Номер провадження 1-кп/754/559/14
Вирок
Іменем України

02.12.2014 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005280, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т.Першотравневськ, Баранівського району, Житомирської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 6 березня 2008 року Деснянським районним судом м. Києва за частиною першою статті 185 КК раїни на 3 роки позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 10 березня 2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за частиною другою статті 15, частиною другою статті 185, статтею 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 5 вересня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва за частиною першою статті286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати інспортними засобами на строк 2 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття основного покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 186 КК України, за участю сторін

обвинувачення: прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисту: обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 .

Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_11 2 травня 2014 року , приблизно о 14 год., перебуваючи у кафе «Бістро», що біля будинку № 66 по вул. Бальзака в м. Києві, зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_8 з яким вступив в розмову. Після чого у ОСОБА_9 виник корисливий умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна. ОСОБА_11 стоячи безпосередньо навпроти ОСОБА_8 з лівої кишені штанів останнього дістав мобільний телефон «Самсунг» GT-S7562, дії ОСОБА_9 були помічені потерпілим, який відразу висунув вимогу на повернення мобільного телефону. Після чого ОСОБА_11 утримуючи при собі мобільний телефон «Самсунг», що належить потерпілому та ігноруючи неодноразові вимоги на його повернення, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а відкрито викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 700 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 , не визнав себе винним, заперечивши всі обставини події. Так обвинувачений показав суду, що 2 травня 2014 року на парапеті, який знаходиться за кафе «Бістро», що по вул. Бальзака, 66 в м. Києві він знайшов мобільний телефон «Самсунг». Згодом він звернувся до свого знайомого з проханням закласти вказаний телефон до ломбарду.

Винність обвинуваченого у вчиненні злочину при обставинах, встановлених судом, доведена повністю зібраними по справі та дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що 2 травня 2014 року він знаходився кафе «Бістро», де вживав спиртні напої. Біля 14 год. до нього підійшов обвинувачений та попросив його відійти поспілкуватись. Під час бесіди він відчув як обвинувачений витягнув з його кишені мобільний телефон. Він попросив обвинуваченого, щоб той повернув телефон, на що обвинувачений почав тікати від нього. Мобільний телефон у нього був підключений до мережі «Інтернет» та через деякий час він з`явився в мережі, після чого він пішов і написав заяву до міліції. Потерпілий заперечив ту обставину, що міг залишити телефон на парапеті за кафе. Підстав для обмови обвинуваченого у нього не має.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що 2 травня 2014 року до нього звернувся знайомий ОСОБА_4 та попросив здати на його паспорт телефон в ломбард. Він погодився, здав зазначений телефон в ломбард, за що отримав 600 грн., які всі віддав обвинуваченому.

Свідок Могильний показав суду, що під час травневих свят, приблизно 2 травня 2014 року після 12 год. він бачив обвинуваченого біля кафе «Бістро», проте останній туди не заходив, він попросив у обвинуваченого цигарку, після цього він бачив, як обвинувачений пішов від кафе. Він вказав, що бачив потерпілого, який вживав спиртні напої.

Проколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 липня 2014 року, яким підтверджено, що потерпілий впізнав обвинуваченого ОСОБА_13 (а.с. 40-43).

Аналіз наведених доказів у їх сукупності свідчить, що досудове слідство проведено об`єктивно, з достатньою повнотою та всебічністю, тому доводи обвинуваченого про його невинуватість у вчиненому злочині є безпідставними.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого, оскільки він під час судового розгляду давав непослідовні покази, їх змінював. З початку вказував, про непричетність до викрадення вказаного телефону, а потім вказав що вчинив ненавмисну крадіжку зазначеного телефону.

Зазначене свідчить, що показання обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам справи, протирічать зібраним і перевіреним доказам по справі, його вина знайшла повне підтвердження в судовому засіданні.

До показань обвинуваченого в судовому засіданні суд відноситься критично та розцінює як спробу ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне. Оскільки зібрані у справі докази, що були досліджені судом, суд вважає послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, і покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, суд, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні встановленого судом кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого за частиною другою статті 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, неодноразово судимий, не працює, має на утриманні малолітню дитину, відсутність пом`якшуючої та наявність обтяжуючої покарання обставини та вважає за неможливе його виправлення без ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів. При обранні обвинуваченому ОСОБА_14 строку позбавлення волі, суд враховує його вік, характеристику з місця проживання, обставини справи, та не призначає йому тривалий термін позбавлення волі.

З урахуванням того, що ОСОБА_11 був засуджений 5 вересня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за частиною першою 286 КК України на два роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, із іспитовим строком на два роки, то суд при призначенні покарання керується вимогами статей 71, 72 КК України.

Відповідно до статті 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, -

Засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до вимог статей 71, 72 КК України приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 5 вересня 2013 року і остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді чотирьох років шість місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Строк покарання ОСОБА_14 рахувати з 28 липня 2014 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Речові докази, що зберігаються на відповідальному зберіганні у потерпілого залишити йому за належністю; квитанція з ломбарду та копії документів на мобільний телефон, що зберігаються в матеріалах провадження залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: