А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А
Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25.11.2013
м.
Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Дворніченка В.І.,
суддів: Гошовського Г.М., Дацківа
В.В.,при секретарі: Головець М.А.., за
участі прокурора: Ісак В.М.,
обвинуваченого: ОСОБА_1, його захисника:
адвоката ОСОБА_2 розглянула у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Ужгороді, апеляційні скарги
засудженого ОСОБА_1 та потерпілої
ОСОБА_3 на вирок Мукачівського
міськрайонного суду від 09.09.2013 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, неодруженого, з
середньою освітою, непрацюючого,
раніше несудимого,

визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України та
призначено покарання у виді 3 (трьох)
років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
на строк два роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 процесуальні витрати
за проведення судової автотехнічної
експертизи № 22/196 від 20.05.2013 року в
розмірі 489,44 гривень та за проведення
судової автотехнічної експертизи №
22/197 від 20.05.2013 року в розмірі 489,44 грн. в
користь держави.

Вирішено питання про речові докази,

В с т а н о в
и л а:

Згідно встановлених судом обставин, 24
березня 2013 року біля 20 години 40 хвилин,
ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, керуючи
технічно-справним легковим
автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1,
рухався по автодорозі
«Дубино-Мукачево» в напрямку
м.Мукачево, із швидкістю приблизно 60
км./год., при цьому, не забезпечивши
безпеку дорожнього руху, грубо порушив
вимоги п.п.1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1 та 12.1
Правил дорожнього руху України, не
врахував дорожньої обстановки, в
результаті чого не впорався із
керуванням транспортного засобу та,
поблизу будинку №38, по вул.Горького, в
смт. Чинадієво, Мукачівського району,
з'їхав із дороги на праве узбіччя, де
автомобіль зіткнувся з двома бетонними
стовпами та після цього перекинувся на
ліву сторону. В результаті даної
дорожньо - транспортної пригоди згідно
висновку Мукачівського міжрайонного
відділення судово-медичної експертизи
№112 від 25 квітня 2013 року пасажир
автомобіля «ВАЗ-2101», державний
номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримав
тілесні ушкодження у вигляді: тупої
травми голови, грудної клітини,
багатоуламкових і лінійних переломів
кісток склепіння черепа з переходом на
основу черепа, субарахноїдальних
крововиливів, забою головного мозку,
забою легенів, забою серця, які
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень і являються безпосередньою
причиною настання смерті останнього.
Вказані тілесні ушкодження отримані
ОСОБА_4 знаходяться в прямому
причинно-наслідковому зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_1, не оспорюючи
фактичних обставин справи та
кваліфікації вчиненого, просить вирок
щодо нього змінити та призначити йому
більш м'яке покарання, із застосуванням
ст..75 КК України і наданням йому
іспитового строку, посилаючись на те,
що судом першої інстанції при
призначенні йому реальної міри
покарання не було враховано дані, що
характеризують його особу, зокрема, що
він допомагає матері, на утриманні якої
знаходиться його батько, інвалід
другої групи і дана обставина
Мукачівським міськрайонним судом не
досліджувалась, позаяк обвинувачений
помилково вважав, що підтверджуючі
документи долучені до матеріалів
справи;

- потерпіла ОСОБА_3, не оспорюючи
фактичних обставин справи та
кваліфікації вчиненого, просить вирок
щодо ОСОБА_1 змінити та призначити йому
більш м'яке покарання, із застосуванням
ст..75 КК України і наданням йому
іспитового строку, посилаючись на те,
що судом першої інстанції належним
чином не враховано пост кримінальної
поведінки обвинуваченого і
направлення його для реального
відбуття міри покарання позбавить
ОСОБА_1 можливості матеріально
підтримувати сім'ю потерпілого та
надавати їм іншу допомогу.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, обвинуваченого
ОСОБА_1 та його захисника адвоката
ОСОБА_2, які підтримали доводи
апеляційної скарги та просили таку
задовільнити, прокурора про законність
і обґрунтованість прийнятого судом
першої інстанції рішення, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що доводи обвинуваченого про
неправильне застосування судом закону
України про кримінальну
відповідальність не заслуговують на
увагу, тому апеляція задоволенню не
підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України,
вирок суду першої інстанції
перевіряється апеляційним судом в
межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами
кримінального провадження, досудове
розслідування і судовий розгляд по
ньому проведені з дотриманням вимог
розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені
у вироку висновки про винність
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України при
обставинах, вказаних у вироку суду,
ґрунтуються на зібраних доказах,
відповідають фактичним обставинам
кримінального провадження і ніким із
учасників кримінального провадження
не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 правильно
кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України - як
порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинили смерть
потерпілого.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами
ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості
вчинених кримінальних правопорушень,
пом'якшуючих відповідальність
обставин та даних, що характеризують
винну особу, і таке покарання є
справедливим, достатнім для його
виправлення і попередження вчинення
ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому покарання,
суд врахував дані про особу ОСОБА_1 -
його молодий вік, позитивну
характеристику з місця проживання, є
несудимим; обставини, які пом'якшують
покарання - визнання вини, щире каяття
останнього, активне сприяння у
розкритті правопорушення, добровільне
відшкодування завданого збитку, так і
вчинення ним правопорушення в стані
алкогольного сп'яніння, як обставину,
що обтяжує покарання обвинуваченого, і
належним чином вмотивував в цій
частині своє рішення.

Твердження обвинуваченого в
апеляційній скарзі про неврахування
судом як пом'якшуючої обставини факту
надання ним допомоги своїй матері, яка
утримує його ж батька інваліда, є
безпідставними, оскільки про
дослідження доказів на ствердження
цього під час здійснення судового
провадження в суді першої інстанції ні
обвинуваченим, ні його захисником
клопотання не заявлялось, хоч про
існування цих обставин ОСОБА_1 на час
розгляду справи в суді було відомо,
жодних належних та допустимих доказів,
які б підтверджували, що батько
обвинуваченого перебуває на утриманні
своєї дружини - матері ОСОБА_1, як і
підтверджували би факти надання ним
допомоги своїй матері, обвинуваченим
та його захисником не надавалось.

Зазначені у апеляційній скарзі
потерпілої ОСОБА_3 обґрунтування щодо
необхідності застосування ст..75 КК
України і призначення обвинуваченому
більш м'якого покарання з наданням йому
іспитового строку, є непереконливими,
оскільки, під час виступу в судових
дебатах в суді першої інстанції,
остання заявила, що підтримує позицію
прокурора про призначення ОСОБА_1
покарання у вигляді трьох років
позбавлення волі. Крім того,
враховуючи, що обвинуваченим вчинено
кримінальне правопорушення в стані
алкогольного сп'яніння, а також тяжкі
наслідки, заподіяні кримінальним
правопорушенням у вигляді смерті
людини, судова колегія вважає висновок
суду про можливість його виправлення
лише в умовах ізоляції від суспільства
обґрунтованим.

Порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б тягнули за собою скасування або зміну
вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України,
апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого
ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3, - залишити
без задоволення, а вирок Мукачівського
районного суду від 09.09.2013 року щодо
ОСОБА_1, - без змін.

Судді: