Справа № 473/5497/14-к
ВИРОК
іменем України
"19" січня 2015 р. м.Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальні провадження №0002383 та №0002627 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Градівка Веселинівського району Миколаївської області, циган, громадянин України, не одружений, не працює, з неповною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 29.04.2010 року Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 13.01.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 18.06.2014 року згідно ст.2 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2014 року близько 19 години ОСОБА_7 по вул.Кірова в м.Вознесенську біля зупинки маршрутного таксі в напрямку на с.Прибужани спілкувався із потерпілим ОСОБА_5 , у якого побачив мобільний телефон, яким потерпілий скористався. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном, який належав потерпілому, і він з корисливих мотивів вихопив з руки ОСОБА_5 мобільний телефон «Jiayu G2F» вартістю 1330 грн., в якому знаходилася флеш-карта «Micro SD» об`ємом 16 Гб вартістю 130 грн. та сім-картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн. та з цим мобільним телефоном побіг в напрямку Вознесенського міського будинку культури, таким чином відкрито заволодів мобільним телефоном. В результаті умисних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1470 грн. Під час досудового слідства вказані умисні протиправні дії ОСОБА_7 були кваліфіковані ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину за пред`явленим обвинуваченням не визнав та суду пояснив, що, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ввечері 05 листопада 2014 року по вул.Кірова в м.Вознесенську біля зупинки на с.Прибужани зустрів потерпілого ОСОБА_5 , який чекав на зупинці автобус. Спочатку він попросив у потерпілого цигарки, які той йому дав, а коли потерпілий скористався телефоном обвинувачений почав просити телефон, щоб зателефонувати. Оскільки телефон потерпілого був розряджений, маючи намір його зарядити ОСОБА_7 поніс його до вагончика на зупинці. Коли рухався в напрямку міського будинку культури, то почув, що якісь хлопці кричали «Стій, віддай телефон». Біля будинку культури його наздогнали (в тому числі співробітник міліції), звалили на землю і відібрали телефон.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що ввечері 05 листопада 2014 року по вул.Кірова в м.Вознесенську біля зупинки на с.Прибужани коли він їхав додому, до нього підійшов обвинувачений і попросив цигарок, які він йому дав. Коли у нього задзвонив телефон, і він відповів на дзвінок, обвинувачений, побачивши мобільний, став просити скористатися ним, але він відмовив, пояснив, що телефон розряджено. Натомість обвинувачений вихопив у нього з рук телефон і побіг в бік міського будинку культури, а він наздоганяв його, голосно вимагаючи повернути телефон. В районі будинку культури обвинувачений був затриманий співробітником міліції і телефон потерпілому повернули у відділенні.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працює міліціонером ДПС в м.Южноукраїнську. В листопаді 2014 року, виконуючи свої посадові обов`язки, в будинку культури м.Вознесенська здійснював охорону виборчої дільниці. О 20-21 год. вийшов подихати повітрям і побачив обвинуваченого, який пробігав повз нього на відстані приблизно 2 метрів. Спочатку свідок не надав цьому значення, але через декілька хвилин побачив військового, який вийшов з боку кафе «Маямі» і був розгублений. Свідок зрозумів, що особа, яка побігла повз нього, скоріш за все, щось викрала у військового. Свідок почав наздоганяти обвинуваченого, який бачив, що той був у форменому одязі міліціонера. На вимогу свідка зупинитись, обвинувачений не реагував та озирнувшись один раз, продовжував тікати далі. Біля першої лавки до парку свідок наздогнав та затримав обвинуваченого, в правій руці якого був чорний мобільний телефон. Пізніше затриманого обвинуваченого та мобільний телефон свідок передав слідчій групі. На вимогу свідка пояснити навіщо обвинувачений взяв телефон, той сказав, що з метою подзвонити мамі потерпілого та сказати щоб забрали його, оскільки той був п`яний.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд вважає, що його дії кваліфіковані вірно і його вина у вчинені вказаного злочину підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , а також наданими письмовими доказами, а саме; протоколом огляду від 05.11.2014 року, згідно із яким потерпілий упізнав свій телефон, який було відкрито викрадено обвинуваченим; постановою від 05.11.2014 року про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5 , інформацією про вартість викраденого телефону з мережі Інтернет.

06 грудня 2014 року о 9 год. 40 хв. ОСОБА_7 в приміщенні магазину «Від 40 гривень», який розташований за адресою м.Вознесенськ, вул..Жовтневої революції №5-а побачив на столику продавця ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung-GT-5300». В цей час у нього виник корисливий умисел на таємне викрадення цього мобільного телефону. Скориставшись тим, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, а продавець ОСОБА_6 відволіклась, обслуговуючи іншого покупця, ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав мобільний телефон «Samsung-GT-5300» вартістю 450 грн., в якому знаходилася флеш-картка «Micro SD» об`ємом 2 Гб вартістю 50 грн., сім-картка мобільного оператору «МТС» вартістю 10 грн. Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_7 після вчинення крадіжки розпорядився на власний розсуд. В результаті викрадення чужого майна обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 510 грн. Під час досудового слідства вказані умисні протиправні дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, та суду пояснив, що в грудні 2014 року, точної дати не пам`ятає, разом з племінником зайшли до магазину, де останньому необхідно було купити постільну білизну. Поки племінник підбирав білизну, він взяв мобільний телефон, який лежав на прилавку і поклав собі до кишені. Пояснив, що злочин вчинив, оскільки був випивший, викрадений телефон віддав племіннику.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що працює продавцем-консультантом в магазині. 06.12.2014 року о 09-40 грн., перед тим як у неї було викрадено мобільний телефон, в магазині вона була сама, скориставшись телефоном поклала його на шафу. До магазину зайшов обвинувачений разом ще з однією особою, в магазині нікого не було. Поки інший чоловік вибирав постіль, обвинувачений схилився на шафу. Коли ці двоє пішли, то потерпіла виявила зникнення телефону. З інших мобільних телефонів почала дзвонити на свій номер, але телефон вже не відповідав. У зв`язку з крадіжкою телефону звернулася до міліції, звідки їй через деякий час подзвонили, і коли вона прийшла, то впізнала свій телефон, якій їй повернув слідчий, разом з телефоном була повернута картка пам`яті об`ємом 2 гб. Картку пам`яті «МТС» повернуто не було.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд вважає, що його дії кваліфіковані вірно і його вина у вчинені вказаного злочину підтверджується також показаннями потерпілої ОСОБА_6 , а також наданими письмовими доказами, а саме; протоколом огляду від 08.12.2014 року, згідно із яким потерпіла упізнала свій телефон, який було таємно викрадено обвинуваченим; постановою від 08.12.2014 року про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 , інформацією про вартість викраденого телефону від ПП ОСОБА_9 .

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно (грабіж) та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Під час судового розгляду кримінального провадження, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.66 КК України не встановлено. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах - не перебуває; раніше судимий, вчинив нові корисливі злочини через нетривалий час після відбуття покарання за попереднім вироком, має непогашену судимість за аналогічний злочин, новий злочин, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.185 КК України, обвинувачений вчинив 06.12.2014 року, тобто через три дні після того, як було проведено підготовче судове засідання за кримінальним провадженням, де ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, а також те, що злочини, які вчинив ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України належить до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, наявність обтяжуючих покарання обставин - суд, вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілими заявлено не було. Судові витрати за кримінальним провадженням відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.186 КК України у вигляді у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити в силі запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_7 та доставки його до Миколаївського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області доручити Вознесенському МВ УМВС України в Миколаївській області після вступу вироку з законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту після вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Jiayu G2F», в якому знаходиться флеш-карта «Micro SD» об`ємом 16 Гб та сім-картка мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн., які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому як власнику; мобільний телефон «Samsung-GT-5300», який переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишити останній як власнику.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а підсудним в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду ОСОБА_1