Справа № 2607/7982/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2012 Подільського районного суду
м.Києва в складі:

головуючого судді Бородій В. М.
секретаряЗаровській М. О. за участі
прокурораПересунька С.С. розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду у місті Києві кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця
міста Києва, громадянина України,
освіта середня спеціальна, не
одруженого, не працює, зареєстрований
та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимий в силу ст.89 КК
України,

у вчиненні злочину передбаченого
ч.1 ст. 187 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим
майном поєднаного з погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя чи здоров'я, 19.04.2012 року,
приблизно о 21 годині 05 хвилин,
перебував біля будинку АДРЕСА_2, де
побачив раніше незнайому йому ОСОБА_4
та вирішив заволодіти її майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи
з корисливих спонукань ОСОБА_3
прослідував за ОСОБА_4 до під'їзду №2,
будинку АДРЕСА_2 та зайшов слідом за
ОСОБА_4 до кабіни ліфта, та натиснув
кнопку сьомого поверху. Під часу руху
ОСОБА_3, тримаючи в лівій руці ніж, який
завчасно взяв з собою, приставив до шиї
ОСОБА_4 та став вимагати гроші, золоті
прикраси та мобільний телефон, тим
самим застосував погрозу насильства,
небезпечного для життя чи здоров'я
потерпілої. Усвідомлюючи реальність
погроз, ОСОБА_4 не стала чинити опір та
на вимогу ОСОБА_3 надала власні гроші в
сумі 160 гривень, які знаходились в
гаманці червоного кольору ціною 370
гривень, мобільний телефон «Nokia 7310»,
ціною 1200 гривень, з сім картою
оператора мобільного зв'язку «Лайф»,
вартістю 30 гривень, на рахунку якого
були гроші в сумі 20 гривень, та який
знаходився в шкіряному чохлі білого
кольору з вишитим маком, ціною 80
гривень. Після цього ОСОБА_3 зірвав з
шиї ОСОБА_4 два золотих ланцюжки один
вартістю 1000 гривень, інший 2500 гривень, а
всього ОСОБА_3 заволодів чужим майном
на загальну суму 5360 грн., чим заподіяв
ОСОБА_4 майнову шкоду, після чого з
місця вчинення злочину зник.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3
свою вину в інкримінованому йому
злочині передбаченому ч.1 ст.187 КК
України визнав та дав показання, що
19.04.2012 року у своїх справах, близько 21
години 05 хвилин, він перебував біля
будинку, АДРЕСА_2. Біля будинку він
побачив раніше не знайому потерпілу
ОСОБА_4 Він вирішив заволодіти її
майном. У нього була пластикова лінійка
сірого кольору, близько двадцяти
сантиметрів довжиною та шириною 1,5-2
сантиметрів. Він вирішив, що при
поганому освітленні потерпіла може
сприйняти її як ніж, якщо він буду нею
погрожувати. Він пішов до під'їзду,
потерпіла зайшла в кабіну ліфта, він
зайшов за нею. Потерпіла нажала кнопку
і вони поїхали. Коли ліфт почав
рухатись вверх, він з кишені куртки
вийняв лінійку та, тримаючи її перед
собою так, щоб потерпіла бачила, сказав,
щоб вона віддала свої гроші, мобільний
телефон та ланцюжки. Потерпіла віддала
йому те, що він сказав. З переліком
речей пред'явлених в обвинуваченні він
погоджуюється. З вартістю кожної речі
погоджується. З загальною сумою
збитків у розмірі 5360 грн. згоден. Під
час судового слідства його родичі
відшкодували заподіяні збитки.

Потерпіла ОСОБА_4 суду дала показання,
що 19.04.2012 року, близько 21 години 05
хвилин, вона поверталась додому. Коли
заходила в під'їзд будинку АДРЕСА_2, то
бачила, що за нею йшов нині підсудний
ОСОБА_3 і розмовляв або робив вигляд, що
розмовляє по мобільному телефону. Коли
вона зайшла в під'їзд, він також зайшов.
Вона викликала ліфт та зайшла в кабіну,
ОСОБА_3 зайшов за нею. Потім він
натиснув кнопку ліфта на свій поверх, а
вона на свій. Як тільки закрились двері
ліфта, ОСОБА_3 на рівні її обличчя в руці
тримав металевий ніж, ручки ножа вона
не бачила. ОСОБА_3, тримаючи ніж,
погрожуючи, сказав, щоб вона знімала
все жовте. Вона сприйняла, що мова йде
про золоті вироби. ОСОБА_3 зірвав з неї
золотий ланцюжок, інший залишився на
шиї. В цей час ОСОБА_3 натискав кнопки
ліфта. Ліфт зупинився на сьомому
поверсі, де вони вийшли із кабіни. На
сьомому поверсі ОСОБА_3 зірвав з неї
другий золотий ланцюжок і висунув
вимогу віддати телефон і гаманець. Вона
все віддала. ОСОБА_3 заволодів 160
гривнями, гаманцем вартістю 370 грн.,
мобільним телефоном вартістю 1200 грн. з
сім карткою вартістю 30 грн., на рахунку
якої було 20 грн. та був у шкіряному
чохлі, який коштував 80 грн. Також
ОСОБА_3, заволодів двома ланцюжками
вартістю в 1000 грн. та 2500 грн. Загальна
сума збитку становить 5360 грн. Вона
категорично спростовує доводи ОСОБА_3,
що він погрожував лінійкою. Вона
наполягає, що це був ніж.

