У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого
Коновалова В.М.,

суддів Скотаря А.М.,
Кривенди О.В.,

за участю прокурора Пересунька С.В.,

та захисника ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в
м.Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої та апеляційної
інстанцій, на постановлені судові рішення щодо засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

в с т а н о в и л а:

Вироком Гагарінського районного суду м.Севастополя від 25 травня 2004 року
засуджені:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимий,

-за ч.1 ст.201 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією
предметів контрабанди;

-за ч.3 ст.305 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю та наркотичних засобів;

-за ч.3 ст.15, ч.3 ст.305 КК України на 9 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю та наркотичних
засобів;

-за ч.3 ст.307 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

-за ч.1 ст.263 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.190 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.189 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно на 10 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю, предметів контрабанди та всіх
наркотичних засобів.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше не судимий,

-за ч.3 ст.305 КК України на 8
років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю та наркотичних засобів;

-за ч.3 ст.15, ч.3 ст.305 КК
України на 8 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його особистою власністю та наркотичних засобів;

-за ч.3 ст.307 КК України на 8
років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю;

-за ч.1 ст.263 КК України на 4 роки
позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 8 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його особистою власністю та всіх наркотичних засобів.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

раніше не судимий,

-за ч.3 ст.305 КК України на 5
років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю та наркотичних засобів;

-за ч.3 ст.15, ч.3 ст.305 КК
України на 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його особистою власністю та наркотичних засобів;

-за ч.3 ст.307 КК України на 5
років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 5 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його особистою власністю та всіх наркотичних засобів.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

раніше не судимий,

-за ч.3 ст.307 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

-за ч.3 ст.355 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

-за ч.3 ст.189 КК України на 5
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою
власністю;

-за ч.4 ст.189 КК України на 5
років 2 місяці 25 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 5 років 2 місяці 25 днів позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його особистою власністю.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

раніше не судимий,

-за ч.3 ст.142 КК України 1960 року
на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю;

-за ч.3 ст.144 КК України 1960 року
на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю;

-за ч.4 ст.189 КК України на 7
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою
власністю;

-за ч.3 ст.355 КК України на 5
років позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю.

За ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_6 звільнений від кримінальної
відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_6,

раніше не судимий,

-за ч.3 ст.142 КК України 1960 року
на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою
власністю;

-за ч.3 ст.355 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

-за ч.4 ст.189 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70
КК України за сукупністю злочинів остаточно на 6 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

За ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності
у зв'язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_7,

раніше не судимий,

-за ч.3 ст.142 КК України 1960 року
із застосуванням ст.44 КК України 1960 року на 4 роки 6 місяців позбавлення
волі без конфіскації майна;

-за ч.3 ст.355 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

-за ч.4 ст.189 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 5
років позбавлення волі без конфіскації майна.

За ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_6 звільнений від кримінальної
відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і на нього покладені обов”язки,
передбачені ст.76 КК України.

Постановлено стягнути із засуджених:

-ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_9 для відшкодування матеріальної шкоди
46 390 грн. 40 коп.;

-ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_10 для
відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно 4 689 грн. і 2 000
грн.

Вироком суду першої інстанції засуджених визнано винними у вчиненні ними
таких злочинів.

У 1997 році, перебуваючи в якості матроса на судні “Маяк” у відрядженні у
м.Спліт у Республіці Хорватія, ОСОБА_2 придбав там у не встановленої особи
автомат Калашникова, 6 магазинів і 214 патронів до нього, автомат системи
“Скорпіон” і 3 магазини з патронами до нього, автомат невстановленого зразка, 2
диска зі 171 патронами до нього, пістолет імпортного виробництва та 5
протипіхотних
мін.

У січні 1998 року ОСОБА_2, перебуваючи у Туреччині у м.Стамбулі, придбав і перевіз на судно
“Маяк” 40 кг наркотичних засобів - героїна, морфія, 3-моноацетилморфіна,
6-моноацетилморфіна та ацетил-дігідрокодеїна.

За дорученням ОСОБА_2 всі ці наркотичні засоби, вогнепальну зброю, бойові
припаси та вибухові пристрої моторист судна Удовіца сховав у румпельному та
машинному відділеннях судна “Маяк”.

