Справа № 559/1292/14-к
Номер провадження 1-кс/559/170/2014
УХВАЛА
"18" квітня 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю слідчого: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанови слідчого про закриття кримінальних проваджень, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся до суду із скаргою на постанови слідчого ОСОБА_3 СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області про закриття кримінальних проваджень, яку обгрунтовує натупним. Слідчим СВ Дубенського MB УМВС України у Рівненській області ОСОБА_6 28.03.2014 винесено постанови про закриття кримінальних проваджень за статтями Кримінального Кодексу України, а саме: №0000139 від 19.02.2014 за ст. 161 КК України, №0001115 від 14.11.2013 за ст. 172 КК України, №0000140 від 19.02.2014 за ст. 182 КК України, №0000141 від 19.02.2014 за ст. 366 КК України.

Всі постанови ОСОБА_5 отримано 03.04.2014.

В постанові про закриття кримінального провадження за статтею 161 КК України вказано, що нібито порушено ставлення скаржника до релігії та про національну належність. Означене не вказано в поданих ним документах і є викривленням їх змісту. Висновок про порушення рівноправності можна було робити лише після скурпульозної перевірки всіх 24 наведених ним фактів правопорушень, задоволення по суті клопотань, розгляду відповідних документів та аналізу результатів цієї роботи. Слідчим не перевірено численні факти правопорушень, зокрема: лише скаржнику внесено до посадової інструкції незаконну вимогу надавати згоду на обробку персональних даних, саме скаржнику встановлено найменшу оплату праці з усіма доплатами у розмірі, нижчому за прожитковий мінімум, лише скаржника не забезпечено робочим місцем протягом 8 місяців роботи, лише його змушено у письмовій формі вести журнал обліку роботи, лише йому встановлено час на виконання завдання з годинами та хвилинами, інші факти правопорушень.

При ухваленні постанови про закриття кримінального провадження за ст. 172 КК України слідчим вказано, що перевіркою інспекції з праці фактів порушення фінансово- господарської діяльності не виявлено. Дане формулювання відсутнє у документах, наданих інспекцією, оскільки це не її компетенція. Перевірку 23.12.2013 проведено не за клопотанням слідчого, а за скаргою ОСОБА_5 до інспекції. У цьому провадженні не розглянуто 24 факти правопорушень, зокрема: скаржника незаконно переведено з 1,0 на 0,5 посади, не виконано доручення управління охорони здоров`я Рівненської ОДА - укомплектувати повну посаду інженера з метрології, на якій ОСОБА_5 працював, незаконно направлено подання в профком на звільнення ОСОБА_5 , його незаконно звільнено з посади, інші факти правопорушень.

В постанові про закриття кримінального провадження за ст. 182 КК України слідчим наведено дані про поширення інформації. Проте ОСОБА_5 заявлено про незаконну обробку його персональних даних, тому це є черговим викривленням змісту. В даному провадженні не розглянуто 2 факти правопорушень кримінального характеру, зокрема, що персональні дані скаржника оброблялися незаконно, а саме: йому незаконно видано довідку з ідентифікаційним номером, незаконно використано конфіденційну інформацію про ОСОБА_5 в його посадовій інструкції.

В постанові про закриття кримінального провадження за ст. 366 КК України, слідчим поверхнево розглянуто лише 1 факт правопорушення, висновок щодо якого зроблено лише на підставі допиту зацікавленої особи. В даному провадженні не розглянуто 5 фактів правопорушень, зокрема внесення неправдивих відомостей до документів, що стосуються скаржника, наприклад, до наказу про звільнення з роботи і до трудової книжки, до наказу про зміну істотних умов праці інженера з метрології, до наказу про накладання дисциплінарного стягнення, до звіту з метрології в управління охорони здоров`я Рівненської ОДА за 2012 рік.

Ст. 284 ч.І п.2 КПК України передбачено закриття кримінального провадження зокрема, коли вичерпано можливості отримати достатні докази для доведення винуватості особи. Проте слідчим не розглянуто в цілому понад 20 фактів правопорушень з ознаками злочинів передбачених ст. ст. 161,172,182,366 КК України. Тому, можливості отримати достатні докази для доведення винуватості особи у суді не вичерпано.

Внаслідок бездіяльності слідчого не припинено злочинну діяльність посадової особи. По відкритих провадженнях слідчим, з метою дотримання доказів, не здійснено процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити згідно ст. 223 КПК України. Проведені слідчі дії показують його упередженість, оскільки їх не направлено на встановлення об`єктивної істини по справі, а проведено поверхнево, формально, без виявлення і фіксації правопорушень.

