Справа № 1- 29 2008 рік
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2008 року Шевченківський
районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді - ГОНЧАРОВОЇ І.М.

При секретарі - БРИЖАК
Д.І.

З участю прокурора - ВОЛОВІДНИКА
Р.І.

Адвокатів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не
одруженого, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 186
ч.2, 15, 289 ч.2, . 304 КК України;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,
росіянина, уродженця м. Бреслав, Херсонської області, з незакінченою
середньою-спеціальною освітою, не працюючого,
мешканця АДРЕСА_2, раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 15,
289 ч.2, ч.1 ст.190 КК України;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України,
українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця с.
Долишній Шепіт Винницького району Чернівецької області, студента Буковинського
Державного медичного інституту, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину передбаченого ст. ст. 15,
289 ч.2 КК України,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця АДРЕСА_3 ,

громадянина України, українця, з
неповною середньою освітою, не працюючого,
не одруженого, раніше судимого 26.03.2007 року Шевченківським районним
судом м. Чернівці за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, з
іспитовим строком на 2 роки, -

у вчиненні злочину передбаченого ст. ст. 15,
289 ч.2 КК України;

в с т а н о в и в:

В середині березня 2007 року,
приблизно о 22.00 год., ОСОБА_6 знаходячись на Театральній площі м. Чернівці,
неподалік магазину „Колос” по вул. Ватутіна підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 та застосовуючи до нього фізичне
насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, схопив
останнього за руку і використовуючи при цьому фізичну перевагу над потерпілим,
відкрито вихопив з його руки мобільний
телефон марки „Нокіа 8800”, вартістю 1250 гривень, чим завдав потерпілому
матеріальної шкоди на вказану суму.
ОСОБА_10, з метою повернути мобільний телефон, став просити ОСОБА_6 повернути йому телефон, однак останній погрожуючи фізичною
розправою та не бажаючи повертати
мобільний телефон, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись в подальшому
викраденим на власний розсуд.

Крім цього, в кінці березня
2007 року, в період з 16.00 год. до 18.00 год.,
ОСОБА_6 знаходячись неподалік магазину „Гном”, що по вул. Ватутіна, м.
Чернівці, знову підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10,
відкликав останнього в малолюдне місце, а саме в арку будинку навпроти
нічного клубу „Хард Рок” по вул.
Ватутіна, м. Чернівці, де з метою заволодіти коштами потерпілого ОСОБА_10 став
обшукувати кишені одягу останнього. В цей час ОСОБА_10 ,переконуючи ОСОБА_6 у
відсутності коштів, дістав з кишені свій мобільний телефон „Нокіа 6610і”, а
ОСОБА_6 в свою чергу помітивши в руці ОСОБА_10 телефон, застосував до нього
фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, а
саме схопив останнього за руку і використовуючи при цьому фізичну перевагу над
потерпілим відкрито вихопив з його руки вказаний мобільний телефон марки „Нокіа
6610і”, вартістю 300 гривень.
Намагаючись припинити злочин, потерпілий ОСОБА_10 з метою повернення мобільного
телефону, став просити ОСОБА_6
повернути телефон, однак останній
погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_10 у вигляді побиття, не бажаючи повертати
мобільний телефон, покинув місце вчинення злочину розпорядившись в подальшому
викраденим на власний розсуд.

В кінці березня 2007 року, приблизно о 14.00 год., ОСОБА_6 знаходячись на
Театральній площі м. Чернівці, під приводом грошової позики підійшов до
ОСОБА_10та після короткої розмови, та відмови ОСОБА_10 надати в борг кошти,
ОСОБА_6 погрожуючи фізичним насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, проти його волі став обшукувати
кишені одягу, та примусив ОСОБА_10 дістати з кишень наявне майно. Боячись та
сприймаючи погрози ОСОБА_6 реально, ОСОБА_10 дістав із кишені гаманець, з якого
ОСОБА_6 протиправно вихопив грошову купюру номіналом 20 гривень, а також дістав
мобільний телефон „Нокіа 6230і”, вартістю 820 гривень, яким аналогічним чином
заволодів. Намагаючись припинити злочин, потерпілий ОСОБА_10 з метою повернення
мобільного телефону та коштів, почав
просити ОСОБА_6 повернут його речі,
однак останній погрожуючи фізичним насильством ОСОБА_10 у вигляді побиття, не
бажаючи повертати мобільний телефон та кошти, покинув місце вчинення злочину,
завдавши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 840 гривень.

В кінці березня 2007 року, в період
з 19.00 год. до 20.00 год., ОСОБА_6 знаходячись
по вул. Ватутіна м. Чернівці,
підійшов до ОСОБА_11, відкликав його в малолюдне місце, а саме в
під'їзд будинку неподалік магазину „Гном” , почав просити у останнього для
користування мобільний телефон. Після
відмови ОСОБА_11 надати телефон, ОСОБА_6 став погрожувати ОСОБА_11 фізичною
розправою та залякувати його демонструючи свою фізичну перевагу та намагаючись
нанести удар по тулубу ОСОБА_11, який
сприймаючи погрози ОСОБА_6 реально, та боячись фізичної розправи,
передав йому свій мобільний телефон „Самсунг Е 350 Е”, вартістю 800 гривень, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядися
на власний розсуд.

На початку квітня 2007 року, приблизно о 22.00 год., ОСОБА_6
знаходячись на площі Театральній м.
Чернівці попросив у ОСОБА_12 нібито для тимчасового користування мобільний
телефон. Після відмови ОСОБА_12 передати
телефон, ОСОБА_6 став погрожувати
ОСОБА_12 фізичною розправою та залякувати його собакою бійцівської породи, яку
утримував на шнурку і цькував в сторону ОСОБА_12, демонструючи при цьому, що в
разі невиконання вимог спустить на нього собаку. ОСОБА_12, сприймаючи погрози
ОСОБА_6 реально, передав ОСОБА_6 свій
мобільний телефон „Нокіа 3230”, вартістю
1200 гривень, після чого ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, а
викраденим розпорядився на власний
розсуд.

На початку квітня 2007 року, приблизно о 13.30 год., ОСОБА_6 знаходячись по
вул. Ватутіна м. Чернівці, неподалік нічного клубу „Хард Рок” помітив ОСОБА_10, підійшов до нього та відкликав для
розмови у сквер, де застосував до нього
фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, а
саме схопив останнього за руку і використовуючи при цьому фізичну перевагу над
потерпілим, вихопив з його руки мобільний телефон марки „Нокіа 7650і”,
вартістю 300 гривень, чим завдав матеріальної шкоди на вказану суму. ОСОБА_10
при цьому просив ОСОБА_6 повернути телефон, однак ОСОБА_6, погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_10, не
бажаючи повертати мобільний телефон, покинув місце вчинення злочину,
розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.

6 квітня 2007 року, приблизно о 13.00-14.00 год., ОСОБА_6 знаходячись по вул. Ватутіна м.
Чернівці, неподалік магазину „Колос”,
підійшов до ОСОБА_13, та метою заволодіння його мобільним
телефоном, став погрожувати його побиттям. При цьому ОСОБА_6 висловлюючи
погрози в сторону ОСОБА_13, наказав останньому надати йому для здійснення
нібито термінового дзвінка мобільний телефон. Боячись та сприймаючи погрози
ОСОБА_6 реально, ОСОБА_13 на вимогу ОСОБА_6 передав свій мобільний телефон „Нокіа 3250”, вартістю 1699 гривень, який
ОСОБА_6 , поклав у свою кишеню. Тоді ОСОБА_13 став просити ОСОБА_6 повернути йому телефон, однак ОСОБА_6
схопив ОСОБА_13 за одяг та зробив намагання відтягнути потерпілого в
сторону. ОСОБА_13, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 має намір його побити, вирвався і
покинув місце вчинення злочину, а ОСОБА_6 заволодівши мобільним телефоном,
розпорядився ним на власний розсуд.