Після прибуття зазначеного судна 17 січня 1998 року із порту м.Стамбул на
зовнішній рейд у м.Севастополь ОСОБА_2 незаконно перемістив через державний та
митний контроль України поза митним контролем всі вказані наркотичні засоби,
вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої, які в той же день та 18
січня 1998 року доставив до себе додому - у квартиру АДРЕСА_1.

У кінці січня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на автомобілі “ВАЗ” під
керуванням брата ОСОБА_2 - ОСОБА_11, який не був обізнаний про їх злочинну
діяльність, перевезли з квартири ОСОБА_2 40 кг наркотичних засобів додому до
ОСОБА_3 - у квартиру АДРЕСА_2.

За дорученням ОСОБА_2 у березні 1998 року ОСОБА_3 із 40 кг наркотичних
засобів вилучив 5 кг наркотичних засобів, а замість них добавив 2 кг цукрової
пудри, розфасував 37 кг наркотичних засобів з домішками цукрової пудри в окремі
упакування вагою 1 кг і продовжував зберігати їх у себе вдома.

У тому ж місяці на вимогу ОСОБА_2 ОСОБА_3 передав йому 2 кг наркотичних
засобів.

У травні 1998 року за телефонним дорученням ОСОБА_2 у дворі свого будинку
ОСОБА_3 передав невстановленій особі 30 кг наркотичних засобів з домішками
цукрової пудри, а решту наркотичних засобів вагою 5 кг (без домішок цукрової
пудри) ОСОБА_3 продовжував зберігати у тайнику своєї квартири.

На початку жовтня 1998 року ОСОБА_3 у своїй квартирі отримав від ОСОБА_2 ще
1 кг 700 г наркотичного засобу, до складу якого входили героїн та інші
наркотичні речовини.

Приблизно 3-4 жовтня 1998 року за дорученням ОСОБА_2 ОСОБА_3 перевіз для
подальшого зберігання 6 кг 455 г наркотичних засобів у орендований ОСОБА_2
бокс, розташований у будинку АДРЕСА_3.

У червні 1998 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у складі організованої групи
домовилися між собою про збут зазначених вище наркотичних засобів.

У зв'язку з такою домовленістю у кінці червня 1998 року ОСОБА_5 отримав від
ОСОБА_3 для збуту 22 г наркотичного засобу, до складу якого входило 10 г
героїну. ОСОБА_5 тоді ж збув цю кількість наркотичного засобу за 880 доларів
США у барі “Доміно” невстановленій особі.

У червні 1998 року ОСОБА_5 для збуту отримав через ОСОБА_3 від ОСОБА_2 200
г наркотичного засобу, до складу якого входило не менше 100 г героїну, але
ОСОБА_5 з незалежних від нього причин збути цей наркотичний засіб не зміг і
через 10 днів повернув його ОСОБА_3.

У серпні 1998 року ОСОБА_5 для збуту отримав через ОСОБА_3 від ОСОБА_2 10 г
наркотичного засобу, який містив героїн, і збув цю кількість наркотичного
засобу у барі “Доміно” за 400 доларів США .

У вересні 1998 року ОСОБА_5 для збуту отримав через ОСОБА_3 від ОСОБА_2 20
г наркотичного засобу, який містив не менше 10 г героїну, однак продати
наркотичний засіб ОСОБА_5 не вдалося і тоді він безкоштовно роздав його
невстановленим особам на святкуванні свого дня народження у барі “Доміно”.

У грудні 1998 року ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_2 забрав із боксу і перевіз
до себе додому для збуту 1 кг наркотичного засобу, до складу якого входило не
менше 780, 49 г героїну та інші наркотичні речовини.

У грудні того року ОСОБА_2 доручив ОСОБА_3 перевезти у супроводі ОСОБА_4 1
кг цього наркотичного засобу у Республіку Хорватія і продати його там мешканцю
м.Спліт ОСОБА_12.

Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ввійшли до складу організованої
злочинної групи, створеної з метою збуту особливо небезпечного наркотичного
засобу в особливо великих розмірах.

22 грудня 1998 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобілі перевезли 1 кг
зазначеного наркотичного засобу у м. Сімферополь, а звідти наступного дня
потягом у м. Київ.

23 грудня 1998 року у купейному вагоні потягу ”Москва-Будапешт” ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 виїхали із м. Києва в м. Будапешт.

З метою контрабандного вивозу та збуту наркотичного засобу за сприянням
ОСОБА_4 ОСОБА_3 сховав у стінці купе вагона вказану вище кількість наркотичного
засобу.

За вказівкою ОСОБА_2 таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили контрабанду наркотичного
засобу в особливо великих розмірах.

Перебуваючи у м. Севастополі, ОСОБА_2 у свою чергу керував по телефону
діями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Одака, які знаходилися у Республіці Хорватія, по
збуту за 10 000 німецьких марок 1 кг наркотичного засобу і розпорядженню
отриманими грошима.

Приблизно 17 січня 1999 року ОСОБА_2 доручив ОСОБА_3 розфасувати для збуту
у Республіці Хорватія ще біля 1 кг аналогічного наркотичного засобу.

ОСОБА_3 у своїй квартирі розфасував і підготував для збуту упаковку такого
наркотичного засобу вагою 990, 63 г, до складу якого входило 780, 49 г героїну
та інші наркотичні речовини.

75, 146 г наркотичного засобу, який містив 58, 54 г героїну, та 1 кг 669 г
наркотичного засобу, який містив 1 кг 066, 4224 г героїну, для подальшого збуту
ОСОБА_3 сховав, відповідно, у своїй квартирі та в боксі АДРЕСА_3.

При підготовці до другої поїздки у Республіку Хорватія, ОСОБА_2 розподілив
ролі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за вказівкою ОСОБА_2 ОСОБА_3 підібрав інструменти,
необхідні для влаштування схованки у вагоні потягу з метою таємного переміщення
через митний кордон України наркотичного засобу, а ОСОБА_4 підготував 2 бланки
судової ролі, раніше переданих йому ОСОБА_2.

24 січня 1999 року, діючи за розробленим планом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прибули
з 990, 63 г наркотичного засобу, до складу якого входило 780, 49 г героїну та
інші наркотичні речовини, у м. Джанкой, де зайшли у вагон потягу №11
“Сімферополь-Київ”, щоб здійснити поїздку спочатку у м. Київ, а звідти - у
м.Спліт Республіки Хорватія з метою незаконного переміщення через митний кордон
України наркотичного засобу і збуту його в м.Спліт. Однак такий умисел вони не
змогли довести до кінця з незалежних від їх волі причин, оскільки в потязі були
затримані працівниками СБУ.

25 січня та 1 лютого 1999 року працівниками СБУ були вилучені сховані
ОСОБА_3 для зберігання у нього вдома та в боксі АДРЕСА_3 наркотичні засоби
вагою, відповідно, 75, 146 г та 1 кг 669 г.

У червні 1994 року ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4 передав ОСОБА_3 для
виготовлення вогнепальної зброї мисливську рушницю, із якої у той же день
ОСОБА_3 у своїй квартирі АДРЕСА_2 виготував обріз, а наступного дня віддав його
ОСОБА_2.

У листопаді 1995 року у квартирі АДРЕСА_4 ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 на
зберігання автомат системи Калашникова, пістолет іноземного виробництва, 2
гранати, саморобний вибуховий пристрій, 720 г вибухової речовини “пластит” та
обріз мисливської рушниці, які ОСОБА_3 перевіз у свою квартиру, де зберігав їх
до березня 1998 року, а потім за вказівкою ОСОБА_2 перевіз їх для зберігання у
бокс АДРЕСА_3. Крім того, 23 квітня 1998 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 5
протипіхотних
мін, які за вказівкою останнього також сховав у зазначеному боксі.

30 вересня 1995 року ОСОБА_2, зловживаючи довірою гр-ки ОСОБА_9, отримав
від неї для передачі адвокату ОСОБА_13 за надання ним юридичних послуг чоловіку
ОСОБА_21 6 000 доларів США (10 206 грн). Однак ОСОБА_2 цих грошей адвокату не
передав, а привласнив їх.

У січні 1999 року ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_2 для зберігання автомат
імпортного виробництва, 2 диска та 69 малокаліберних патронів до нього, які
ОСОБА_3 сховав і зберігав у побутовому приміщенні підвалу будинку, в якому він
проживав.

8 серпня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 домовилися вчинити вимагання майна
ОСОБА_14. З даною метою вони в той же день о 9 год. прибули на автомобільний
ринок на мисі Фіолент у м.Севастополі. Там вони насильно посадили ОСОБА_14 в
автомобіль, вивезли його до моря, де, вимагаючи передачі 100.000 доларів США,
побили його, нанісши численні удари руками та ногами в обличчя, голову і тіло,
зав'язали на шиї потерпілого гумовий шнур і погрожували скинути його в море з
обриву висотою біля 40 м, а ОСОБА_2 ще й спрямував у обличчя ОСОБА_14 струмінь
сльозоточивого газу.

Після відмови потерпілого передати їм
гроші ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із застосуванням насильства посадили
ОСОБА_14 в автомобіль, відвезли його на територію підприємства “ЕММ” у м.Севастополі, де зачинили в боксі і за допомогою ОСОБА_3, який не був обізнаний в
злочинних діях, утримували його до 21 год. того дня.

Внаслідок таких дій засуджених ОСОБА_14 були спричинені легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

ОСОБА_6, входячи до складу
організованої злочинної групи, разом зі ОСОБА_15 та невстановленими особами 19
грудня 1994 року, приблизно о 15 год., проникли у квартиру АДРЕСА_5, де
проживав ОСОБА_16. З метою заволодіння цією квартирою вартістю 5.500 доларів
США (6039 грн.) вони із застосуванням небезпечного для здоров'я насильства
почали вимагати від ОСОБА_16 передачі
даної квартири, а від ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - по 4.000 доларів США.

При цьому ОСОБА_6 і інші особи побили
руками та ногами по тілу ОСОБА_16, а ОСОБА_6 ще й наніс останньому 3 удари
табуреткою по голові.

Далі ОСОБА_6, ОСОБА_15 та
невстановлені особи, незаконно позбавивши ОСОБА_16 волі, одягли на його голову
мішок і на автомобілі завезли його у будинок АДРЕСА_6, де продовжили його бити
і погрожували вбивством, а на ніч прив'язали його велосипедним тросом до
дверної ручки.

Наступного дня вони привезли ОСОБА_16
до нього в квартиру і там, продовжуючи позбавляти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 волі,
побили ОСОБА_16 і під погрозами насильства примусили його погодитися на
оформлення документів про приватизацію на їх користь належної йому квартири.

23 грудня 1994 року ОСОБА_6 та
вказані особи доставили ОСОБА_16 у ЖКВ ЗАО «Севастопольський Маяк», де на їх
вимогу потерпілий приступив до оформлення приватизаційних документів.

27 грудня 1994 року ОСОБА_6 та 2
невстановлені особи прибули в квартиру ОСОБА_16 і ОСОБА_6 під погрозою вбивства
ножем примусив потерпілого скласти розписку з зобов'язанням повернути їм 4.000
доларів США (4316 грн.), нібито загублених у квартирі ОСОБА_16. За вказівкою
ОСОБА_6 невстановлена особа примусила ОСОБА_17 скласти аналогічного змісту
розписку.

Внаслідок зазначених дій були
спричнені: ОСОБА_16у - легкі тілесні ушкодження без
розладу здоров'я,
а ОСОБА_17 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У середині серпня 1997 року, дізнавшись, що ОСОБА_10 не повертає ОСОБА_19
1.500 доларів США, ОСОБА_6
прибув до ОСОБА_10 і почав вимагати у неї повернення боргу, хоча
ОСОБА_19 не уповноважувала його робити це.

ОСОБА_10 відмовилися повернути борг. Тоді 20 серпня 1997 року, приблизно о
16 год., ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, діючи у складі організованої групи, прониклиу квартиру
АДРЕСА_6і, в якій проживала ОСОБА_10. Там вони
почали вимагати від останньої вже 6.500 доларів США, тобто суму, яка
перевищувала розмір боргу ОСОБА_19. При цьому ОСОБА_6 декілька разів ударив
рукою потерпілу в обличчя, виштовхав її на кухню, де, погрожуючи вбивством
притуленим до її шиї ножем, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжували вимагати передачі
6.500 доларів США, а ОСОБА_8 перешкоджав ОСОБА_10 вийти із квартири.

Внаслідок таких дій ОСОБА_10 вимушена була під диктовку ОСОБА_7 скласти на
ім'я ОСОБА_20 (знайомої ОСОБА_19) розписку, в якій вона обіцяла повернути
ОСОБА_20 борг у сумі 6.500 доларів США.

ОСОБА_6 у цей час, скориставшись тим,
що ОСОБА_10 чинити опір вже не могла, наніс їй удар кулаком в обличчя і заволодів за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8
особистими документами на ім'я сина та покійного чоловіка ОСОБА_10, а також належним потерпілій майном на суму 4.939 грн. Крім того,
перед тим як залишити квартиру ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимагали від ОСОБА_10 на протязі 2 тижнів передати їм ще 3.000 доларів США.

Продовжуючи свою злочинну діяльність у складі організованої групи, 5
вересня 1997 року, приблизно о 23 год., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, з
метою вимагання майна ОСОБА_22 та примушування його до виконання
цивільно-правових зобов'язань, під виглядом працівників міліції проникли у
квартиру АДРЕСА_8. Вимагаючи видачі золотих і діамантових коштовностей, а також
35.000 доларів США, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 побили ОСОБА_22 руками, ОСОБА_5
- ногою та пістолетом, ОСОБА_7 - монтировкою, а ОСОБА_5 ще й погрожував
потерпілому вбивством із наявного у нього пістолета. ОСОБА_7 за вказівкою
ОСОБА_6 утримував дружину та сина потерпілого в окремій кімнаті. Крім того,
ОСОБА_6 членам сім'ї ОСОБА_22 представив ОСОБА_8 як працівника міліції. Не
отримавши від ОСОБА_22 майна, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 із
застосуванням фізичного насильства під виглядом доставки в органи міліції
вивели потерпілого із квартири і на автомобілі привезли в офіс фірми “Кримінвест”,
де продовжили бити його, вимагаючи видачі грошей та коштовностей.

Через деякий час ОСОБА_6 та ОСОБА_8
зникли з офісу, а з ОСОБА_22 залишилися ОСОБА_7 та ОСОБА_5. З метою вимагання
грошей ОСОБА_5 знову побив ОСОБА_22, а ОСОБА_7 погрожував відрізати потерпілому
вуха. Коли ОСОБА_5 теж зник з офісу, ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_22 вбивством.

6 вересня 1997 року ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на автомобілі відвезли ОСОБА_22 до нього додому, для
отримання згоди дружини на заставу і отримання від неї грошей. Однак дружина
ОСОБА_22 відмовилася виконати такі вимоги.

7 вересня 1997 року ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продовжували утримувати ОСОБА_22 і вимагати від
нього 35.000 доларів США. При цьому ОСОБА_8 на автомобілі возив ОСОБА_22 по
м.Севастополю до знайомих останнього, щоб він позичив у них гроші і віддав їх
здирникам. Приблизно о 18 год. того дня ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були
затримані.

Ухвалою апеляційного суду м.Севастополя від 29 серпня 2005 року вирок
змінено: справу щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ст.305 ч.3 КК України, а
справу щодо ОСОБА_5 за ст.307 ч.3 КК України закрито за недоведеністю їх участі
у вчиненні злочинів; з обвинувачення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ст.307 ч.3 КК
України виключено епізод збуту наркотичних засобів від 23 грудня 1998 року, а з
обвинувачення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ще й епізоди збуту наркотичних засобів у
період червня-вересня 1998 року за недоведеністю їх участі у вчиненні злочину,
ОСОБА_2 за ст.ст.190 ч.2, 263 ч.1 КК України та ОСОБА_3 за ст.263 ч.1 КК
України звільнено від відбування покарання у зв'язку із закінченням строків
давності, з обвинувачення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ст.ст.15 ч.3, 305 ч.3 та
307 ч.3 КК України виключено кваліфікуючу ознаку вчинення злочинів
організованою групою, за епізодом від 8 серпня 1998 року у мотивувальній
частині вироку вважається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вимагали у потерпілого
ОСОБА_14 передачі їм грошей у сумі 14.000 доларів США., дії ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, а також у порядку ст.365 КПК України ОСОБА_8 за епізодом щодо ОСОБА_22
від 5-7 вересня 1997 року перекваліфіковані з ч.4 на ч.3 ст.189 КК України,
розмір зробленого з ОСОБА_2 стягнення для відшкодування матеріальної шкоди на
користь потерпілої ОСОБА_9 зменшено до 30.962 грн. 40 коп.

Вважаються засудженими:

-ОСОБА_2 за ст.201 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі з
конфіскацією предметів контрабанди, за ст.ст.15 ч.3, 305 ч.3 КК України на 8
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою
власністю та наркотичних засобів, за ст.307 ч.3 КК України на 8 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю,
за ст.189 ч.3 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно на 8 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, предметів
контрабанди та наркотичних засобів;

-ОСОБА_3 за ст.ст.15 ч.3, 305 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК
України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його особистою власністю та наркотичних засобів, за ст.307 ч.3 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його особистою власністю та наркотичних засобів;

-ОСОБА_4 за ст.ст.15 ч.3, 305 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК
України на 5 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його особистою власністю та наркотичних засобів, за ст.307 ч.3 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно на 5 років 3 місяці позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю та наркотичних
засобів;

-ОСОБА_5 за ст.189 ч.3 КК України на 5 років 2 місяці 25 днів позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, за ст.355 ч.3
КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно на 5 років 2 місяці 25 днів позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

-ОСОБА_6 за ст.142 ч.3 КК України 196о року на 6 років 2 місяці 3 дні
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю,
за ст.189 ч.3 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю, за ст.355 ч.3 КК України на 5
років позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 6 років 2 місяці 3 дні позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його особистою власністю;

-ОСОБА_7 за ст.142 ч.3 КК України 1960 року із застосуванням ст.44 КК
України 1960 року на 5 років 5 місяців 7 днів позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є його особистою власністю, за ст.355 ч.3 КК України на 4
роки позбавлення волі, за ст.189 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70
КК України за сукупністю злочинів остаточно на 5 років 5 місяців 7 днів
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю;

-ОСОБА_6 за ст.142 ч.3 КК України 1960 року із застосуванням ст.44 КК
України 1960 року на 4 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,
за ст.355 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ст.189 ч.3 КК України
на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, а на підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів остаточно на 5 років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Згідно зі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов”язки, передбачені
ст.76 КК України.

В решті вирок залишено без зміни.

Апеляційним судом також винесено окрему ухвалу від 29 серпня 2005 року,
якою доведено до відома голови Ради суддів загальних судів м. Севастополя про
допущені порушення вимог закону суддею Гагарінського районного суду
м.Севастополя Нестеруком В.В. при розгляді даної кримінальної справи для
ініціювання питання про притягнення цього судді до дисциплінарної
відповідальності.

