Справа № 310/6963/14-к
Провадження №1-кп/310/461/14
ВИРОК

Іменем України

17 листопада 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Пшеничного І.А.

при секретарі Тімченко В.М.

за участю прокурора Педана Ю.Г.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене 15.08.2014 року до ЄРДР
за №0003965, за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Дніпровка Кам'янсько-Дніпровського
району Запорізької області,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимого 12.03.2014 року
Енергодарським міськрайонним судом
Запорізької області за ч.1 ст.185 КК
України до штрафу у розмірі 850 грн. 00
коп., який в повному обсязі сплачено
20.03.2014 року,

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с.
Дніпровка Кам'янсько-Дніпровського
району Запорізької області,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_3, раніше судимого:

1) 25.01.2005 року
Кам'янсько-Дніпровським районним судом
Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.75 КК
України до 2 років позбавлення волі,
звільненого від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 1
рік;

2) 26.12.2005 року
Кам'янсько-Дніпровським районним судом
Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185,
ч.4 ст.70, ст.75 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільненого від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

3) 23.01.2007 року
Кам'янсько-Дніпровським районним судом
Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289,
ст. ст. 69, 70, 71 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі, звільненого
15.10.2008 року умовно-достроково на
підставі постанови Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 07.10.2008 року на невідбутий
строк 1 рік 8 місяців 4 дня;

4) 31.08.2010 року
Кам'янсько-Дніпровським районним судом
Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190,
ст. ст. 70, 71 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі, звільненого
23.04.2013 року умовно-достроково на
підставі ухвали Оріхівського
районного суду Запорізької області від
15.04.2013 року на невідбутий строк 9
місяців 1 день;

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, будучи раніше засудженим за
вчинення умисного корисливого злочину,
судимість за який не знята і не
погашена, на шлях виправлення не став
та знову вчинив умисний корисливий
злочин за наступних обставин.

ОСОБА_4, будучи раніше неодноразово
засудженим за вчинення умисних
корисливих злочинів, судимість за які
не знята і не погашена, на шлях
виправлення не став та знову вчинив
новий умисний корисливий злочин за
наступних обставин.

Так, 15 серпня 2014 року, приблизно о 01 год.
30 хв., ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3, проходячи
біля будинку АДРЕСА_4, вирішили скоїти
таємне викрадення чужого майна.

З метою вчинення таємного викрадення
чужого майна, за попередньою змовою між
собою, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 через
незачинену хвіртку проникли на
територію зазначеного домоволодіння.
Після чого, з метою реалізації
злочинного умислу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
пересвідчившись, що жильці будинку
сплять та їх дії не помічені, через
незачинені вхідні двері проникли до
кімнати будинку АДРЕСА_4, де підшукали
речі, які можливо викрасти. З цією метою
ОСОБА_3, знаходячись в кімнаті будинку,
де в цей час спали ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
реалізуючи спільний злочинний намір,
зтумбочки взяв мобільний телефон «Samsung
Galaxy S3» вартістю 4000 грн. 00 коп., який
знаходився в чохлі вартістю 100 грн. 00
коп., мобільний телефон «Nokia 5230»
вартістю 1000 грн. 00 коп. та мобільний
телефон «НТС Brilliant» вартістю 1500 грн. 00
коп.

Далі, ОСОБА_4, з метою подальшого
пришукування речей, які можна викрасти,
почав проходити по кімнаті, але в цей
час ОСОБА_6 прокинулась і помітила
ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Усвідомлюючи, що їх дії помічені та
сприймаються ОСОБА_6 як злочинні,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, діючи умисно, з
корисливих мотивів, зметою відкритого
викрадення чужого майна, утримуючи при
собі пришукані раніше: мобільний
телефон «Samsung Galaxy S3» вартістю 4000 грн. 00
коп., який знаходився в чохлі вартістю
100 грн. 00 коп., мобільний телефон «Nokia 5230»
вартістю 1000 грн. 00 коп. та мобільний
телефон «НТС Brilliant» вартістю 1500 грн. 00
коп., що належать ОСОБА_7, зникли з місця
вчинення злочину, тим самим відкрито,
повторно, викрали належне ОСОБА_7 майно,
після чого розпорядилися викраденим на
власний розсуд, чим завдали потерпілій
майнову шкоду на загальну суму 6600 грн. 00
коп.

Допитані під час судового розгляду
обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4
винуватість у вчиненому кримінальному
правопорушенні визнали повністю та
пояснили, що в нічний час 15.08.2014 року, за
пропозицією ОСОБА_4, через незачинену
хвіртку вони зайшли на територію
будинку АДРЕСА_4, де проникли в однин із
номерів, двері якого були відкриті,
звідки таємно викрали три мобільні
телефони, але коли вони виходили
проснулося дівчина, тому вони втекли.
Один з викрадених телефонів вони
встигли продали, а отримані від його
продажу гроші вони витратили на власні
потреби. Інші викрадені телефони були
вилучені у них працівниками міліції,
яким вони сприяли у розкритті злочину.
Усвідомлюють протиправний характер
своїх дій, у вчиненому розкаюються та
просять суд суворо не карати.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини у апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинувачених та дослідивши матеріали,
що характеризують особи обвинувачених,
суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм
злочину при обставинах, викладених у
вироку, доведена повністю та дії
обвинувачених правильно кваліфіковані
за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж),
вчинене повторно, за попередньою
змовою групою осіб, поєднане з
проникненням у житло.

При призначенні покарання
обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у
відповідності зі ст. ст. 65-68 КК України,
суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, сукупність усіх
обставин, що їх характеризують, особи
винних й обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, які пом'якшують покарання
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з ч.1 ст.66 КК
України, суд визнає: щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з ч.1 ст.67 КК
України, суд визнає: рецидив злочину.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_3, який раніше
судимий, але покарання у вигляді штрафу
сплатив в повному обсязі 20.03.2014 року,
має сім'ю, постійне місце реєстрації та
проживання, де характеризується
задовільно, зважаючи на його
відношення до вчиненого та обставини
провадження, які свідчать про активне
сприяння розкриттю злочину, суд
приходить до висновку про доцільність
призначення покарання, необхідного і
достатнього для виправлення у вигляді
позбавлення волі в межах мінімальної
санкції, передбаченої ч.3 ст.186 КК
України, оскільки саме це покарання
найбільше відповідатиме меті його
призначення відповідно до ст.50 КК
України, але відповідно до вимог ст.75 КК
України про можливість виправлення
обвинуваченого без відбування
призначеного покарання та його
звільнення від відбування покарання з
випробуванням, якщо він протягом
визначеного судом іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього, відповідно до ст.76
КК України, обов'язки.

Також з урахуванням обставин справи та
особи обвинуваченого ОСОБА_4, який має
сім'ю, постійне місце реєстрації та
проживання, де характеризується
позитивно, однак раніше неодноразово
судимий та відбував покарання у
вигляді позбавлення волі, звідки був
умовно-дострокове звільнений 23.04.2013
року, але знову вчинив нове кримінальне
правопорушення, зважаючи на його
відношення до вчиненого, суд приходить
до висновку про доцільність
призначення покарання, необхідного і
достатнього для виправлення у вигляді
позбавлення волі, але з урахуванням
зазначених обставин, які пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину, про
можливість застосування ст.69 КК
України, і призначення основного
покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією ч.3 ст.186 КК
України, оскільки саме це покарання
найбільше відповідатиме меті його
призначення відповідно до ст.50 КК
України.

Під час кримінального провадження
цивільний позов не пред'являвся.

Також суд вважає, що зникли ризики,
передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які
були встановлені при обранні
запобіжного заходу відносно ОСОБА_3,
тому до набрання вироком законної сили
існують підстави для скасування
запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою щодо обвинуваченого та він
підлягає звільненню з під варти в залі
судового засідання.

Однак суд вважає, що ризики,
передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які
були встановлені при обранні
запобіжного заходу відносно ОСОБА_4, не
зникли, тому до набрання вироком
законної сили існують підстави для
продовження щодо обвинуваченого
запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою, обчислюючи строк
відбування покарання з моменту його
фактичного затримання - 19.08.2014 року.

Долю речових доказів суд вирішує у
відповідності до вимог ч.9 ст.100 КПК
України.

Процесуальні витрати у кримінальному
провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст.349, ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі на строк 4
(чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від відбування призначеного
покарання, якщо він протягом 2 (двох)
років іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього, відповідно до ст.76 КК України,
обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з'являтися для реєстрації
в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК
України, та призначити йому покарання,
з застосуванням ст.69 КК України, у
вигляді позбавлення волі на строк 2
(два) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_4 обчислювати з моменту його
фактичного затримання - 19.08.2014 року.

Речові докази:

- мобільний телефон «Nokia 5230» та
мобільний телефон «НТС Brilliant», які
згідно розписки без дати передані на
відповідальне зберігання ОСОБА_7, -
повернути власнику ОСОБА_7;

- мікрочастки, які згідно квитанції
№000494 від 27.08.2014 року зберігаються в
камері речових доказів Бердянського МВ
ГУМВС України в Запорізькій області, -
знищити.

Запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, обраний щодо ОСОБА_3,
скасувати до набрання вироком законної
сили та звільнити його з-під варти в
залі судового засідання.

В рахунок строку відбування покарання
ОСОБА_3 зарахувати досудове тримання
під вартою з 19.08.2014 року по 17.11.2014 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою, обраний відносно ОСОБА_4,
залишити без змін та продовжити до
набрання вироком законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченим та
прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Учасникам судового провадження, які не
були присутніми в судовому засіданні,
надіслати копію вироку не пізніше
наступного дня.

Суддя
І.А. Пшеничний