7 квітня 2007 року, приблизно о 19.00 год.,
ОСОБА_6 на вул. Котляревського м. Чернівці зустрівся з ОСОБА_14, до якого звернувся з проханням
надати йому тимчасово для здійснення дзвінка мобільний телефон. ОСОБА_14, не
підозрюючи протиправного умислу ОСОБА_6,
передав йому мобільний телефон „Нокіа 6630”, вартістю 1000
гривень. Біля дитячого садочка „Сонечко”
по вул. Котляревського м. Чернівці
ОСОБА_14 після здійснення ОСОБА_6 дзвінка з його мобільного телефону,
попросив повернути мобільний телефон „Нокіа
6630”, на що ОСОБА_6 став
погрожувати ОСОБА_14 побиттям.
Сприймаючи погрози зі сторони ОСОБА_6 реально, ОСОБА_14 усвідомлюючи, що
ОСОБА_6 може його побити, покинув місце
вчинення злочину, а ОСОБА_6 заволодівши мобільним телефоном, розпорядився ним
на власний розсуд.

ОСОБА_7 15 квітня 2007 року,
приблизно о 18.00 год., знаходячись в Парку культури та відпочинку ім.
Шевченка, м. Чернівці, під приводом необхідності здійснення термінового телефонного дзвінка до «Швидкої
допомоги», яка нібито потрібна ОСОБА_15,
яка не перебувала з останнім у змові -
звернувся до малолітнього ОСОБА_16 з проханням надати йому для цього
мобільний телефон „Соні Еріксон К750і”, нащо ОСОБА_16, не усвідомлюючи протиправних дій
ОСОБА_7, передав останньому власний мобільний телефон вартістю 1000 грн., який йому було придбано
напередодні його матір'ю ОСОБА_17. Заволодівши шахрайським шляхом мобільним
телефоном ОСОБА_16, і не маючи на меті виконати дзвінок до «Швидкої медичної
допомоги», ОСОБА_7 покинув місце вчинення
злочину.

27
березня 2007 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 разом з
неповнолітніми ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
перебуваючи по вул. Ватутіна, м. Чернівці, неподалік магазину „Колос”,
маючи на меті незаконне заволодіння транспортним засобом, вступили в попередню
злочинну змову між собою. При цьому ОСОБА_6 надав ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 вказівки стосовно того, що слід
заволодіти автомобілем марки „БМВ”318,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зазначив місце
вчинення злочин - вул.
Заставнянська, м. Чернівці, та спосіб
заволодіння транспортним засобом - шляхом нанесення тілесних ушкоджень власнику
транспортного засобу та обіцяв при цьому грошову винагороду за виконання цього
злочину.

Діючи
згідно попередньої домовленості щодо
розподілу ролей, ОСОБА_9 придбав для виконання цього злочину
сльозогінний газ „Терен-1” та 27 березня
2007 року близько 23 годин 30 хвилин ОСОБА_9 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8
замовили у власника автомобіля марки „БМВ”, модель 318, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_18 послугу - поїздку на таксі, а саме їх доставку
на вул. Заставнянську м. Чернівці.

ОСОБА_18 дав згоду на виконання їх замовлення, після
чого останні, згідно попередньої домовленості, зайняли місця в автомобілі
ОСОБА_18, при цьому ОСОБА_9 сів на
переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_8 сів на заднє праве сидіння, а ОСОБА_7 сів на заднє ліве сидіння.

Прибувши в
обумовлене місце, а саме в провулок в
кінці вулиці Заставнянської, який веде на вул. Горіхівську м. Чернівці,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_9 застосували до ОСОБА_18 фізичне насильство, яке не
є небезпечне для життя та здоров'я потерпілого. При цьому ОСОБА_9 направив сльозогінний газ
в обличчя ОСОБА_18 , ОСОБА_7 утримував
потерпілого за руки з метою подолання
протидії, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наносили в цей час ОСОБА_18 удари руками та
ногами по різних частинам тіла, спричиняючи тим самим потерпілому ОСОБА_18 фізичний біль.

ОСОБА_18 з метою оборони та протидії вчинення
злочину, намагався покинути місце
вчинення злочину на власному автомобілі „БМВ”, модель 318, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 15 000 гривень, а ОСОБА_8, ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 усвідомлюючи, що довести до кінця свій протиправний умисел з незалежних
від їх волі причин не можуть, почергово покинули місце вчинення злочину, не
заволодівши по вказівці ОСОБА_6 транспортним засобом належним ОСОБА_18.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою
вину не визнав і показав, що
злочинів він не скоював, фізичну силу до ОСОБА_10 не застосовував і
телефони в нього з рук не виривав, не обшукував його, і грошей у нього не
забирав і не вимагав. Телефони ОСОБА_10 давав йому добровільно, і не наполягав
у поверненні цих телефонів.

З приводу ОСОБА_19, то у нього теж
не вимагав і не забирав телефон, так як останній добровільно надав йому в
користування цей телефон, і не наполягав у його повернені.

ОСОБА_12, не погрожував собакою, а телефон останній дав добровільно.

ОСОБА_13 його бувший сусід, з яким давно знайомий, і телефон він йому дав
добровільно.

З приводу організації незаконного заволодіння транспортним засобом, то до
цього злочину він немає ніякого відношення, і взагалі не знає ОСОБА_7, ОСОБА_9,
і відповідно не знав, що вони неповнолітні.

Підсудний ОСОБА_7 свою вину визнав
частково, а саме в частині замаху на
заволодіння транспортним засобом ОСОБА_18 визнав повністю, а в частині
шахрайства у відношенні потерпілого ОСОБА_16
вини не визнав, оскільки отримавши мобільний телефон від ОСОБА_16 він
мав намір його повернути. Крім цього показав, що 27 березня 2007 року він разом
з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились на Театральній площі м. Чернівці, де приблизно
о 23.00 год. до них підійшов знайомий ОСОБА_6, який показав на автомобіль таксі
марки БМВ, який знаходився біля супермаркету „Колос” на площі Театральній. Він
наказав замовити дане таксі, поїхати на ньому в район „Роші”, і заволодіти даним транспортним засобом. Маючи
вплив зі сторони ОСОБА_6, і боячись його - вони троє погодились на даний вчинок.
Після цього ОСОБА_9 дістав газовий балончик, для того щоб використати його
проти водія автомобіля „БМВ”, і замовивши дане таксі поїхали в район „Роши”, де
в трьох намагались заволодіти
автомобілем, вчинивши напад на водія
автомобіля „БМВ”.

В скоєному підсудний розкаявся.

Підсудний ОСОБА_8 в судовому
засіданні свою вину в скоєнні злочину визнав повністю і показав, що приблизно в
кінці березня у вечірній час він знаходився на площі Театральна, і зустрів
ОСОБА_6, де разом з ним був ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Під час розмови ОСОБА_6 сказав
йому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, щоби взяти автомобіль таксі марки „БМВ 318”, який
таксував, і поїхати на ньому на „Рошу”, а саме на вул. Заставнянську, де вони
повинні були побити водія таксі, та викинути його по дорозі, а автомобіль
повинні були відвезти ОСОБА_6 . Після спільної згоди, ОСОБА_9 сказав, що він
сідає з переду, ОСОБА_7 сказав, що сідає ззаду водія, а ОСОБА_8 повинен сісти на заднє сидіння за пасажиром.
Підійшовши до автомобіля „БМВ”, ОСОБА_9 відчинив двері, домовився за поїздку,
після чого вони посідали в автомобіль в такій послідовності у якій домовились,
і поїхали на обумовлене місце. Доїхавши на вулицю Заставнянську, ОСОБА_8
побачив, що ОСОБА_9 витягнув балон газовий, і
бризнув з балончика по салоні.
Хтось крикнув із компанії «вибігай із автомобіля». ОСОБА_8 вибіг із автомобіля,
оббіг його, і відчинивши дверцята зі
сторони водія один раз вдарив
його кулаком в область плеча чи грудної клітини. ОСОБА_9 в цей час
продовжував пшикати балончиком, ОСОБА_7 намагався його стримати, однак не зміг,
і водій включив передачу та почав їхати. ОСОБА_7 вистрибнув із автомобіля, а
ОСОБА_9 продовжував їхати в автомобілі,
вистрибнувши пізніше. Водій поїхав вниз по вул. Горіхівській. Вони підійшли до ОСОБА_9, який корчився від болі,
ОСОБА_7 тримався за обличчя так як, надихався газом. Через два-три дні ОСОБА_8 випадково зустрів
ОСОБА_6, і він почав з ним сваритись, чому не зуміли забрати автомобіль, чому
не вийшло заволодіти автомобілем.

