У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Шевченко Т.В.

з участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 вересня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. та його захисника -
ОСОБА_2. на вирок Артемівського районного суду м. Луганська від 20 липня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 12 вересня 2006 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,

уродженця с. Михайлівна Перевальського району

Луганської області, громадянина України,

не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 12 вересня 2006 року цей
вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він у ніч на 19 грудня 2004
року, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті
раптово виниклих неприязних стосунків завдав удар рукою в обличчя ОСОБА_3., а
коли той упав, ОСОБА_1почав
завдавати йому чисельні удари ногами і руками в область голови, тулубу і
грудної клітини. Від спричинених тілесних ушкоджень потерпілий через деякий час
помер на місці. Причиною смерті потерпілого стала закрита тупа травма грудної
клітини з переломом тіла грудини, множинними переломами ребер зліва та справа з
ушкодженням серця та пристінкової плеври, ускладнена гострою крововтратою.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_2., посилаючись на однобічність, неповноту
досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону,
невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину
та особі засудженого внаслідок суворості, стверджуючи, що суд необґрунтовано
визнав ОСОБА_1. винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК
України, просить ухвалу апеляційного суду Луганської області від 12 вересня
2006 року щодо ОСОБА_1. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

- засуджений ОСОБА_1просить постановлені щодо нього судові рішення
скасувати, а справу закрити за відсутністю в діянні складу злочину у зв'язку з
однобічністю, неповнотою судового слідства, неправильним застосування
кримінального закону, істотним порушенням кримінально-процесуального закону.
При цьому посилається на те, що судом не встановлено час смерті потерпілого і
причинний зв'язок між його діями й
смертю потерпілого, не дано оцінки суттєвим протиріччям у доказах, не було
перевірено застосування щодо нього та свідка ОСОБА_4. недозволених методів
слідства. Стверджує, що тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною смерті
потерпілого, були спричинені не ним, а іншою особою, що він завдав ОСОБА_3.
лише декілька ударів задовго до настання смерті останнього.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який вважав вирок суду законним
та обґрунтованим і заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Винність ОСОБА_1. у вчиненні злочину за обставин, зазначених у вироку
підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, і
досліджених судом, яким дана належна оцінка. Ці докази детально викладені у
вироку суду.

Цей висновок суду, зокрема, ґрунтується як на показаннях засудженого
ОСОБА_1. під час досудового слідства та в суді, який не заперечував факту
побиття 19 грудня 2004 року, приблизно о 3 годині, потерпілого ОСОБА_3. на
ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, так і свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7.
та ОСОБА_4. під час досудового слідства, зокрема, і на очних ставках з
ОСОБА_1., які були безпосередніми очевидцями розвитку подій та вказували на те,
що потерпілого бив тільки ОСОБА_1.; даних, що містяться у протоколі огляду
місця події, з яких убачається, що труп ОСОБА_3. був виявлений на тому самому
місці, де потерпілий залишився лежати після його побиття засудженим; даних, що
містяться у висновках судово-медичної експертизи і які підтвердив під час
допиту в суді експерт ОСОБА_5.

Звертає на себе увагу і той факт, що зазначений свідками ОСОБА_6., ОСОБА_7. та ОСОБА_4. під час
допитів 19 грудня 2004 року механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень
у подальшому знайшов своє об'єктивне підтвердження при судово-медичному
дослідженні трупа потерпілого, яке проводилося 20 грудня 2004 року.

Що стосується того, що свідок
ОСОБА_4. під час її допитів у судових засіданнях з посиланням на застосування
до неї недозволених методів слідства частково змінила свої показання, а також
те, що допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8. заявив, що 19 грудня 2004
року приблизно о 10 годині він бачив як ОСОБА_7. бив потерпілого ОСОБА_3., то ці обставини ретельно
перевірялися судом та обґрунтовано визнані безпідставними та такими, що
суперечать матеріалам справи.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність показань свідків ОСОБА_6.
та ОСОБА_7. і свідчили про те, що вони обмовили засудженого ОСОБА_1., не
встановлено. Не вказує на такі обставини і сам засуджений.

Той факт, що вказані свідки у зв'язку з їх смертю не були допитані у
судовому засіданні, не є, з урахуванням наведених даних, підставою для того,
щоб вважати їх показання недостовірними, як про це правильно зазначив суд.

Як убачається з висновків судово-медичної експертизи, виявлені у
потерпілого ОСОБА_3. тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинному
зв'язку з настанням його смерті.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов правильного висновку про
спричинення саме засудженим усього комплексу виявлених у потерпілого тілесних
ушкоджень.

Що стосується встановлення часу настання смерті потерпілого, то, згідно з
даними судово-медичної експертизи, час, який пройшов з моменту отримання
потерпілим тілесних ушкоджень до настання його смерті може вимірюватися як
хвилинами, так і годинами, при цьому, як засуджений, так і свідки, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, не могли назвати конкретно час, коли
ОСОБА_1перестав завдавати удари потерпілому і коли настала смерть останнього.
Крім того, як зазначив під час допитів у судових засіданнях судово-медичний
експерт, дослідження трупа потерпілого проводилось після того, як тіло
останнього перебувало у різних температурних режимах, достовірність яких на
даний момент встановити не можна, що у свою чергу вплинуло на можливість
об'єктивного встановлення часу настання смерті потерпілого.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, що неможливість
встановлення конкретного часу настання смерті потерпілого ОСОБА_3. з
урахуванням сукупності інших доказів не є підставою для визнання, що тілесні
ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, були спричинені іншою особою
та за інших обставин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що винність ОСОБА_1. у вчиненні злочину за обставин,
зазначених у вироку, доведена і підстав для скасування вироку із закриттям
справи щодо ОСОБА_1. за відсутністю в його діях складу злочину, як про це
ставиться питання у касаційній скарзі засудженого, немає.

Разом з тим, суд безпідставно дійшов висновку про те, що, завдаючи ОСОБА_3.
численні удари ногами, ОСОБА_1мав умисел на позбавлення його життя.

Приймаючи рішення про зміст і спрямованість умислу винного, суду слід
виходити з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, до того ж ураховувати не
тільки саму по собі кількість нанесених винним ударів потерпілому, а й
використані ним знаряддя і засоби злочину, його стосунки з потерпілим, які
передували злочину та інші обставини.

Визнаючи засудженого винним в умисному вбивстві ОСОБА_3. під час сварки і
кваліфікуючи ці дії за ч. 1 ст. 115 КК України, суд фактично виходив із факту
нанесення ним численних ударів ногами в різні частини тіла потерпілого, від
чого той і помер. Проте суд не врахував, що сам по собі факт нанесення
потерпілому численних ударів не свідчить про умисел ОСОБА_1. на вбивство. Не було взято до
уваги й ставлення засудженого до вчиненого та інші дані, які містяться в матеріалах
справи.

Під час досудового слідства і в судовому засіданні ОСОБА_1визнавав факт
побиття ним потерпілого і стверджував, що не мав умислу на вбивство.

Зазначені твердження засудженого не спростовані, у матеріалах справи немає
даних, які б свідчили про намір ОСОБА_1. вчинити вбивство ОСОБА_3.

Згідно з матеріалами справи стосунки між засудженим і потерпілим були
нормальними; свої дії ОСОБА_1припинив самостійно в той час, коли потерпілий був
живим, що підтверджується показаннями судово-медичного експерта, згідно з якими
потерпілий після заподіяння йому тілесних ушкоджень певний проміжок часу міг
рухатися й вчиняти певні дії.

Як убачається з висновку судово-медичної експертизи, під час дослідження
трупа потерпілого у нього були виявлені тілесні ушкодження різного ступеня
тяжкості, у тому числі, тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної
клітини з переломом тіла грудини, множинними переломами ребер зліва та справа з
ушкодженням серця та пристінкової плеври, ускладненою гострою крововтратою. Вказані
тілесні ушкодження призвели до настання смерті.

Враховуючи всі обставини вчинення злочину, спосіб заподіяння тілесних
ушкоджень потерпілому, засоби злочину, причини припинення злочинних дій, а
також поведінку засудженого і потерпілого, яка передувала події, їх відносини,
колегія суддів вважає, що вчинене ОСОБА_1. діяння необхідно розглядати не як
умисне вбивство ОСОБА_3., а як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що
спричинило смерть потерпілого. Тому дії засудженого слід перекваліфікувати з ч.
1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

Оскільки апеляційна інстанція не звернула уваги на неправильне застосування
кримінального закону, допущене судом першої інстанції, і залишила вирок без
зміни, то ухвала апеляційної інстанції також підлягає зміні.

При призначенні покарання засудженому ОСОБА_1. колегія суддів враховує,
ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, із яких убачається,
що він не працює, зловживає спиртними напоями, має тяжке захворювання,
одружений та має неповнолітню дитину. Обставиною, що обтяжує покарання колегія
суддів враховує вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння; обставиною, що
пом'якшує покарання - стан здоров'я засудженого.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що засудженому може
бути призначене покарання у мінімальній межі, зазначеній у санкції ч. 2 ст. 121
КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, що тягнуть зміну
чи скасування вироку не виявлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_1. та захисника ОСОБА_2. задовольнити частково.

Вирок Артемівського районного суду м. Луганська від 20 липня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської області від 12 вересня 2006 року щодо
ОСОБА_1 з м і н и т и.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 1
ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України і призначити покарання за
цим Законом у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

У решті судові рішення залишити без зміни.

С У Д Д
І :

Гошовська Т.В.
Пивовар В.Ф.
Шевченко Т.В.