У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3940/15

№ 1-кс/183/407/15

07 липня 2015 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , начальника слідчого відділення СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілої ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :
26.06.2015 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.05.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002872, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Скарга обґрунтована наступним. В обґрунтовування свого рішення слідчий зазначає, що ОСОБА_6 26.07.2013 року подарував ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1 , яка не згодна з тим, що ОСОБА_3 має право користуватись цим житлом. По перше: ОСОБА_6 за невиконання рішення суду притягнений до адміністративної відповідальності значно раніше, а саме 11 березня та 24 квітня 2013 року, тому здійснений 26.07.2013 року правочин на кваліфікацію злочину не впливає. По друге: під час досудового розслідування 24.04.2015 року нею подано слідчому письмове клопотання про долучення довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 22.11 2013 року є власником будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, ці обставини не узгоджуються з обґрунтуванням слідчого.

В обґрунтовування свого рішення слідчий також зазначає, що ОСОБА_6 не мав умислу на невиконання рішення суду, бо на його ( ОСОБА_6 ) думку ОСОБА_3 має право на тимчасове перебування в будинку, час на збір речей, переночувати тощо, але не проживати в ньому. Юридичне тлумачення рішення йому не роз`яснено. Таким чином, слідчий у своїй діяльності керувався не доказами, зібраними, перевіреними та яким надана оцінка відповідно до КПК України, а лише думками ОСОБА_6 . За даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 26.05.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 в присутності державного виконавця не дозволяв ОСОБА_3 пройти по території свого подвір`я, створив реальну перешкоду ОСОБА_3 потрапити до свого житла. Аналогічні показання зафіксовані в протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 25.05.2015 року. Таким чином, обґрунтовування слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яким слідчий оцінку не дав. В обґрунтовування свого рішення слідчий зазначає, що з резолютивної частини рішення суду йому не зрозуміло, що саме суд мав на увазі, оскільки не вказано, в якій саме частині будинку та з якою метою може знаходитись ОСОБА_3 , питання щодо вселення ОСОБА_3 не ставиться. Проте, слідчий під час досудового розслідування не має права переймати захисну позицію учасників провадження, зокрема ОСОБА_6 , а відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. В свою чергу ст. 39 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, який організовує досудове розслідування, яке між тим триває вже більш ніж два роки, уповноважений у разі неефективного розслідування відсторонити слідчого від проведення слідства, в тому числі, як вважає потерпіла, і в ситуації, коли слідчому щось не зрозуміло. Також слідчий не мотивував, яке відношення до справи має цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 та здійснюваний у зв`язку із цим розгляд цивільної справи. При розслідування кримінального провадження слідчий не виконав вимоги ст.ст. 9, 93, 110 КПК України, оскільки допустив однобічність і неповноту, що вплинуло на його рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи. Прокурор з таким рішенням слідчого погодився, що змушує потерпілу для захисту своїх прав звернутися зі скаргою до суду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 скаргу підтримала.

Начальник слідчого відділення СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував та пояснив наступне. В рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 року, яким ОСОБА_6 було зобов`язано не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , не конкретизовано яким чином воно повинно виконуватись шляхом вселення ОСОБА_3 чи в інший спосіб. У зв`язку із цим, у слідчого виникли складнощі з описанням об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України щодо дій ОСОБА_6 у повідомленні про підозру. Тобто слідчому незрозуміло яким чином ОСОБА_6 не виконував вказане рішення суду, що і стало причиною закриття кримінального провадження.

Суд, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вислухавши пояснення потерпілої та слідчого, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 року по справі №2-3844/2011 ОСОБА_6 було зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_10 від 26.02.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду. Актами державного виконавця від 11 березня та 23 квітня 2013 року встановлено, що боржник ОСОБА_6 не виконує рішення суду, а постановами державного виконавця від 12 березня та 24 квітня 2013 року на ОСОБА_6 було накладено штрафи за невиконання рішення суду.

24.04.2013 року державний виконавець звернулась до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровські області з поданням про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду і постановою від 24.04.2013 року закінчила виконавче провадження.

25.04.2015 року за даним фактом до ЄРДР за № 0002872 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.05.2015 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (надалі оскаржувана постанова).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Повнота дослідження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають сумнівів.

При мотивуванні свого рішення про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що «Державний виконавець за роз`ясненням резолютивної частини рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 року не зверталась, постанова про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_3 не оскаржувалась. З резолютивної частини рішення суду не зрозуміло, що саме суд мав на увазі, питання щодо вселення ОСОБА_3 не ставиться, не вказано, в якій саме частині житлового будинку та з якою метою може знаходитись ОСОБА_3 »

Слідчий також зазначає, що ОСОБА_6 не мав умислу на невиконання рішення суду, бо на думку останнього ОСОБА_3 має право на тимчасове перебування в будинку, час на збір речей, переночувати тощо, але не проживати в ньому. Крім того, ОСОБА_6 за договором дарування від 26.07.2013 року подарував ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1 , яка не згодна з тим, що ОСОБА_3 має право користуватись цим житлом, про що подано відповідний цивільний позов до ОСОБА_3 .

Однак, з матеріалів скарги та кримінального провадження суд вбачає, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено в необхідному обсязі слідчі та інші дії щодо з`ясування дійсних обставин кримінального правопорушення.

Так, слідчим не надано належної правової оцінки актам державного виконавця від 11 березня та 23 квітня 2013 року, показанням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які фактично підтверджують доводи потерпілої ОСОБА_3 і свідчать про умисне невиконання ОСОБА_6 рішення суду. Також, в ході досудового розслідування слідчим не досліджено та не надано правової оцінки наданим потерпілою слідчому разом з клопотанням від 24.04.2015 року документам щодо оформлення 22.11.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , за яким власником вказаного будинку знову став ОСОБА_6 . Таким чином, обґрунтовування слідчого не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яким слідчий оцінку не дав.

Посилання слідчого на те, що ОСОБА_6 не зрозуміло рішення суду є необгрунтованим, оскільки останній має право в такому разі звернутись до суду за відповідним роз`ясненням, однак до цього часу цього не зробив. В той же час, суд вважає, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2012 року ОСОБА_3 фактично надано право використовувати житловий будинок АДРЕСА_1 за його цільовим призначенням, а саме для проживання, а ОСОБА_6 зобов`язано не чинити їй в цьому перешкод. У зв`язку із цим, cлідчим необгрунтовано прийнято до уваги вільне і на власний розсуд тлумачення ОСОБА_6 вказаного рішення суду. З цих причин не заслуговують на увагу також доводи слідчого про те, що рішення суду не конкретизовано в частині способу його виконання.

Все вищевказане спростовує доводи слідчого, зазначені в оскаржуваній постанові, і свідчить про неповноту досудового розслідування і передчасне закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 91 КПК України доказування в кримінальному провадження полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Такий обов`язок щодо повноти та об`єктивності досудового розслідування в даному кримінальному провадженні слідчим не виконаний у повній мірі.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнята без всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, і тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :
Скаргу потерпіло ї ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Новомосковського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.05.2015 року про закриття кримінального провадження № 0002872.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1