Ухвала іменем україни 21 серпня 2014 року

м. КиївКолегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Лагнюка М. М.,

суддів: Літвінова Є. В.,
Суржка А. В.,

з участю прокурора Вергізової Л. А.

розглянула в судовому засіданні
кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Полонського районного суду
Хмельницької області від 30 липня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 01
листопада 2013 року стосовно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Полонського районного суду
Хмельницької області від 30 липня 2013
року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 13 (тринадцять) років,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин
України, раніше судимий, останній раз -
30.05.2012 року Полонським районним судом
Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2
ст. 190 КК України до 3 (трьох) років

6 (шести) місяців позбавлення волі,

засуджений за:

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом
часткового складання покарань,
визначених за цим та за вироком
Полонського районного суду
Хмельницької області від 30.05.2012 року
остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 (чотири)
роки 6 (шість) місяців.

Вироком вирішено питання про стягнення
матеріальної та моральної шкоди та
щодо речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 01
листопада 2013 року вирок суду першої
інстанції залишено без зміни.

За вироком суду, наприкінці жовтня 2011
року біля 20 години ОСОБА_1, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, в
будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2,
під час раптово виниклої бійки,
внаслідок суперечки між ним та ОСОБА_3
на ґрунті ревнощів до своєї
співмешканки ОСОБА_4, з метою
позбавлення життя ОСОБА_3, теслярською
сокирою, яку взяв в сусідній кімнаті,
умисно наніс 1 удар в голову ОСОБА_3, а
коли той впав, наніс йому: 5 ударів в
середню третину правої половини спини,
8 - в середню третину задньої поверхні
правої руки, 1 - в середню третину
передньої поверхні правої руки.
Внаслідок чого

ОСОБА_3 були заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді чотирьох окремих
переломів кісток черепа, один окремий
перелом в лівій потилично-тім'яній
ділянці, два окремих переломи
склепіння черепа справа, перелом лівої
половини тіла нижньої щелепи, які є
тяжкими, як небезпечні для життя в
момент спричинення, що призвели до
смерті потерпілого.

ОСОБА_1, з метою приховування вчиненого
ним злочину, разом з ОСОБА_2 замотали
труп потерпілого в покривало, винесли з
будинку та заховали в рові неподалік
господарства

ОСОБА_2, прикидавши труп сіном.

В подальшому ОСОБА_2, який
достовірно знав про вчинення ОСОБА_1
особливо тяжкого злочину - умисного
вбивства ОСОБА_3, обставини даного
злочину і місце приховання трупа,
умисно знищив сліди злочину, а саме -
ганчіркою витер кров потерпілого на
місці його вбивства. Надалі ОСОБА_2 про
даний злочин нікому не повідомив, не
бажаючи, щоб сам факт злочину і особа,
яка його вчинила, стали відомі
правоохоронним органам, чим свідомо
вчинив заздалегідь необіцяне
приховування особливо тяжкого злочину.

Окрім того, 30.03.2012 р. під час допиту
ОСОБА_2 в якості свідка, 31.03.2012 р. під час
відтворення обстановки та обставин
події з ОСОБА_2, 05.04.2012 р. під час очних
ставок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, будучи попередженим про
кримінальну відповідальність за ст. 384
КК України, ОСОБА_2, усвідомлюючи
протиправність своїх дій, умисно дав
неправдиві показання,
внаслідок чого ОСОБА_4 05.04.2012 р. та 11.06.2012
р. було пред'явлено обвинувачення у
вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3, а
саме у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 115 КК України, який, відповідно до
ст. 12 КПК України, класифікується як
особливо тяжкий.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить змінити вирок місцевого суду,
призначити йому покарання з
урахуванням вимог ст. ст. 66, 69 КК
України, а також скасувати вирок в
частині засудження ОСОБА_2, справу
направити на новий судовий розгляд.
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд при
призначенні покарання не врахував те,
що він має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, позитивно
характеризується за місцем проживання,
раніше не судимий. Крім того, в доводах
касаційної скарги щодо призначення
занадто суворого покарання засуджений
свою вину визнав та щиро розкаявся.

