№ 5 - 1933 ск 15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНи

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула в м. Києві 6 квітня 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Так, скарга не містить належного обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Натомість, як убачається зі змісту скарги, засуджений формально вказує на незаконність судових рішень, що згідно ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції.

У порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України, до скарги не долучено оскаржуваних судових рішень, які мають бути завірені належним чином, як це передбачено п. 13.7. Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом № 173 Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року (прошнуровані, пронумеровані, скріплені печаткою суду).

Прохання засудженого до суду касаційної інстанції сформульовані не у відповідності до ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Дана касаційна скарга може бути розглянута за умови усунення зазначених недоліків протягом 15 днів з дня одержання копії даної ухвали.

При повторному зверненні до суду заявником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Роз'яснити засудженому, що в разі невиконання вимог ухвали касаційна скарга буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4