Справа № 461/622/13 Головуючий у 1 інстанції: Л.М. Городецька
Провадження № 11-кп/783/73/13 Доповідач: Стельмах І. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Стельмаха І.О.,

суддів Голубицького С.С., Калиняк О.М.,

при секретарі Мержвінській О.В.,

з участю прокурора Горин У.І.,

захисника - адвоката Крикливця Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.2 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою прокурора Мельника О.М. на вирок Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Виноградова Закарпатської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, раніше судимий 24 травня 2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.1 ст. 185 КК України на 80 годин громадських робіт,

засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід - тримання під вартою засудженому змінено на підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу й звільнено з-під варти в залі суду.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 31 жовтня 2012 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи на подвір'ї "Святопокровського собору", що на вул. Грушевського, 2 у м. Львові, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, підбігши до ОСОБА_3, ривком вирвав з її руки поліетиленовий пакет вартістю 1 грн. 50 коп., в яком знаходились гроші в сумі 2300 грн., та з місця події втік. Переслідуваний перехожими втратив поліетиленовий пакет із грошима, які повернуто ОСОБА_3

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Як на підставу скасування вироку покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_2 суд не дотримався вимог ст. 65 КК України, зокрема, не в повній мірі врахував характер та ступінь вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, особу обвинуваченого ОСОБА_2, який раніше судимий, і його судимість на момент вчинення даного злочину не погашена.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника Крикливця Д.Є., який просить вирок суду залишити без зміни, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, описаних у вироку, є законним, обґрунтованим і вмотивованим й відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про невиконання судом вимог ст. 65 КК України та невідповідність призначеного обвинуваченому покарання внаслідок його м'якості колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, ріс без батьківської опіки, виховувався в дитячому будинку; те, що він в подальшому закінчив загальноосвітню спеціальну школу-інтернат; працював; згідно з висновком стаціонарної судово-медичної експертизи психічними захворюваннями не страждає, а виявляє легку розумову відсталість в степені легко вираженої дебільності, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; при призначенні покарання судом враховано також позицію потерпілої, яка пробачила обвинуваченому і просила суд не призначати йому покарання; щире каяття у вчиненому і призначив обвинуваченому покарання, визначене санкцією ч.2 ст. 186 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі.

За змістом ст. 75 КК України обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд першої інстанції врахував і вказав у мотивувальній частині вироку на зазначені в ст. 75 КК України обставини: тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують покарання, інші обставини справи.

Саме з врахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком тривалістю три роки та з покладенням на нього передбачених п.2, п.3 ч.1 ст. 76 КК України обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Твердження прокурора про неврахуванням судом попередньої судимості обвинуваченого, та його особи, не відповідають матеріалам справи й не можуть бути підставою для скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового вироку немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2013 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

Стельмах І.О. Голубицький С.С. Калиняк О.М.