В скоєному підсудний розкаявся.

Підсудний ОСОБА_9 свою вину визнав повністю та показав,
що приблизно в березні 2007 року він
знаходився на площі Театральній разом із ОСОБА_7, ОСОБА_8 і вирішили заволодіти автомобілем БМВ, Згідно домовленості ОСОБА_9
повинен був сісти на переднє сидіння, ОСОБА_7 на заднє сидіння ззаду водія, а
ОСОБА_8 на заднє сидіння позаду пасажира. Всі троє вони повинні були поїхати на вул.
Заставнянську, де знаходячись в кінці вулиці повинні були побити водія, та
забрати автомобіль,

Так, підійшовши до автомобіля всі сіли в салоні як домовились, та замовили
поїздку на вулицю Заставнянську. Доїхавши до кінця вулиці, вже знаходячись в
районі вулиць Заставнянська - Горіхівська, ОСОБА_9 сказав водієві щоб він
зупинився. Він зупинив автомобіль, і ОСОБА_9 став розбризкувати по салону газ,
який мав при собі. ОСОБА_8 в цей час вискочив із автомобіля, оббіг навкруг та
вдарив водія, а ОСОБА_7 в цей час, тримав водія за руки. Водій натиснув на
педаль газу і автомобіль почав рухатись, і ОСОБА_9 побачив, що із салону
вискочив ОСОБА_7, після чого вискочив теж із автомобіля. В скоєному розкаявся, та зазначив , що
ОСОБА_6 до цього злочину не має ніякого відношення.

Вина підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доведена
зібраними по справі доказами, а саме:

По епізоду заволодіння мобільним
телефоном «Нокіа 8800» ОСОБА_10 в середині березня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:

З показів потерпілого ОСОБА_10 вбачається що приблизно в середині
березня 2007 року він знаходився навпроти магазину „Гном”, неподалік магазину
„Колос”, що по вулиці Ватутіна м. Чернівці разом із своїм товаришем ОСОБА_20, в
цей час до нього підійшов знайомий по імені ОСОБА_6 , і звернувся до нього, чи має він при собі мобільний телефон,
на що останній відповів, що так. Після цього ОСОБА_6 побачивши в руках ОСОБА_10
мобільний телефон, схопив його за руку та вирвав із його руки мобільний телефон
„Нокіа 8800”, вартістю 1250 гривень. При цьому ОСОБА_6 витягнув із телефону чип
стартового пакету, який повернув ОСОБА_10. ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_6 з проханням повернути
йому мобільний телефон, а ОСОБА_6 почав
в нецензурній формі погрожувати фізичною розправою,

та
його побиттям . ОСОБА_20 в цей час знаходився поруч та бачив, як ОСОБА_6
вирвав із його рук телефон, та як він погрожував фізичною розправою. Погрози
ОСОБА_6 при заволодінні його мобільним телефоном виражались у вигляді словесних
погроз у побитті , а також у залякуванні, шляхом намагання вдарити рукою.

З показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що в середині березня 2007 року, о 22.00 год.,
він разом із своїм товаришем ОСОБА_10 стояли біля магазину „Гном”, що по вулиці
Ватутіна, м. Чернівці. В цей час до них підійшов ОСОБА_6, який неодноразово
підходив до нього особисто та просив
дати мобільний телефон, однак
знаючи те, що ОСОБА_6 забирає мобільні телефони та не повертає, ОСОБА_20 йому
не дав свій мобільний телефон. Підійшовши до ОСОБА_10, ОСОБА_6 відкликав
його в сторону, і став із ним говорити. ОСОБА_20 побачив, як ОСОБА_6 вирвав із рук
ОСОБА_10 телефон. ОСОБА_10 став просити ОСОБА_6, щоб той повернув йому
мобільний телефон, однак ОСОБА_6
дістав чип-картку з телефону та
повернув ОСОБА_10, і став висловлюватись в його сторону непристойними словами,
та погрожувати розправою. (т.1
а.с.97-99).

Протоколом виїмки упаковки мобільного телефону „Нокіа 8800” у
ОСОБА_10 підтверджується наявність у
нього в користуванні мобільного телефону, яким заволодів ОСОБА_6 (
т.1а.с.100-103);

По епізоду заволодіння мобільним телефоном

„Нокія 6610 і” ОСОБА_10 в кінці
березня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_10, які
були оголошені в судовому засіданні, з яких вбачається, що приблизно в кінці
березня 2007 року в після обідній час, він знаходився біля магазину „Гном”, що
по вулиці Ватутіна м. Чернівці разом із своїми товаришами ОСОБА_19 та
ОСОБА_12, до нього підійшов ОСОБА_6, і
відвів в сторону, після чого під час розмови ОСОБА_6 побачивши у нього руці
мобільний телефон „Нокія 6610 і”, викрутив йому руку і забрав у нього
мобільний телефон „Нокія 6610 І”, вартістю 300 гривень”, після чого дістав
звідти чип-картку, яку повернув йому. Коли ОСОБА_6 забирав мобільний телефон то
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стояли неподалік, та все бачили.(т .1а.с.90-92). При цьому
погрози ОСОБА_6 при заволодінні його мобільним телефоном виражались у вигляді
словесних погроз у побитті останнього: „Малий, як я тебе зараз вгрію”, а також
у залякуванні, шляхом намагання вдарити рукою (т.1а.с.24-25).

Показами
потерпілого ОСОБА_11, з яких вбачається, що приблизно через декілька
днів після того, як в нього ОСОБА_6 забрав мобільний телефон, приблизно о 18
годині, він разом із ОСОБА_10, ОСОБА_20,
стояли біля магазину „Гном” на вул.. Ватутіна м. Чернівці, та спілкувались, де
до їхньої кампанії підійшов ОСОБА_6, і
відвів в сторону ОСОБА_10, після чого він почув, як ОСОБА_6 почав на підвищених
тонах говорити ОСОБА_10 щоб він віддав йому свій мобільний телефон. ОСОБА_10 не
погоджувався, і відмовлявся віддавати телефон, в свою чергу ОСОБА_6 сказав
ОСОБА_10 „Не беси мене”, після чого ОСОБА_10 дістав мобільний телефон і ОСОБА_6
вирвав його із рук ОСОБА_10 та пішов.

Потерпілий ОСОБА_12 дав покази аналогічнірпоказ0ам ОСОБА_11
стосовно викрадення ОСОБА_6 мобільного телефону у ОСОБА_10

З протоколу ставки
віч-на-віч між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_10 підтвердив
раніше дані ним покази ( т.1а.с.105-108)

З протоколу виїмки
упаковки телефону „Нокіа 6610і” у
ОСОБА_10 вбачається, що в
користуванні ОСОБА_10 був цей мобільний
телефон, яким заволодів ОСОБА_6 ( т.1а.с.100-103).

По епізоду
заволодіння мобільним телефоном

„Нокія 6230і” та грошей в сумі 20 грн. ОСОБА_10 в кінці
березня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується:

Показами ОСОБА_10, з яких
вбачається, що приблизно через два-три дні з того часу як ОСОБА_6 забрав
мобільний телефон „Нокіа 6610 І”,
приблизно о 14.00 годин, він
проходив по вул. Театральна біля драмтеатру ім. О. Кобилянської” та
побачив ОСОБА_6, який підійшов до нього,
та відвів на лавочку на площі Театральній. Сидячи на лавочці, ОСОБА_6 став до
нього приставати щоби він йому дав гроші. Після того як він сказав ОСОБА_6, що
у нього немає грошей, ОСОБА_6 став перевіряти його кишені. Перевіряючи кишені ОСОБА_6, відчув,
що там знаходиться гаманець , і в грубій формі наказав йому діставати гаманець.
На слова ОСОБА_6, ОСОБА_10 витягнув із кишені гаманець, після чого ОСОБА_6
також у грубій формі наказав йому показати вміст гаманця. ОСОБА_10 відкрив гаманець, там знаходились
гроші в сумі 20 гривень, і ОСОБА_6 їх
забрав. ОСОБА_10 став просити ОСОБА_6 повернути гроші, однак він знову став
погрожувати фізичною розправою, а саме побиттям. ОСОБА_6 також наказав йому дістати все, що знаходиться в кишенях. Коли ОСОБА_10
дістав свій мобільний телефон „Нокіа 6230і”, вартістю 820 гривень, ОСОБА_6
побачивши цей телефон, вирвав його із рук ОСОБА_10. , який знову став просити про повернення телефону, на що ОСОБА_6 продовжував погрожувати
фізичною розправою. (т.1а.с.90-92). Погрози ОСОБА_6 при заволодінні його
мобільним телефоном та коштами, виражались у вигляді словесних погроз у
побитті, а також у залякуванні, шляхом намагання вдарити рукою.( т.1 а.с.
33-34).

З показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що приблизно в кінці
березня 2007 року, о 14 годині він знаходився на площі Театральній, побачив на
лавочці ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які про щось розмовляли. ОСОБА_10 дістав свій гаманець, що
відбувалось далі не бачив, так як пішов,
однак через декілька днів від ОСОБА_10 довідався, що того дня ОСОБА_6 в нього
забрав 20 гривень та мобільний телефон. ( т.1а.с.97-99).

Протоколом виїмки упаковки мобільного телефону „Нокіа 6230і” у
ОСОБА_10 підтверджується наявність у ОСОБА_10 в користуванні мобільного телефону, яким
заволодів ОСОБА_6 (т.1а.с.100-103).

По епізоду заволодіння мобільним
телефоном

„Самсунг Е 350 Е” ОСОБА_11 в кінці
березня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується:

Показами потерпілого ОСОБА_11 з яких вбачається, що приблизно в кінці березня 2007 року,
точного дня не пам'ятає, приблизно о 19-20

годині, він знаходився із ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_20 біля магазину
„Гном”по вул. Ватутіна м. Чернівці, до їх кампанії підійшов ОСОБА_6, який запропонував йому відійти із ним в
сторону. ОСОБА_6 став просити у нього
мобільний телефон, однак він не погоджувався дати телефон.. Тоді ОСОБА_6 почав
погрожувати, що вдарить
його, якщо він не дасть мобільний телефон, і зробив рух ніби хотів його
вдарити, він сильно перелякався, і дістав із кишені свій мобільний телефон і
побоюючись, що ОСОБА_6 може дійсно його
вдарити, віддав йому телефон „Самсунг Е
350”, вартістю 800 гривень, після чого ОСОБА_6 з його мобільним телефоном пішов
в сторону магазину „Колос”, а ОСОБА_11 пішов до хлопців, яким розповів про
вказаний випадок( а.с. 46-47 т.1).

Показами потерпілого ОСОБА_12, який пояснив, що точного дня не
пам'ятає, він разом із своїми товаришами ОСОБА_11, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 знаходились
біля магазину „Гном”, по вулиці Ватутіна м. Чернівці, де до їх кампанії підійшов ОСОБА_6, і відвів в
сторону ОСОБА_11 ОСОБА_12 також трохи підійшов до них щоб почути про, що вони
розмовляють, де в розмові почув, що ОСОБА_6 сказав ОСОБА_11, щоби той показав
йому свій телефон. Коли ОСОБА_11 показав, йому свій телефон то ОСОБА_6 сказав,
що йому потрібний хороший мобільний телефон так як він ходить по барах і він
постійно повинен бути на зв'язку. ОСОБА_11 відмовлявся дати йому свій телефон,
і ОСОБА_6 потягнув його в сторону
під'їзду. ОСОБА_12 за ними не йшов,
однак продовжував підглядати. Біля під'їзду будинку ОСОБА_6 із ОСОБА_11 зупинились і ОСОБА_6
в грубій формі знову почав говорити ОСОБА_11 щоби той дав йому телефон.
ОСОБА_11 не погоджувався, після чого ОСОБА_12
почув як ОСОБА_6 говорив, що якщо ОСОБА_11 йому не дасть свій мобільний
телефон, то він його вдарить. Після вказаної розмови, коли ОСОБА_11 із
ОСОБА_6 вийшли до них, то ОСОБА_12
побачив, що в руках ОСОБА_6 був
мобільний телефон ОСОБА_11 ( т.1а.с.71-73).

Показами ОСОБА_10 та свідка
ОСОБА_20 , з яких вбачається, що він
повністю підтвердив покази потерпілого ОСОБА_11 з приводу викрадення у нього
мобільного телефону ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_21
в судовому засіданні пояснила, що
під час спільного проживання з ОСОБА_6, останній дав її у користування
мобільний телефон „Самсунг Е350”, однак кому він належить їй невідомо.

З
протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_21 вбачається, що вона в присутності ОСОБА_6 підтвердила те, що
ОСОБА_6 під час спільного проживання передав її у користування мобільний
телефон „Самсунг Е350Е”.(т.1 а.с.59-60)

З протоколу виїмки упаковки
мобільного телефону „Самсунг Е350Е” у ОСОБА_11, та протоколу виїмки мобільного телефону „Самсунг Е350Е” у ОСОБА_21 вбачається, що на упаковці
вилученій у ОСОБА_11 ІМЕІ НОМЕР_2 відповідає ІМЕІ вказаному на телефоні,
який вилучено у ОСОБА_21, а саме НОМЕР_3. ( т.1а.с.51-52,53-54,102,55,56(

По епізоду заволодіння мобільним
телефоном

„Нокія 3230” ОСОБА_12 в кінці
березня - на початку квітня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується наступними
доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_12, про те що приблизно в кінці березня - на
початку квітня 2007 року, приблизно о
22.00 годині, він разом із своїми товаришем ОСОБА_11, знаходився на площі
Театральна м. Чернівці. На лавочці площі сидів ОСОБА_6, в нього була собака
бійцівської породи. Коли ОСОБА_12 та
ОСОБА_11 підійшли до нього, ОСОБА_6 побачив в руці ОСОБА_12 мобільний телефон
„Нокія 3230”, і сказав що йому потрібний
телефон для того щоби подзвонити. На вказані слова ОСОБА_12 відповів, що не
може дати подзвонити тому, що побоявся, що ОСОБА_6 може забрати в нього телефон
і не повернути. В свою чергу ОСОБА_6 сказав ОСОБА_12, що якщо він йому не дасть
телефон, то він спустить на нього собаку і вона покусає, потягнувши при цьому
поводок на якому утримувалась собака, яка почала злитись та ричати на ОСОБА_12.
Також при цій розмові ОСОБА_6 почав ще
більше злити собаку, щоб вона ще сильніше ричала. ОСОБА_12 перелякався і
ОСОБА_6 із його руки забрав мобільний телефон „Нокія 3230” вартістю 1200
гривень, після чого витягнув із телефону чип-картку стартового пакету та
повернув його ОСОБА_12.

Показами ОСОБА_11, який пояснив, що він був свідком
того як ОСОБА_6 забрав мобільний телефон у ОСОБА_12., підтвердивши його покази.

Протоколом очної ставки між
ОСОБА_12 та ОСОБА_6, в ході якої ОСОБА_12
підтвердив раніше дані ним покази в якості потерпілого та викрив ОСОБА_6
у вчиненні у відношенні нього злочину, підтвердивши при цьому обставини при
яких ОСОБА_6 в кінці березня - на початку квітня 2007 року знаходячись на площі
Театральній м. Чернівці, погрожуючи розправою зі сторони його собаки заволодів
телефоном „Нокія 3230” належним ОСОБА_12. ( т..1а.с.76-78)

По епізоду заволодіння мобільним
телефоном „Нокія 7650” ОСОБА_10 на
початку квітня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_10, який будучи допитаним в якості
потерпілого пояснив, що приблизно на початку квітня 2007 року точного дня не
пам'ятає, приблизно о 13 годині 30 хвилин, він разом із своїм товаришем
ОСОБА_20, знаходились біля нічного клуба „Хард Рок”, що по вул. Ватутіна м.
Чернівці, де побачив як на автомобілі „Опель кадет”, білого кольору, державних
номерних знаків не пам'ятає, під'їхав ОСОБА_6, і зупинився неподалік. Вийшовши
із автомобіля ОСОБА_6 направився до них, та сказав ОСОБА_10 відійти з ним в
сторону, на що останній погодився і направився в сторону „Ізографа”, де у
сквері ОСОБА_6 сказав ОСОБА_10 дати свій мобільний телефон для того щоби подзвонити, на що останній не погодився,
так як знав, що ОСОБА_6 забере мобільний телефон і не поверне його. Після цього
ОСОБА_6 притиснув ОСОБА_10 до стіни, вивернув його руку, і з руки вирвав мобільний телефон „Нокіа 7650” вартістю 300
гривень, з якого витягнув чип-картку, яку повернув ОСОБА_10, а телефон поклав у
свою кишеню. ОСОБА_20 в цей час знаходився поруч і бачив, як ОСОБА_6 забирав
мобільний телефон. (т.1а.с.90-92).

Показами ОСОБА_20, який дав покази аналогічні показам потерпілого
ОСОБА_10(т.1а.с.97-99)

Протоколом очної ставки між
ОСОБА_10та ОСОБА_6, в ході якої ОСОБА_10 підтвердив раніше дані ним покази в
якості потерпілого та викрив ОСОБА_6 у вчиненні у відношенні нього злочину,
підтвердивши при цьому обставини при яких ОСОБА_6 знаходячись біля бару
„Ізограф” заволодів його телефоном „Нокія 7650” належним
ОСОБА_10(т.1а.с.105-108)

Протоколом виїмки упаковки з під мобільного телефону „Нокіа 7650” у
ОСОБА_10 ( т..1а.с.100-103).

По епізоду заволодіння мобільним
телефоном „Нокія 3250” потерпілого
ОСОБА_13 06 квітня 2007 року вина ОСОБА_6 підтверджується наступними
доказами.

Показами потерпілого
ОСОБА_13, який пояснив, що 6
квітня 2007 року, приблизно о 13-14 годині, він знаходився біля магазину
„Колос”, що по вулиці Ватутіна, м. Чернівці, і проходив вздовж магазину
„Колос”, де в цей час до нього підійшов ОСОБА_6 і сказав до нього: „Що тебе бахнуть” , що
ОСОБА_13 зрозумів це як те, що ОСОБА_6 хоче його вдарити, на що сказав що не
треба. Після цього ОСОБА_6 сказав щоб дати йому телефон подзвонити. ОСОБА_13
сказав ОСОБА_6, що він із його картки не подзвонить, оскільки в нього не було
грошей. ОСОБА_13 дістав свій телефон „Нокіа 3250”, який купив в кінці березня
2007 року за 1699 гривень, в кредит, і повинен сплатити за нього 2038 гривень,
витягнув свою чип-картку, і дав телефон ОСОБА_6, який поклав телефон собі в кишеню та сказав ОСОБА_13, що нічого
віддавати не буде, і став тягнути його в сторону площі „Театральна”. На думку
ОСОБА_13, ОСОБА_6 намагався його відтягти в сторону, щоб „розібратись”, і
можливо і побити. Однак ОСОБА_13 вирвався від ОСОБА_6.

( т.1.а.с.119-120).

Протоколом очної ставки між
ОСОБА_13 та ОСОБА_6, в ході якої
ОСОБА_13 підтвердив раніше дані ним покази в якості потерпілого та викрив
ОСОБА_6 у вчиненні у відношенні нього злочину, підтвердивши при цьому обставини
при яких ОСОБА_6 06 квітня 2007 року знаходячись неподалік магазину „Колос” по
вул. Ватутіна, м. Чернівці, погрожуючи фізичною розправою заволодів телефоном
„Нокія 3250” належним ОСОБА_13.( т..1а.с.123-125).

По епізоду заволодіння мобільним
телефоном „Нокія 6630” потерпілого ОСОБА_14 7 квітня 2007 року вина ОСОБА_6
підтверджується наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_14 ,
який пояснив, що 7 квітня 2007 року,
приблизно о 19 годині, коли він гуляв по площі Соборній, м. Чернівці, де
зустрівся з ОСОБА_6, та разом вони пішли по вул.. в сторону площі Театральної.
В цей час ОСОБА_6 попросив у нього мобільний телефон, для того щоб нібито
подзвонити, на що останній погодився і передав
свій мобільний телефон „Нокіа 6630”, вартістю 1000 гривень, який ОСОБА_6
оглянув, та став кудись дзвонити. Далі
він та ОСОБА_6 дійшли до дитячого майданчика „Сонечко”, де також
знаходилась якась компанія молодих людей, які на думку ОСОБА_14 були товаришами
ОСОБА_6. Прийшовши на вказане місце ОСОБА_14 звернувся до ОСОБА_6, щоби той
повернув йому мобільний телефон, на що ОСОБА_6 сказав, що йому потрібний
зв'язок, і що цього дня він телефон не поверне. ОСОБА_14 звернувся в черговий
раз до ОСОБА_6, та став просити його щоб
він все ж таки повернув телефон, однак ОСОБА_6 сказав, що якщо він (ОСОБА_14)
ще раз до нього звернеться з приводу повернення телефону, то він його вдарить.
ОСОБА_14 перелякався і більше не став просити ОСОБА_6 щоб той йому повертав
телефон (т.1а.с.137-138).

Протоколом очної ставки між
ОСОБА_14 та ОСОБА_6, в ході якої
ОСОБА_14 підтвердив свої покази та
викрив ОСОБА_6 у вчиненні у відношенні нього злочину. (т.1а.с.141-144)

По епізоду замаху на незаконне
заволодіння транспортним засобом

ОСОБА_18 27 березня 2007 року вина підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_9 ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 підтверджується наступними доказами.

Заявою ОСОБА_18 про те, що 27 березня
2007 року приблизно о 23.00 год. троє невідомих в районі вул. Горіхівської, м.
Чернівці вчинили на нього напад пустивши в лице газ та побили (т.1а.с.161)

Протокол огляду місця події , в ході якого працівниками міліції було
оглянуто автомобіль „БМВ-318”, д.р.н. НОМЕР_1, належний ОСОБА_18 в якому було
виявлено балончик зі сльозогінний газом
„Терен-1”(т.1а.с.162-165,166-167,249,252)

Протоколом явки з повинною ОСОБА_7 з
приводу вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
злочину у відношенні ОСОБА_18, викривши при цьому ОСОБА_6 як замовника цього
злочину, а саме замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом
(т.1а.с.210)

Протоколом явки з повинною ОСОБА_8 з
приводу вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9
злочину у відношенні ОСОБА_18, викривши при цьому ОСОБА_6 як замовника цього
злочину, а саме замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом(
т.3а.с.10)

Протоколом явки з повинною ОСОБА_9 з
приводу вчинення ним за попередньою змовою з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
злочину у відношенні ОСОБА_18, викривши при цьому ОСОБА_6 як замовника цього
злочину, а саме замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом( т. 3 а.с.
11)

Показами потерпілого ОСОБА_18, який пояснив, що 27 березня 2007 року він
знаходився поруч із площею Театральною м. Чернівці, тому, що займається
перевезенням пасажирів, де побачив, що зі сторони магазину „Колос”, в його
сторону направлялись троє молодих людей, віком приблизно 18 років. Хлопець який сидів на передньому сидінні,
замовив поїздку, на вулицю Заставнянську, вказавши щоб їхати до кінця вулиці
Заставнянської. ОСОБА_18 завів автомобіль та направився на вулицю
Заставнянську. Доїжджаючи в кінець
вулиці Заставнянської ОСОБА_18 запитав у пасажирів куди далі їхати, на що йому
відповів хлопець, який сидів на передньому сидінні, щоб проїхати трохи далі та
зупинитись за поворотом. Далі ОСОБА_18 проїхав, після чого звернув в сторону
вулиці Горіхівської, і в одному із провулків зупинився. Двигун автомобіля не
вимикав, і поклав коробку передач в нейтральне положення. В нього в автомобілі
знаходиться ліхтарик, який ОСОБА_18 намагався взяти для того щоб присвітити, і
побачив, що хлопець який сидів на передньому сидіння засунув свою руку у
внутрішню кишеню куртки, після чого
спрямував струю із газового балончика декілька раз. Далі він почув, що
відчинились дверцята водія, і хтось його вдарив в область вуха. Хлопець, який
сидів ззаду тримав його за руки. Хлопець який сидів на передньому сидінні
продовжував декілька разів бити в область голови, під час вказаного побиття він
почув, як хтось із компанії сказав: «Виходь та давай машину». Від вказаних дій
ОСОБА_18 втратив на деякий час свідомість, і його голова опустилась між
підголовником та стійкою, він витягнув
ногу, і натиснув на педаль газу до кінця, двигун почав розвивати обороти
від чого появився звук, і він від цього звуку прийшов до свідомості. В цей час
пасажир, який сидів на передньому сидінні продовжував сидіти, і ОСОБА_18 в цей
момент ввімкнув передачу та автомобіль поїхав в низ. Їдучи по дорозі пасажир,
який сидів на передньому сидінні кинувся на руль, тим самим мішаючи йому їхати,
ОСОБА_18 став йому перешкоджати, і рукою відштовхнув його від себе. Тоді
пасажир, який сидів спереду став намагатись вимкнути передачу впершись двома
руками, і вибив передачу, так, що рукоятка злетіла із ручки коробки передач.
ОСОБА_18 в черговий раз увімкнув другу передачу, і автомобіль поїхав.

Хлопець, який сидів ззаду нього вискочив із автомобіля, коли ОСОБА_18
тільки починав рухатись. А хлопець, який сидів на передньому сидінні вискочив
із автомобіля коли він доїхав до рогу вулиці Горіхівську.

Після цього він звернувся в
Шевченківський РВ УМВСУ в Чернівецькій області. По дорозі у райвідділ він
помітив на килимку біля переднього пасажирського сидіння газовий балончик, який в подальшому було
вилучено працівниками міліції. В результаті нанесених тілесних ушкоджень, він
відчув погіршення здоров'я, сильно боліла голова, після чого в подальшому
звернувся в Сторожинецьку ЦРЛ. У зв»язку
із завданими травмами він впродовж тривалого часу терпів значний фізичний біль,
постійний головний біль, тяжкість та шум у голові, часті болі в серці зниження пам»яті, загальну
слабкість та швидку втому.

Оскільки стан здоров»я не покращувався, він звернувся в лікарню і
знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.04.2007 року по 30.04.2007 року .
Він пережив сильний психологічний та емоційний шок, оскільки під час нападу
злякався за своє життя. Внаслідок злочину порушилась його душевна рівновага,
він не може спокійно працювати, особливо в темну пору доби, не може нормально
спілкуватись з незнайомими людьми. Просить стягнути з підсудних на його користь
моральну шкоду в розмір 25 000 грн.

Довідкою Сторожинецької ЦРЛ, згідно якої
ОСОБА_18 знаходився на стаціонарному лікуванні
в неврологічному відділенні Сторожинецької ЦРЛ з діагнозом: токсична
енцефалопатія (отруєння сльозогінним
газом). Синдром вегетативно-судинної дистонії(т.1а.с.212)

Висновком судово-медичної експертизи
№1543, від 05.06.2007 року, згідно якого ОСОБА_18 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні
неврології Сторожинецької ЦРЛ з діагнозом: токсична енцефалопатія , синдром
верето-судинної дистонії, лікворно -
гіпертензійний синдром.( т.1а.с.224)

Протоколом пред'явлення осіб для
впізнання, в ході якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_7, вказавши при цьому, що саме
він 27 березня 2007 року спільно з двома іншими хлопцями замовив поїздку на
вул. Заставнянську, м. Чернівці, який сидів на задньому сидінні за водійським
сидінням., і після того як йому бризнули в очі газом, один із хлопців, який
сидів ззаду схопив його за груди і тримав в цей час (т.1а.с.229);

Протоколом очної ставки між
ОСОБА_7 та ОСОБА_18, в ході якої
ОСОБА_18 підтвердив раніше дані ним покази в якості потерпілого та викрив
ОСОБА_7 та інших у вчиненні у відношенні нього злочину, а ОСОБА_7 в повному обсязі підтримав покази
ОСОБА_18, вказавши про те, що злочин було вчинено з участю ОСОБА_8 та
ОСОБА_9(т1ас.230-232)

Протоколом очної ставки між
ОСОБА_8 та ОСОБА_18, в ході якої
ОСОБА_18 підтвердив дані ним покази в
якості потерпілого та викрив ОСОБА_8 та інших у вчиненні у відношенні нього
злочину, а саме замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, що
частково підтримав ОСОБА_8, вказавши на обставини вчинення ним разом з ОСОБА_7,
який сидів позаду водія, та ОСОБА_9, який сидів на передньому пасажирському
сидінні - злочину ( т.1а.с.234-2360.

Протоколом пред'явлення осіб для
впізнання, в ході якого ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_9, вказавши при цьому, що саме
він 27 березня 2007 року спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 замовили поїздку на вул..
Заставнянську, м. Чернівці, який сидів на передньому пасажирському сидінні, і
який йому бризнув в очі газом.(Т.1а.с.237)

Протоколом очної ставки між ОСОБА_6
та ОСОБА_7, в ході якої ОСОБА_7 викрив
ОСОБА_6 у вчиненні злочину, а саме вказав, що саме він дав вказівку та замовив заволодіти
автомобілем „БМВ-318”, д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_18.( т.1а.с.238-242)

Протоколом очної ставки між ОСОБА_6
та ОСОБА_8, в ході якої ОСОБА_8 викрив
ОСОБА_6 у вчиненні злочину, а саме вказав, що саме він дав вказівку та замовив
заволодіти автомобілем „БМВ”, та зробити все можливе, аби водій не прийшов
досвідомості 2-3 години (т.1а.с.246-248).

Протоколом допиту в якості
обвинуваченого ОСОБА_9, який вказав про
те, що при проведенні очної ставки між ним та ОСОБА_6 він дав неправдиві
покази, оскільки боїться ОСОБА_6, наголосивши при цьому, що саме ОСОБА_6 дав
вказівку та замовив заволодіти автомобілем „БМВ”(т.1а.с.243-245,т.3а.с.96-97)

Показами ОСОБА_9, який будучи допитаним в якості підозрюваного, пояснив,
що приблизно в березні 2007 року він познайомився ОСОБА_6, через спільного
знайомого ОСОБА_7. Приблизно в кінці березня 2007 року, точного дня я не
пам'ятає, коли він знаходився на площі Театральній разом із ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, останній запропонував побити водія, та забрати в нього автомобіль.
ОСОБА_6 вказав на автомобіль БМВ, який повинні були заволодіти. Згідно
домовленості ОСОБА_9 повинен був сісти на переднє сидіння, ОСОБА_7 на заднє
сидіння ззаду водія, а ОСОБА_8 на заднє сидіння ззаду пасажира. Як вказав на
ОСОБА_6, всі троє вказаних повинні були поїхати на вул. Заставнянську, де
знаходячись в кінці вулиці повинні були побити водія, та забрати автомобіль,
яким повинні приїхати в місто та на Театральній площі віддати його ОСОБА_6, а він
в свою чергу мав дати якійсь гроші.

