Справа № 591/9932/14-к
Провадження № 1-кп/591/63/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.09.2004 року Ковпаківським районним судом м.Суми за ст.ст. 296 ч. 2, 75 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

15.03.2005 року Ковпаківським районним судом м.Суми за ст.ст. 296 ч. 3, 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

30.01.2014 року Зарічним районним судом м.Суми за ст.309 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачений

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2014 року о 08 год. 00 хв. мобільна група НОМЕР_2 у складі інспектора ПС БПС по обслуговуванню Сумського MB У МВС України в Сумській області старшого сержанта міліції ОСОБА_6 та старшого сержанта міліції ОСОБА_7 , згідно функціональних обов`язків інспектора патрульної служби БПС, підпорядкованого Сумському MB УМВС України в Сумській області та постової відомості розстановки нарядів БПС, підпорядкованого Сумському MB УМВС України в Сумській області, пройшовши інструктаж про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю в БПС, підпорядкованого СМВ УМВС України в Сумській області, перебуваючи в форменому одязі, заступили на добове чергування по охороні громадського порядку у м. Суми.

24.09.2014 року о 16-32 год. вказана мобільна група під час патрулювання м. Суми отримала повідомлення від ЧЧ Сумського МВ УМВС України в Сумській області щодо обслуговування події по зверненню громадянки ОСОБА_8 із приводу вчинення сварки та бійки її сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши на місце виклику о 16 год. 36 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за згодою власника ОСОБА_8 зайшли до її квартири АДРЕСА_2 , де виявили правопорушника ОСОБА_4 та його знайомого ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходились у жилій кімнаті вказаної однокімнатної квартири.

ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння о 16 год. 45 хв. на пропозицію працівника міліції ОСОБА_6 одягнутись та вийти в коридор під`їзду для з`ясування обставин виклику, відреагував агресивно та став виражатись у бік працівників міліції нецензурною лайкою. При спробі ОСОБА_10 шляхом неодноразово повторених законних вимог угамувати конфлікт, ОСОБА_4 діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків, посягаючи на недоторканість особи та нормальну діяльність правоохоронних органів, з метою опору та спричинення тілесних ушкоджень працівникові міліції, який перебуває при виконанні своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку, раптово наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область верхньої губи та, махаючи руками, ОСОБА_4 намагався нанести ще декілька ударів, від яких ОСОБА_6 став ухилятись.

У цей же час, ОСОБА_6 , розуміючи, що виникла безпосередня загроза його життю та здоров`ю як працівника міліції, для самозахисту від нападу та припинення кримінального правопорушення, діючи у відповідності до ст. 12 п.2, ст. 14 п. 1 ч. 1 Закону України Про міліцію застосував до ОСОБА_4 фізичну силу та спеціальний засіб у вигляді браслетів ручного стягування для самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу життю або здоров`ю працівника міліції.

Під час застосування спецзасобу ОСОБА_4 продовжував умисно здійснювати активну фізичну протидію - чинити опір працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, який виразився у тому, що він продовжував вести себе агресивно, намагався вирватися від ОСОБА_6 , при цьому двічі вкусив останнього за праву руку схопившись руками за штатну шкіряну поясну кобуру табельної вогнепальної зброї ПМ, пошкодив її, відірвавши по шву шкіряну поясну лямку кріплення кобури.

Не зважаючи на активну фізичну протидію - опір та спричинення тілесних ушкоджень працівнику міліції, ОСОБА_4 були одягнені наручники та в подальшому останнього доставлено до Сумського MB УМВС України в Сумській області.

В ході вказаних протиправних дій ОСОБА_4 було завдано ОСОБА_6 тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1333 від 20.10.2014 року, у вигляді: на слизовій верхньої губи по центру крововилив неправильної форми розмірами 2,5x1 см; на фоні крововиливу садно лінійної форми розмірами 1х0,1 см.; у ділянці верхньої губи по центру садно смугасте розмірами 0,8x0,4 см.; у ділянці правого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні крововилив неправильної овальної форми розмірами 2x0,5 см.; на фоні крововиливу садно кільцевидної форми переривистого характеру у вигляді відбитків зубів людини діаметром до 3 см. шириною 0,5 см.; у ділянці правого передпліччя в середній третині по зовнішній поверхні крововилив неправильної овальної форми розмірами 2,5x0,5 см; на фоні крововиливу садна кільцевидної форми переривистого характеру у вигляді відбитків зубів людини діаметром до 3 см., шириною 0,5 см. Кількість травматичних дій не менше 3-х. Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Такі дії ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 342 ч. 2, ст. 345 ч. 2 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання цим працівником службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого подав угоду про примирення з потерпілим від 07 квітня 2015 року та заявив клопотання про її затвердження. Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України. ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони домовились про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого покарання в межах санкцій ст.ст. 342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України. Сторони дійшли до висновку про можливість звільнення від покарання з випробуванням з застосуванням вимог ч. 2 ст. 75 КК України. Захисник просить також визначити мінімальний термін випробування.

Обвинувачений та потерпілий просять угоду затвердити.

Прокурор вважає, що зміст угоди про примирення відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та за ч. 2 ст. 345 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання цим працівником службових обов`язків щодо охорони громадського порядку та умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Обвинувачений розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надає згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим покарання.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально- процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

Суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання

- за ст. 342 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

- за ст. 345 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком один рік один місяць.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1