Свідок ОСОБА_5 дав показання, що ОСОБА_3
знає. У них нормальний характер
стосунків. 23.04.2012 він приїхав в ломбард,
біля ломбарду побачив ОСОБА_3, який
запитав, чи є у нього паспорт та
попросив здати в ломбард його телефон.
Вони зайшли разом в ломбард. Оцінщик
забрав у нього телефон та пішов комусь
телефонувати. Телефон він не встиг
здати, оскільки приїхала міліція та
забрала його у райвідділ, де він
розказав, що здавав телефон на прохання
ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 дав показання, що він як
працівник карного розшуку
забезпечував оперативне супроводження
та розкриття розбійного нападу на
громадянку ОСОБА_4, у якої в числі інших
речей було викрадено телефон. По
телефону, з урахуванням його ІМЕІ, були
орієнтовані ломбарди на можливу здачу
цього телефону. 23.04.2012р. зателефонував
охоронець ломбарду по вулиці
Щербакова, 45, і повідомив, що невідома
особа намагається збути телефон з ІМЕІ
ОСОБА_4 Він виїхав по місцю знаходження
ломбарду, де було затримано ОСОБА_5,
який повідомив, що його попросив
закласти телефон знайомий. В
подальшому по описах, по місцю
проживання був встановлений і
затриманий ОСОБА_3 Після затримання
ОСОБА_3 визнав, що вчинив напад на
потерпілу ОСОБА_4.

Згідно протоколу виїмки від 27.04.2012
року, у ОСОБА_4 було вилучено документи
на мобільний телефон «Nokia 7310» зеленого
кольору ІМЕІ НОМЕР_1 та прилучено до
матеріалів кримінальної справи (а.с.
72-74)

Відповідно до протоколу впізнаня
від 24.04.2012 року, з ОСОБА_4 прямо вказала
на ОСОБА_3 та пояснила, що саме він 19.04.2012
року скоїв відносно неї розбійний
напад в ліфтовій кабіні під'їзду № 2
будинку АДРЕСА_2, погрожуючи
застосуванням ножа ( 76-79).

Під час очної ставки проведеної
між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним
ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердила раніше дані
нею покази з приводу скоєння відносно
неї ОСОБА_3 розбійного нападу з
погрозою ножем ( а.с. 80-83).

Аналізуючи докази по справі в
частині того, що підсудний посилається,
що потерпілій погрожував не ножем, а
лінійкою, суд бере до уваги послідовні
і логічні покази потерпілої, яка
категорично наполягає, що саме ножем
погрожував їй ОСОБА_3 Суд ввважає, що
покази потерпілої є правдивими і
щирими і саме їх кладе в основу вироку.

Окрім цього суд бере до уваги, що на
кваліфікацію дій підсудного не
впливають його доводи про погрозу
лінійкою, оскільки, як вбачається із
позиції самого підсудного, він
погрожував потерпілій таким чином, щоб
вона у будь-якому випадку сприйняла
його дії як погрозу предметом, якого
потерпіла сприймала як ніж, тобто з
погрозою небезпечною для життя чи
здоров»я потерпілої.

Суд встановив, що своїми умисними
діями, які виразилися у нападі з метою
заволодіння чужим майном, поєднаному
із погрозою застосування насильства
небезпечного для життя чи здоров'я
особи, яка зазнала нападу (розбій),
ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1
ст. 187 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_3, суд
враховує вимоги ст. 65 КК України щодо
загальних засад призначення покарання,
межі санкцій ч.1 ст.187 КК України, що
вказаний відноситься до категорії
тяжких, суд враховує дані щодо особи
підсудного, який не судимий в силу ст. 89
КК України, по місцю проживання
характеризується позитивно, суд бере
до уваги дані щодо стану його здоров»я.

Обставиною, що пом»якшує покарання
підсудного, суд визнає каяття та
допомага слідству і суду встановити
істину по справі, що передбачено п.1 ч.1
ст.66 КК України, а також добровільне
відшкодування родичами підсудного
заподіяних потерпілій збитків, що
передбачено п.2 ч.1 ст. 66 КК України.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_3 обставин
передбачених ст. 67 КК україни не
встановлено.

З врахуванням конкретних обставин
справи, місце, час скоєння злочину,
надзвичайну суспільну небезпеку
розбійного нападу, який посягає як на
майно потерпілого так і його життя та
здоров»я, з врахуванням даних про особу
підсудного, який схильний до скоєння
злочинів, суд не знаходить підстав для
застосування відносно ОСОБА_3 ст. 75 та
ст.69 КК України, а вважає за необхідне
засудити його до покарання у виді
реального позбавлення волі, однак, в
мінімальних межах санкції цієї статті.

Суд переконаний, що таке покарання буде
справедливим, необхідним і достатнім
для виправлення підсудного та
запобігання вчинення ним нових
злочинів.

Оскільки, у зв»язку з добровільним
відшкодуванням збитків родичами
підсудного, потерпіла до нього
претензій майнового характеру немає,
її позов підлягає залишенню без
розгляду.

Згідно ст. 93 КПК України із ОСОБА_3
підлягають стягенню витрати на
проведення дактилоскопічних експертиз
по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст.187 КК
України та призначити йому покарання
у виді трьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу щодо ОСОБА_3
залишити без змін - утримання під
вартою в Київському СІЗО Державного
Департаменту України з питань
виконання покарань.

Строк відбування покарання ОСОБА_3
рахувати з 24 квітня 2012 року.

Речові докази, які передано для
зберігання потерпілій, залишити в її
користуванні, як законного власника.

Позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової шкоди залишити
без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_3 триста п»ятдесят
дві гривні 28 копійок судових витрат на
проведення дактилоскопічних експертиз
по справі.

На вирок може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду міста Києва протягом
15 діб з часу його проголошення через
Подільський районний суд міста Києва, а
засудженим ОСОБА_3 в той же строк з
моменту отримання копії вироку.

Суддя В. М. Бородій