колегія суддів вважає необгрунтованими.

Дії засудженого судом кваліфіковано
вірно, а покарання призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з
урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про
особу ОСОБА_1 і воно є необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення, а вирок Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська від 21 грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2006 року щодо ОСОБА_1
- без зміни.

Судді:

Скотарь А.М. Пошва Б.М. Лавренюк
М.Ю.