Приблизно
через декілька днів після вчинення злочину ОСОБА_9 зустрів ОСОБА_6 та розповів
йому, як все відбувалось на, що останній сказав, що потрібно було йому їхати, і
все б вийшло, як було заплановано.( т..3а.с.78).

По епізоду заволодіння шахрайським
шляхом мобільним

телефоном „Соні Еріксон К750і”
потерпілого ОСОБА_16 15 квітня 2007
року вина ОСОБА_7 підтверджується
наступними доказами.

Протоколом явки з повинною ОСОБА_7,
де останній власноручно в присутності законного представника ОСОБА_7 зробив
зізнання з приводу вчинення злочину у відношенні ОСОБА_16, а саме вказав, що
15.04.2007 року приблизно о 18.00 год. він прийшов в парк ім. Шевченка, по вул.
Головній та знаходився біля фонтану, де у незнайомого хлопця помітив мобільний
телефон „Соні Еріксон К750і”, який вирішив викрасти, оскільки йому потрібні
були гроші. Для цього щоб заволодіти телефоном, ОСОБА_7 у незнайомого попросив
телефон для того щоб вставити в нього нібито свою „сім-картку”. Після того як
незнайомий передав йому свій мобільний телефон, ОСОБА_7 разом з ним побіг за
межі парку Шевченка, сказавши, що біжить в аптеку. Коли ОСОБА_7 вибіг з парку,
він пішов до себе по місцю тимчасового проживання на вул. Латвійську, 8, а на
наступний день пішов на ринок „Буковинський” по вул. Стасюка-Комарова де і
продав вказаний телефон невідомому чоловіку за 400 грн., які витратив на власні
потреби. ( т.2а.с.20)

Показами потерпілої ОСОБА_17, з яких вбачається що вона в серпні 2006 року купила в подарунок своєму сину ОСОБА_16,
ІНФОРМАЦІЯ_6, мобільний телефон „Соні-Еріксон К 750 І”, вартістю 1000 грн.. 15
квітня 2007 року, у вечірній час, коли додому прийшов її син, вона виявила, що
в нього відсутній мобільний телефон. Коли ОСОБА_17 запитала у нього де дівся
мобільний телефон, ОСОБА_16 повідомив, що коли знаходився того дня в парку
відпочинку ім. Шевченка, біля фонтану, до нього підійшов якийсь хлопець де
попросив в нього мобільний телефон
для того щоб подзвонити, оскільки в парку комусь стало погано, і йому потрібно
викликати швидку медичну допомогу, після чого ОСОБА_16 дав мобільний телефон,
який вона купила напередодні. Також ОСОБА_16 розповів, що хлопець почав бігти,
і він побіг за ним, однак останній втік. По дорозі її син знайшов чип стартового
пакету від свого мобільного телефону, який валявся на тротуарі. Зі слів
ОСОБА_16 хлопця, який забрав в нього мобільний телефон, звати ОСОБА_7. Як
пізніше виявилось її син, неодноразово гуляв по парку з метою виявлення хлопця,
який забрав мобільний телефон, і випадково зустрів його після чого повідомив
працівникам міліції.

Під
час з'ясування обставин справи по її заяві в міліції з приводу викрадення у
сина мобільного телефону, батьком ОСОБА_7, як тепер її відомо ОСОБА_7, який
навчається в політехнічному технікумі, повернутий інший мобільний телефон
„Соні-Еріксон К 750 І”, а тому в неї немає ніяких матеріальних претензій до
ОСОБА_7 з приводу викрадення у її сина мобільного телефону ( т.2а.с.30)

Показами потерпілого ОСОБА_16, які
були оголошені в судовому засіданні, з яких вбачається, що в серпні 2006 року йому мама в подарунок купила мобільний телефон,
„СОНІ - ЕРІКСОН К-750 І”. 15 квітня 2007
року, приблизно о 19 годині він
знаходився в парку відпочинку ім. „Шевченка”, де разом з ним знаходився
його товариш ОСОБА_23, вони гуляли по парку відпочивали. Коли він знаходився
біля самого фонтану із ОСОБА_16, до нього підійшов невідомий хлопець, та
попросив мобільний телефон подзвонити для того, щоб викликати бригаду швидкої
медичної допомоги, який вказав рукою на дівчину, яка сиділа на сусідній
лавочці, поруч із дівчиною на тій же лавочці сидів якийсь хлопець. По її
зовнішньому вигляді ОСОБА_16 зрозумів, що дівчині дійсно погано, вона
зігнулась, і рукою трималась в області грудей. ОСОБА_16 подумав дійсно, що
дівчині погано, і дав хлопцю свій мобільний телефон „Соні-Еріксон К-750 І” для
того, щоб він подзвонив та викликав швидку медичну допомогу, який сказав що він
ніби біжить в аптеку. Далі хлопець розвернувся та побіг в сторону виходу із
парку. ОСОБА_16 ще трохи постояв і зрозумів, що в нього можуть викрасти
мобільний телефон, після чого також вирішив побігти за хлопцем, де побачив, що
він вже вибігав із парку через металеві ворота, що навпроти політехнічного
технікуму. Далі ОСОБА_16 пробіг трохи, і на асфальті побачив свій чип
стартового пакету, який підняв, але хлопця, який забрав мобільний телефон він
вже не бачив, тобто останній втік. ОСОБА_16 розвернувся та направився до
дівчини, якій було погано, і трохи постоявши біля неї, дівчина сказала, що її
погано і вона хоче рвати, після чого остання пішла в туалет. ОСОБА_16 ще
прочекав на тому місці де в нього забрали мобільний телефон приблизно пів
години, хлопець який забрав мобільний телефон не повертався і останній пішов
додому. В зв'язку з тим, що ОСОБА_16 потрібно було йти на тренування, він
сказав ОСОБА_23, що йде на що останній відповів, що він іще почекає трохи, а
коли повернеться хлопець, та поверне мобільний телефон, і подзвонить ОСОБА_16.
Однак ОСОБА_23 до нього не дзвонив розповівши пізніше, що він прочекав
невідомого хлопця приблизно до 21 години.

Як пізніше стало відомо ОСОБА_16, хлопця який в нього забрав мобільний
телефон звати ОСОБА_7 (т.2а.с.27-28)

Показами свідка ОСОБА_23, який повністю підтвердив покази потерпілого ОСОБА_16

Показами свідка ОСОБА_15, яка пояснила, що 15 квітня
2007 року в після обідній час, точно годину не пам'ятає, вона знаходилась в
парку ім. Шевченка, де разом з нею також був і ОСОБА_7. Знаходячись в парку,
ОСОБА_7 весь час біля неї не знаходився, тобто він стояв неподалік біля фонтану
і розмовляв з якимись хлопцями, і час від часу тільки підходив до неї на
лавочку біля фонтану. Сидячи на лавочці її стало погано, тобто почав сильно
боліти живіт, і в голові паморочилось. В цей час коли стало погано підійшов
ОСОБА_7 і побачивши, що ОСОБА_15 тримається
за живіт почав розпитувати, що сталось, на що відповіла, що її погано і
болить живіт. На її слова ОСОБА_7 почав запитувати, чи не потрібно купити, які не
будь ліки, або ж викликати лікаря. На слова ОСОБА_7 ОСОБА_15 категорично
відповіла, що її лікаря не потрібно, і не потрібно її купляти ніяких ліків,
оскільки її часто стає зле, в тому разі,
якщо падає або піднімається тиск. В цей час коли до неї підійшов ОСОБА_7, він
сидів біля неї приблизно 5-10 хвилин, після чого ще раз запитав як вона себе
почуває, на що остання відповіла, що все нормально, тільки для того, щоб
ОСОБА_7 не викликав ніяких лікарів, після чого ОСОБА_7 сказав що йому потрібно
йти і покинув її, на що ОСОБА_15 дуже здивувалась, оскільки ОСОБА_7 в такому
стані її раніше не покидав, тобто він ставився до неї дуже уважно, і в цій
ситуації, тобто, що її було погано, він на здивування сказав, що йому кудись
потрібно йти.

Довідкою станції швидкої медичної
допомоги про те , що 15.04.2007 року з
18.00 до 22.00 год. до парку культури та відпочинку ім. Т.Шевченка та прилеглу
до нього територію не було зареєстровано викликів.

Аналізуючи наведені докази
суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 І. в скоєнні злочину,
передбаченого ст.. 186 ч.2 КК України, так як ним скоєно 8 епізодів
відкритого викрадення чужого майна, а саме мобільних телефонів у
неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_14,
ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11
із застосуванням фізичного насильства або з погрозою застосування фізичного
насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілих. Його дії за
даною статтею закону правильно кваліфіковані як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи
здоров»я потерпілого, вчинений повторно.

Суд вважає, що доведена
вина ОСОБА_6 в скоєнні організації
замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить потерпілому
ОСОБА_18, так як він був не виконавцем, а організатором вчинення цього злочину,
керував його підготовкою, визначивши автомобіль, яким слід заволодіти, місце скоєння злочину, спосіб заволодіння цим
транспортним засобом та винагороду співучасникам. На думку
суду його дії слід кваліфікувати як за ст. ст. 27, 15, 289 ч.2 КК
України як організатора вчинення незаконного замаху
заволодіння транспортним засобом з
будь-якою метою, вчиненого за попереднього змовою групою осіб поєднаного з
насильством, що не є небезпечним для життя або здоров»я потерпілого.

Крім цього ОСОБА_6
обвинувачується в тому, що достовірно
знаючи, що ОСОБА_9 (31.12.1990 р.н.) та ОСОБА_7 (08.08.1989 р.н.) є
неповнолітніми, - умисно, протиправно, втягнув їх в злочинну діяльність, шляхом
дачі порад про місце та спосіб скоєння злочину, а також зорганізував
останніх для вчинення цього злочину, а саме незаконному заволодінні
транспортним засобом. Так, 27 березня 2007 року ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
діючи згідно вказівок та розробленого ОСОБА_6 словесного плану, вчинили замах
на незаконне заволодіння транспортним засобом „БМВ-318, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, належним потерпілому ОСОБА_18.

Суд вважає, що за ст. 304 КК
України ОСОБА_6 слід виправдати, так як в судовому засіданні не було здобуто
доказів того, що ОСОБА_6 достовірно було відомо про те, що підсудні ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 є неповнолітніми, він цього факту в них не з»ясовував, і вони йому про
це не повідомляли, за зовнішніми даними неповнолітніх визначити їх вік
достовірно не можливо.

Вина підсудного ОСОБА_7 в скоєнні
злочину, передбаченого ст.. 190 ч.1 КК України доведена в повному обсязі, так
як він шляхом обману заволодів мобільним телефоном малолітнього ОСОБА_16 під
приводом необхідності здійснення дзвінка. Його дії правильно кваліфіковані за
даною статтею закону як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Повністю доведена в судовому
засіданні вина підсудних ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в скоєнні замаху на незаконне заволодіння
транспортним засобом, що належав ОСОБА_18, їх дії правильно кваліфіковані за
ст..ст. 15-289 ч.2 КК України як замах на незаконне заволодіння транспортним
засобом з будь-якою метою, вчинений за попередньою змовою групою осіб,
поєднаний з насильством, що не ї небезпечним для життя або здоров»я
потерпілого.

При призначення покарання
підсудним суд враховує, що підсудними скоєні тяжкі злочини, а підсудним ОСОБА_7
О. ще злочин невеликої тяжкості, що ОСОБА_9 раніше судимий, характеризується позитивно, в скоєному розкаявся,
що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується позитивно; що ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується позитивно, в скоєному
розкаявся, відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_16, стан його здоров»я; що ОСОБА_8 раніше не судимий, характеризується позитивно

Крім цього судом враховується
характер та ступінь участі кожного з підсудних у вчиненні злочину, зміст, обсяг
та інтенсивність дій кожного співучасника, які були фактично виконані кожним
співучасником.

Як пом»якшуючу покарання обставину, суд враховує, що злочин
підсудними ОСОБА_9 та ОСОБА_7 скоєний в неповнолітньому віці.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 слід
призначити у вигляді позбавлення волі,
виправлення та перевиховання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд вважає можливим
без ізоляції від суспільства із призначення покарання відповідно до ст. 75 КК України.

Заявлені по справі цивільні позови потерпілими ОСОБА_12 на суму 1200грн.,
ОСОБА_10на суму 2670 грн., ОСОБА_13 на суму 2038 грн. та ОСОБА_14 на суму 1000
грн. підлягають задоволенню, а зазначені суми підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_6.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_18 про стягнення моральної
шкоди з урахуванням понесених потерпілим
від злочину моральних страждань підлягає частковому задоволенню на суму 15 000
грн., які підлягають стягненню з підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 321-325 КПК України, -

З
А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочинів,
передбачених ст. ст. 27- 15 - 289 ч. 2, 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 27-
15- 289 ч.2 КК України у вигляді 5
років позбавлення волі;

- за ст.. 186 ч.2 КК України у
вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених
покарань остаточну міру покарання визначити у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

За ст.. 304 КК України ОСОБА_6 - виправдати.

ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 15-289 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді
5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом
часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 26 березня 2007 року остаточну міру покарання
визначити у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочинів,
передбачених ст.ст. 15-289 ч.2, 190 ч.1
КК України та призначити йому покарання:

- за ст.. 15-289
ч.2 КК України у вигляді 5 років
позбавлення волі;

- за ст.. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в сумі 700 грн.

На підставі ст.. 70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_7 призначити
у вигляді 5 років позбавлення волі та штрафу в сумі 700 грн.

На підставі ст.. 75 КК України
звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі,
якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить іншого злочину та
виконає покладені на нього зобов»язання.

На підставі ст. 76 КК України зобов»язати ОСОБА_7 без згоди органів
кримінально-виконавчої системи не змінювати місце постійного проживання,
періодично з»являтись для реєстрації.

Покарання у вигляді штрафу в сумі 700 грн. виконувати самостійно.

ОСОБА_8 визнати винним в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 15-289 ч. 2 КК України та призначити йому
покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання якщо він протягом
3 років іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на
нього зобов'язання.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_8 без згоди органів кримінально-виконавчої
системи не змінювати місце постійного проживання, періодично з'являтись в
органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залишити попередню - утримання під вартою,
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - до вступу вироку в законну силу залишити - підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання рахувати
ОСОБА_6 з 7 травня 2007 року, ОСОБА_9 з 12 травня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 1200 грн., на користь ОСОБА_10 2760 грн., на
користь ОСОБА_13 2038 грн., ОСОБА_14 1000 грн..

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно на користь
ОСОБА_18 15 000 грн..

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно на користь НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області
за проведення автотоварознавчої експертизи 198 грн. 29 коп..

Речові докази - мобільний телефон
«Самсунг -Е350Е» та упаковку від нього
залишити за належністю ОСОБА_11 , упаковки від телефонів «Нокіа 6230і» та
«Нокіа 7650» залишити за належністю ОСОБА_10, автомобіль «БМВ-318» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_18

Речовий доказ -
балончик із слезогінним газом
«Терен-1», який знаходиться на зберіганні в камері схову СВ УМВС України в
Чернівецькій області - знищити.

На вирок може бути подано апеляцію
до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.
Чернівці протягом 15 діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