Численні клопотання ОСОБА_5 , подані на підставі ст. 220 КПК України, щодо проведення слідчих дій, слідчим проігноровано, чим порушено вимоги ст. 223 КПК України. Всупереч ч. 2 ст. 220 КПК України слідчим не винесено постанови за клопотаннями з метою недопущення можливості їх оскарження. В клопотаннях слідчому вказано, хто саме був свідком певної події і було висловлено прохання їх про це допитати. Проте, свідкам не задано питань, щодо конкретних фактів, міліціонерам не було зрозуміло мету опитування, ними лише складено документ встановленої форми.

За клопотанням ОСОБА_5 № 12 від 13.03.2014 слідчим винесено постанову про задоволення клопотання щодо ознайомлення з провадженнями, про що скаржника не повідомлено. ОСОБА_5 відмовлено в усній формі в ознайомленні з провадженнями, хоч він звертався до слідчого особисто протягом кількох днів, іноді двічі на день. Лише після подачі повторного клопотання, коли ОСОБА_5 сам зайшов до слідчого, він зміг ознайомитися з провадженнями.

Вказівку від 14.01.2014, дану прокурором ОСОБА_7 , який здійснює нагляд за провадженнями, слідчим не виконано.

Виходячи з вищенаведених фактів, ОСОБА_5 в своїй скарзі просить в слідчого судді: скасувати постанови слідчого ОСОБА_3 про закриття кримінальних проваджень від 28.03.2014: №0000139 від 19.02.2014 за ст. 161 КК України, №0001115 від 14.11.2013 заст. 172 КК України, №0000140 від 19.02.2014 за ст. 182 КК України, №0000141 від 19.02.2014 за ст. 366 КК України; зобов`язати слідчого ОСОБА_3 винести постанови щодо всіх поданих клопотань; зобов`язати слідчого ОСОБА_3 належним чином перевірити всі наведені факти правопорушень (в тому числі опитуванням свідків щодо конкретних подій) з метою отримання достатніх доказів для доведення винуватості у суді; зобов`язати слідчого ОСОБА_3 виконати вказівку прокурора від 14.01.2014 в повному об`ємі.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав скаргу та пояснив наступне. Висновок щодо порушення його прав за релігійними переконаннями як вважає ОСОБА_5 слідчий міг зробити лише після задоволення та розгляду всіх його клопотань. Так лише до посадової інструкції ОСОБА_5 було внесено пункт про надання згоди на обробку персональних данних, лише ОСОБА_5 переведено на 0,5 ставки і на мінімальну заробітну плату, лише ОСОБА_5 не забезпечено робочим місцем на протязі 8 місяців, лише ОСОБА_5 змушено у письмовій формі вести журнал обліку роботи. Цим всім фактам слідчий на дав належної оцінки. Також ОСОБА_5 незаконно до трудової книжки внесено неправдиві записи про звільнення, а також про дисциплінарне стягнення. Слідчим не відшукувались докази по справі, у тому числі й речові докази. Численні клопотання ОСОБА_5 слідчим були проігноровані. Свідки були допитані лише формально, без постановки їм необхідних запитань. Тай на думку скаржника свідки не вправі робити висновків чи були факти переслідування ОСОБА_5 за релігійними переконаннями зі строни адміністрації чи ні, а такі висновки вправі зробити лише суд. Також ці свідки працююють під керівництвом ОСОБА_8 , залежні від нього і не могли дати об`єктивних показів, чому і скаржник просив на час розслідування відсторонити ОСОБА_8 від посади.

Під використанням конфіденційної інформації, скаржник розуміє оброблення його персональних данних, тобто прізвища імені по батькові, року народження, місця проживання. А також те, що знаючи про наявність відмітки у паспорті про можливість здійснювати будь які платежі без ідентифікаційного номера, ОСОБА_9 , 12.08.2013 року видав йому довідку із ідентифікаційним номером, а 16.12.2013 року вніс в посадову інструкцію вимогу щодо обов`язку надавати письмову згоду на використання та обробку його ( ОСОБА_5 ) персональних данних. Щодо законності звільнення то ОСОБА_5 подано позов до суду про поновлення на роботі, але справу судом ще не розглянуто.

Слідчий ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що після скасування судом його постанови про закриття кримінально провадження, було визнано ОСОБА_5 потерпілим, допитано його по всіх фактах, допитано самого начальника відділу охорони здоров`я Дубенської міської ради ОСОБА_8 , допитано свідків, на яких вказував сам ОСОБА_5 . Аретемовський заперечував факти переслідування чи суб`єктивного відношення до ОСОБА_5 через його релігійні переконання а вказував на неналежне виконання трудових обов`язків. Свідки також не підтвердили, що їм відомо щось про таке переслідування чи суб`єктивне відношення до ОСОБА_5 через його релігійні переконання про які їм здебільшого й невідомо.