У касаційному поданні з посиланням у ньому на те, що апеляційний
суд розглянув справу з порушенням норм процесуального та матеріального закону
порушене питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і направлення справи на новий
апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
захисника ОСОБА_1, який заперечив проти подання, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за ч.3 ст.305 КК України, щодо ОСОБА_5 за ч.3 ст.307 КК України, про виключення з
обвинувачення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ч.3 ст.307 КК України епізоду збуту
наркотичних засобів від 23 грудня 1998 року, а з обвинувачення ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 - ще й епізодів збуту наркотичних засобів у період червня-вересня 1998
року за недоведеністю їх участі у вчиненні злочинів, виключення з обвинувачення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ст.ст.15 ч.3, 305 ч.3 та 307 ч.3 КК України такої
кваліфікуючої ознаки як вчинення злочинів організованою групою, апеляційний суд
тільки в самій загальній та короткій формі послався у своїй ухвалі на те, що
(дослівно) “обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні ним злочину, передбаченого ст.305
ч.3 КК України фактично грунтується на припущеннях та домислах. Ніхто із
свідків, які перебували на борту судна “Маяк” у кінці 1997 року при перегоні
його із м.Спліт Республіки Хорватія у м.Севастополь, не бачив наркотиків у
ОСОБА_2 і вони не були виявлені. З таких підстав, тобто за недоведеністю
винності у вчиненні злочину, підлягає закриттю справа за ст.307 КК України щодо
ОСОБА_4 і ОСОБА_3, а епізод збуту наркотиків від 23 грудня 1998 року підлягає
виключенню із обвинувачення за ст.307 ч.3 КК України, оскільки відсутній сам
предмет злочину, тобто наркотичний засіб і покупець даного засобу. Не виявлені покупці наркотичних засобів
за епізодами збуту ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
наркотиків у червні-вересні 1998 року та не вилучені самі наркотичні засоби.
Кваліфікуюча ознака вчинення злочину організованою групою не знайшла свого
підтвердження. У справі відсутні достовірні докази, які підтерджують стійкість
злочинної групи. Самі засуджені категорично заперечують свою участь у будь-яких
організованих злочинних групах”.

Однак апеляційний суд при прийнятті такого рішення у своїй ухвалі не навів,
не проаналізував та не дав оцінки тим доказам, на підставі яких суд першої
інстанції дійшов висновку про винність ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.305 ч.3 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.3
КК України, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - у збуті наркотичних засобів 23 грудня
1998 року, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - у збуті наркотичних засобів у червні-вересні
1998 року і вчиненні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передбачених ст.ст.15 ч.3, 305
ч.3 та 307 ч.3 КК України злочинів організованою групою, та не обгрунтував чому
дійшов висновку про вимагання ОСОБА_2 і ОСОБА_5 у потерпілого ОСОБА_14 не 100
000, а 14 000 доларів США.

Також, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень до КК України 2001
року у разі призначення більш м”якого покарання, ніж передбачено законом за
злочин, вчинений до набрання чинності цим кодексом, суду слід керуватися
вимогами ст.44 КК України 1960 року, а при призначенні в такому випадку
покарання за сукупністю злочинів, керуватися ст.42 КК України 1960 року.

Із матеріалів справи видно, що злочини засудженими були вчинені у період
1994-1998 років, а тому судом порушені зазначені вище вимоги п.п.12 та 13
Прикінцевих і перехідних положень до КК України 2001 року.

Апеляційний же суд такі порушення суду першої інстанції не виправив, а й
повторив їх, крім того, пом”якшуючи засудженому ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.355
КК України з 4 до 3 років позбавлення волі і залишаючи ОСОБА_7 і ОСОБА_8
покарання, призначене судом, апеляційний суд не послався на застосування при
цьому ст.44 КК України 1960 року, оскільки санкція ч.3 ст.355 КК України
передбачає мінімальне покарання від 5 років.

Крім того, апеляційним судом в порушення вимог ст.377 КПК України, не дано
вичерпних відповідей на всі доводи, викладені в апеляціях засуджених та не
вирішено питання, порушене в апеляції ОСОБА_2 щодо незаконного стягнення з
нього, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрат за послуги перекладача.

На підставі наведеного ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у
зв”язку із порушенням вимог кримінально-процесуального закону та неправильним
застосуванням кримінального закону, а тому й окрема ухвала щодо головуючого по
даній справі у першій інстанції судді Нестерука В.В. в порядку ст.395 КПК
України, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд для постановлення
рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої та
апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу
апеляційного суду м.Севастополя від 29 серпня 2005 року щодо ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, а справу
направити на новий апеляційний розгляд.

В
порядку ст.395 КПК України скасувати окрему ухвалу апеляційного суду
м.Севастополя від 29 серпня 2005 року, якою доведено до відома голови Ради
суддів загальних судів м.Севастополя про допущені порушення вимог закону суддею
Гагарінського районного суду м.Севастополя Нестеруком В.В. при розгляді даної
кримінальної справи.

Судді:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Кривенда О.В.