В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 274/1760/15-к
Провадження № 1-кп/0274/242/15
15.05.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальне провадження № 274/1760/15-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого верстатником на ПРАТ «Дніпровуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 336 КК України,
з участю: прокурора - ОСОБА_4 ;
захисника - ОСОБА_5 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ;
В с т а н о в и в:
ОСОБА_3 строкову службу у Збройних Силах України не проходив, однак перебував на військовому обліку в запасі у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розміщений за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 на території України оголошено часткову мобілізацію.
26.02.2015 ОСОБА_3 прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії на предмет придатності до військової служби, за результатами якої був визнаний придатним до військової служби.
27.02.2015 військовозобов`язаний ОСОБА_3 особисто з`явився до Бердичівського ОМВК, після чого він з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи належним чином повідомленим про наслідки ухилення від призову за мобілізацією без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відмовився отримувати повістку про прибуття до Бердичівського ОМВК на 03.03.2015, однак вказаної дати не прибув, чим ухилився від призову за мобілізацією, порушивши ст. 65 Конституції України, Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" та Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Кримінальна відповідальність за вчинення дій в яких обвинувачується ОСОБА_3 , передбачена ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просить затвердити суд укладену угоду про визнання винуватості. Вказав, що вину у вчиненні злочину визнає повністю, розуміє наслідки затвердження судом даної угоди.
Прокурор вважає, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом та просить призначити покарання, яке узгоджене ним та обвинуваченим.
Захисник не заперечив проти затвердження судом укладеної угоди.
Згідно укладеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 щиро розкаявся, надав слідству зізнавальні покази і зобовязується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час досудового розслідування та у судовому провадженні. Сторони узгодили покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України протягом іспитового строку 1 рік.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена між старшим прокурором Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 відповідає ст.ст. 468, 469,470, 472 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України. Так, вказана угода укладена у кримінальному провадженні, щодо злочину, передбаченого ст. 336 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінально процесуального кодексу України. Дії ОСОБА_3 за ст. 336 КК України кваліфіковано вірно. Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. У суду немає підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним. Підстав для неможливості виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , взятих на себе угодою зобов"язань, суд не вбачає.
Враховуючи наведене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 314, 369 -371, 373, 374, 376, 474, 475КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 квітня 2015 року в м. Бердичеві між обвинуваченим ОСОБА_3 та старшим прокурором Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підчтаві ст.ст.75, 76 ч.1 п.3 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;
прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: