№ 1-96
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
вересня 2007 року місто
Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону в складі: головуючого - судді підполковника
юстиції ДЯЧУКА СІ., при секретарі
Загородній Ю.М. , за участю державного
обвинувача - старшого помічника військового прокурора Київського гарнізону
капітана юстиції Козака А.Т., за
присутності підсудного ОСОБА_1, у
відкритому судовому засіданні в приміщенні військового місцевого суду у
присутності особового складу військової частини А0799 розглянув кримінальну
справу за обвинуваченням військовослужбовця військової частини А0799, радіотелеграфіста

солдата ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1року в місті

Любомиль
Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого,
несудимого, призваного на
військову службу у листопаді 2006 року Любомильським РВК Волинської
області, -

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
406 КК України.

Судовим
слідством військовий місцевий суд

ВСТАНОВИВ:

24
червня 2007 року близько 23 години у спальному приміщенні казарми військової
частини А0799 ОСОБА_1, будучи
невдоволеним тим, що солдат
ОСОБА_2, з яким він, ОСОБА_1,
у відносинах підлеглості не перебував,
не виявляє достатньої поваги до нього,
ОСОБА_1, надаючи неправильні
відповіді на принизливі питання як старшого за строком служби, висуваючи надумані претензії з цього
приводу, застосував насильство до
останнього, а саме наніс три удари
кулаком правої руки по схрещених на чолі останнього долонях та два удари
кулаком правової руки в область грудної клітини потерпілому, продовжуючи свої злочинні дії біля 23 години
50 хвилин того ж дня наніс потерпілому два удари правою ногою в область грудної
клітини, спричинивши потерпілому ОСОБА_2
побої та легке тілесне ушкодження, що
потягло короткочасний розлад здоров'я, у
вигляді закритої черепно-мозкової травми (струс головного мозку).

Вказаними
діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст.
11 та 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які зобов'язують військовослужбовців у
відносинах між собою додержуватися правил військової ввічливості, проявляти взаємну повагу та не допускати
негідних вчинків.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред'явленому обвинуваченні
визнав повністю і пояснив, що, дійсно вночі 24 червня 2007 року він, ОСОБА_1,
почав задавати різні глумливі питання ОСОБА_2 як старший за строком
служби, на які очікував правильні відповіді, а за неправильні відповіді, висуваючи претензії він, ОСОБА_1,
у спальному приміщенні наніс потерпілому три удари кулаком правої руки
по схрещених на чолі останнього долонях та два удари кулаком правової руки в
область грудної клітини потерпілому, а
біля 23 години 50 хвилин ще й два удари правою ногою в область грудної
клітини, після чого добровільно припинив
свої дії. Також підсудний наполягав на тому,
що ударів по голові потерпілого було не більше трьох, і повідомив,
що особистих рахунків він із ОСОБА_2 не мав, у відносинах підлеглості з ним не перебував.

Крім
особистих показань вина підсудного ОСОБА_1 у порушенні статутних правил
взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності відносин
підлеглості, що виявилося у завданні
потерпілому за наведених вище обставин побоїв та легкого тілесного ушкодження, підтверджується розглянутими в судовому засіданні
протоколами слідчих дій, які були
проведені з участю потерпілого,
підсудного, свідків, витягами з наказів командира військової
частини А0799, розглянутими у судовому
засіданні, висновком судово-медичного
експерта, іншими доказами, які не викликають сумнівів у своїй
достовірності.

Органи
досудового слідства ставили в провину підсудному нанесення потерпілому близько
23 години за наведених вище обставин чотирьох ударів кулаком правої руки по
схрещених на чолі останнього долонях, а
біля 23 години 50 хвилин ще одного такого удару.

Водночас, допитаний в судовому засіданні свідок
військовослужбовець строкової служби ОСОБА_3 - співслужбовець підсудного та
потерпілого, показав, що дійсно вночі 24 червня 2007 року ОСОБА_1
почав задавати різні глумливі питання ОСОБА_2 як старший за строком служби та
за неправильні відповіді, наносив йому
удари кулаком правої руки по схрещених на чолі останнього долонях, але таких ударів було всього три.

Аналогічні
показам ОСОБА_3 в частині, що стосується
кількості ударів з боку ОСОБА_1 по голові потерпілому, дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, а як пояснив свідок
ОСОБА_6, він не бачив таких ударів з
боку ОСОБА_1, оскільки приблизно до 23
години 50 хвилин спав.

№ 1-96

Потерпілий, в цій частині давав покази, які не усувають сумнівів, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях і не
є категоричними («можливо було чотири удари»,
«приблизно чотири удари» і т.ін.).

Натомість, вказані вище свідки - очевидці подій як під
час досудового слідства, так і у
судовому засіданні давали з приводу вказаних обставин послідовні
свідчення, які узгоджуються з показами
підсудного та не спростовуються іншими матеріалами справи, а тому саме їх суд кладе в основу вироку.

За таких
обставин, суд, керуючись правилами ч.3 ст. 62
Конституції України, тлумачить усі
сумніви на користь обвинуваченого, а
тому виключає з його обвинувачення вказівку на один удар з його боку кулаком
правої руки по схрещених на чолі потерпілого долонях близько 23 години, а також і на такий самий один удар по
схрещених на чолі потерпілого долонях,
який нібито мав місце біля 23 години 50 хвилин.

Згідно з
медичними документами ОСОБА_1 придатний за станом здоров'я до військової
служби.

Таким
чином, дії ОСОБА_1, який,
будучи військовослужбовцем строкової служби, порушив статутні правила взаємовідносин між
військовослужбовцями за відсутності відносин підлеглості, заподіявши потерпілому легке тілесне
ушкодження та побої, суд кваліфікує за
ч. 2 ст.
406 КК України.

Органи
досудового слідства також ставили у вину підсудному порушення ним вимог ст. 50
Статуту внутрішньої служби та ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України. Разом з тим, вказівку на
порушення вказаних положень військових статутів суд виключає з обвинувачення
ОСОБА_1, оскільки вони мають загальний
характер і не визначають конкретних обов'язків підсудного по службі.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_1 покарання, суд бере
до уваги і визнає обставинами, які
пом'якшують покарання та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, його щире каяття в
судовому засіданні, намагання
примиритися з останнім, відсутність
тяжких ушкоджень здоров'ю потерпілому.

Беручи
до уваги вказані обставини, а також
враховуючи дані про особу підсудного,
який раніше ні в чому протизаконному замічений не був, під час проходження служби і до неї
характеризується позитивно, до призову
на службу займався суспільно-корисною працею,
до кримінальної відповідальності притягається вперше, практично відслужив встановлені строки військової
служби, суд знаходить можливим
застосувати до підсудного ст. ст.
69, 60 КК України і призначаючи
покарання, перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст.
406 КК України, оскільки саме
даний вид покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його
виправлення.

На
підставі викладеного та, керуючись ст.
ст. 299, 323 - 325,
332 КПК України, військовий
місцевий суд Київського гарнізону

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.
406 КК України, за якою
призначити йому покарання із застосуванням
ст. ст. 69 та 60 КК України у виді арешту строком на
чотири місяці.

Строк відбування
покарання ОСОБА_1. рахувати з 29 серпня 2007 року.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1. - взяття під варту - залишити без зміни і до
набрання вироком законної сили утримувати його на гауптвахті Центрального
управління військової служби правопорядку Збройних Сил України по місту Києву
та Київській області.

Вирок
може бути оскаржений і на нього може бути внесене подання прокурора в
апеляційному порядку до військового апеляційного суду Центрального регіону
через військовий місцевий суд Київського гарнізону протягом 15 діб з моменту
його проголошення, а засудженим -
протягом 15 діб з-дня вручення йому копії вироку.