Щодо порушення недоторканості приватного життя, тобто обвинувачення за ст.182 КК України, то сам скаржник при його допиті не зміг навести таких фактів і не зміг пояснити яку саме конфіденційну інформацію, збирав, чи розповсюджував про нього начальник відділу охорони здоров`я ОСОБА_8 . В допиті скаржник вказав, що під цим він розуміє його прізвище, ім`я по батькові, та рік народження. Щодо грубого порушення законодавства про працю, то скаржник вважає, що його звільнено з роботи явно незаконно, і зараз є справа у суді щодо поновлення його на роботі.

Щодо внесення ОСОБА_8 завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, то встановлено, що ОСОБА_8 як безпосередній начальник доручив ОСОБА_5 скласти звіт щодо засобів вимірювання. Перевіривши цей звіт ОСОБА_9 виявив там помилки і зробив три виправленя щодо кількості цих засобів вимірювання в сторону зільшення чи зменшення на одну одиницю, після чого як особа, що несе персональну відповідальність за достовірність цього звіту підписав цей звіт. Якихось недостовірностей у цьому звіті не встановлено.

І щодо грубого порушення трудового законодавства при звільненні, то встановлено, що таке звільнення проведено зі згоди профспілкового комітету, і грубих порушень зі сторони адміністрації при звільненні не встановлено, що також підтвердила й інпекція праці при перевірці.

Вислухавши пояснення скаржника, та слідчого, ознайомившись з документами по справі, приходжу до наступного висновку.

Щодо факту порушення прав ОСОБА_5 за релігійними переконаннями, (ст.161 КК України) то слідчим перевірено доводи ОСОБА_5 з допитом свідків на яких він сам вказував і жоден із свідків не підтвердив таких фактів. Ті факти, що наводить ОСОБА_5 у своїй скарзі, як внесення пункту про надання згоди на обробку персональних данних, переведення на 0,5 ставки і на заробітну плату відповідно від цього об`єму роботи, ведення журналу обліку виконаної роботи лежать у сфері трудових відносин і не виходять за їх межі. Так само накладення дисциплінарного стягнення чи звільнення скаржника з роботи, яке до тих пір доки не відмінене судом є законним. Тому твердження ОСОБА_5 щодо його переслідування за релігійним переконаннями не знайшли свого підтвердження при досудовому розслідуванні.

Щодо ст.182 КК України, тобто порушення недоторканості приватного життя, то наявність у посадовій інструкції норми щодо надання згоди на використання персональних данних працівника з метою реалізації трудових відносин, адміністративно-правових, податкових відносин у сфері бухгалтерського обліку та відносин у сфері управління людськими ресурсами (п.2.10 посадової інструкції ОСОБА_5 ) то використання таких даних щодо прізвища, імені та по батькові, року народження особи, та місця її проживання за місцем роботи, як вказано у посадовій інструкції з метою реалізації трудових відносин, адміністративно-правових, податкових відносин у сфері бухгалтерського обліку ніяк не може розцінюватись як незаконне збирання, зберігання, використання чи поширення конфіденційної інформації про особу, бо надання та використання такої інформації при оформленні на роботу передбачено всіма законодавчими актами держави. Без використання такої інформації неможливо особі ні виплатити заробітну плату ні оформити пенсійну справу, і тому подібне, що є абсурдом.

Щодо внесення ОСОБА_8 завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, то приходжу до висновку, що такі факти теж на знаходять свого підтвердження. Внесення виправлень до звіту по вимірювальних приладах, не може бути розцінено як внесення завідомо неправдивих відомостей. Крім того ніде не встановлено, що ці відомості, що виправлені ОСОБА_9 завідомо не відповідають дійсності, тобто завідомо неправдиві, і це вчинено ним умисно. Підписання посадовою наказу про звільнення чи накладення адміністративного стягнення, які до цієї пори ніким не відмінені теж не може бути розцінено як внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документа.

І щодо ст.172 КК України, тобто грубого порушення трудового законодавства, то слідчим встановлено, що звільнення проведено з дотриманням вимог КЗпП України, тобто зі згоди профспілкового комітету і тому грубого порушення трудового законодавства вже не вбачається. Взагалі законність звільнення на даний час оцінюється судом в рамках розгляду цивільної справи і говорити про будь які порушення трудового законодавства, а надто грубі порушення з особистих мотивів є передчасним.

Зважаючи на викладені доводи, приходжу до висновку, що доводи скаржника наведені ним у скарзі є цілком суб`єктивними та надуманими, постанови слідчого щодо закриття кримінальних проваджень від 28.03.2014 року є обгрунтованими, а скарга ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.307 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанови слідчого ОСОБА_3 СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області від 28.03.2014 року про закриття кримінальних проваджень №0000139 від 19.02.2014 за ст. 161 КК України, №0001115 від 14.11.2013 за ст. 172 КК України, №0000140 від 19.02.2014 за ст. 182 КК України, №0000141 від 19.02.2014 за ст. 366 КК України відмовити за безпідставністю скарги.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: