В И Р О К
іменем України
"28" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про примирення, укладену між обвинуваченою ОСОБА_5 та представником потерпілого ТОВ Епіцентр-К ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0013695 від 10.10.2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бішкек, Республіки Киргизстан, громадянки України, українки, з вищою освітою, пенсіонерки, не працює, незаміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доказаним, що 10 жовтня 2014 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_5 прийшла до магазину Епіцентр, що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, з метою придбання товарів. Помітивши на вітрині в торговому залі світлодіодні лампи, у обвинуваченої виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення. Так, ОСОБА_5 взяла з вітрини дві світлодіодні лампи Philips LED A 55-40 W 6500K 230 V E27, та, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, бажаючи приховати скоєний злочин, вийняла світлодіодні лампи з картонної упаковки і поклала їх до кишені кофти, в яку була одягнена, залишивши коробки на вітрині.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, не розрахувавшись за світлодіодні лампи, вийшла через сигнальні рамки з приміщення магазину Епіцентр, тобто виконала усі дії які вважала необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, так як вона була затримана співробітниками охорони ТОВ Епіцентр К, які в подальшому виявили у ОСОБА_5 дві світлодіодні лампи Philips LED A 55-40 W 6500K 230 V E27, закупівельна вартість кожної 73 грн. 25 коп., а всього на загальну суму 146 гривень 50 копійок.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки вона виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

20 листопада 2014 року у даному кримінальному провадженні між обвинуваченою ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 в порядку, передбаченому положеннями ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою, обвинувачена та представник потерпілого за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір заподіяної матеріальної шкоди, однак, враховуючи, що викрадене майно повернуто, представник потерпілого власноруч написав заяву, в якій відмовився від заявлення цивільного позову, представник потерпілого не має до обвинуваченої ОСОБА_5 матеріальних претензій, при цьому обвинувачена ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію її дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке обвинувачена ОСОБА_5 повинна понести за вчинене нею кримінальне правопорушення, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій ОСОБА_5 та представнику потерпілого ОСОБА_4 .

Розглядаючи, в порядку встановленому ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між обвинуваченою та представником потерпілого дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченій, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою, заходи.

Представник потерпілого ТОВ Епіцентр К - ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченою ОСОБА_5 , та призначити останній узгоджену між ними міру покарання, при цьому підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також просить суд вказану угоду, укладену між нею та представником потерпілого, затвердити і призначити їй узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж обвинувачена зазначила, що здатна реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винною, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Разом з тим, суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення між представником потерпілого та обвинуваченою є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілого угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, представник потерпілого ОСОБА_4 , в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого та обвинуваченою відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), оскільки вона виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, а тому її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_5 слід призначити, узгоджену сторонами угоди, міру покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись вимогами ст.ст. 368-371, 373, 374, 469, 473-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 20 листопада 2014 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/1066/14, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0013695 від 10.10.2014 року, укладену між обвинуваченою ОСОБА_5 та представником потерпілого ТОВ Епіцентр-К ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 20 листопада 2014 року, покарання у виді штрафу у розмірі 50 п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: дві світлодіодні лампи Philips LED A 55-40 W 6500K 230 V E27, передані на зберігання представнику потерпілого ТОВ Епіцентр-К ОСОБА_4 , - повернути у власність ТОВ Епіцентр-К.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, представнику потерпілого та прокурору.

Суддя: