Справа № 296/2064/15-к
Вирок
Іменем України
17 квітня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Погребище Погребищенського району Вінницької області гр-на України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, невійськовозобов`язаного, прож. АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз :

-13.12.2010 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 304, 70, 71, 81 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 04.11.2014 року умовно-достроково з Коростенської ВК Житомирської області на підставі ст. 81 КК України з невідбутим строком на 1 рік 10 місяців 1 день,

за ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за вчинення попереднього злочину на 1 рік 10 міс. 1 день, 06 січня 2015 року близько 16 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Вокзальній, 6-а в м. Житомирі, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_4 придбав пляшку горілки та разом з ОСОБА_5 пішли в сквер, який розташований по Майдану Привокзальному, 3, де почали вживати спиртне. В цей час, день, місці та за вказаних обставин близько 17 год. у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 , поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_5 та своєю правою ногою наніс один удар ОСОБА_5 по лівій нозі, від якого останній впав руками на сніг та стояв у положенні напівзігнутим, тоді ОСОБА_4 , нагнувшись над ОСОБА_5 зняв з останнього куртку вартістю 600 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Нокіа 7230», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 500 грн. з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не становить та на рахунку якої грошових коштів для розмов не було. Після цього ОСОБА_4 спричинив ще один удар кулаком правої руки в область челюсті ОСОБА_5 та місце скоєння злочину залишив, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Виходячи з наведеного, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 186 ч. 2 КК України, як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, як не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності притягувався та відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин під час умовно-дострокового звільнення, за попереднім місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є : визнання вини, щире розкаяння у скоєному, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого по справі, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, під час призначення покарання, судом враховується думка потерпілого, який до обвинуваченого будь-яких претензій як матеріального, так і морального характеру не має.

Вказані вище обставини свідчать про те, що особа обвинуваченого не має великої суспільної небезпечності, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто у розмірі, що є нижчим від найнижчої межі санкції ч.2 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосування ст. 69 КК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, суд до покарання призначеного цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 13 грудня 2010 року, призначивши остаточне покарання три роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 17 квітня 2015 року.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1