Також засуджений указує про
необґрунтоване, на його думку, рішення
судів в частині задоволення цивільного
позову про стягнення лише з нього на
користь потерпілих моральної шкоди та
збільшення суми, яка підлягає
стягненню.

В запереченнях на касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 потерпіла
ОСОБА_6 просить вирок Полонського
районного суду Хмельницької області
від 30 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від

01 листопада 2013 року залишити без зміни,
а касаційну скаргу засудженого -
залишити без задоволення.

Засудженим ОСОБА_2
судові рішення не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, яка не підтримала касаційну
скаргу засудженого, просила вирок
місцевого суду та ухвалу апеляційного
залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи,
викладені у касаційній скарзі, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
зазначеного у вироку злочину та
правильності кваліфікації його дій за
ч. 1 ст. 115 КК України підтверджуються
дослідженими та належно оціненими
судом доказами і засудженим ОСОБА_1 не
оскаржуються.

Щодо доводів касаційної скарги ОСОБА_1
про невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та його особі, внаслідок
суворості, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України суд
призначає покарання у межах
встановлених у санкції статті (санкції
частини статті) Особливої частини
цього Кодексу, що передбачає
відповідальність за вчинений злочин та
відповідно до положень Загальної
частини цього Кодексу. Особі, яка
вчинила злочин, має бути призначене
покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів. При цьому, суд повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Як убачається з матеріалів справи, суд,
призначаючи

ОСОБА_1 покарання, врахував характер та
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу засудженого, який раніше не
судимий, посередньо характеризується
за місцем проживання, має на утриманні
двох малолітніх дітей, відсутність
обставин, що пом'якшують покарання, а
також обставину, що обтяжує покарання -
вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння і призначив засудженому
покарання, яке відповідає вимогам ст. 65
КК України. При цьому суд обґрунтовано
не вбачав підстав для призначення
більш м'якого покарання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з рішенням суду
першої інстанції та вважає, що саме
таке покарання є необхідним й
достатнім для виправлення засудженого
та попередження нових злочинів, а тому
доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є
необґрунтованими.

Апеляційний розгляд справи проведений
з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону. Усі
наведені засудженим ОСОБА_1 в апеляції
доводи, належним чином перевірені,
ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 384 КПК України
1960 року касаційні скарги на судові
рішення, зазначені в частині другій
статті 383 цього Кодексу, мають право
подати: засуджений, його законний
представник і захисник - у частині, що
стосується інтересів засудженого.

Разом з цим, як вбачається з касаційної
скарги

ОСОБА_1, останній просить скасувати
судові рішення стосовно ОСОБА_2 та
направити справу на новий судовий
розгляд, що суперечить вимогам
вищевказаної статті.

Посилання в касаційній скарзі
засудженого ОСОБА_1 на визнання вини,
щире каяття у вчиненому злочині, як на
обставини, що пом'якшують покарання,
суд касаційної інстанції розцінює як
намір та бажання уникнути
справедливого покарання, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
ні в суді першої, ні в суді апеляційної
інстанції свою вину у вчиненому
злочині не визнавав, заперечував свою
причетність до вбивства ОСОБА_3 На
підставі наведеного, суд обґрунтовано
дійшов до висновку про відсутність
обставин, що пом'якшуються
відповідальність і призначив
засудженому покарання, відповідно до
вимог ст. 65 КК України.

Доводи засудженого про необхідність
стягнення моральної шкоди в
солідарному порядку з нього та ОСОБА_2 є
безпідставними, оскільки саме діями
ОСОБА_1, які виразились в умисному
протиправному заподіянні смерті іншій
людині, була завдана моральна шкода
потерпілим.

Посилання засудженого ОСОБА_1 в
касаційній скарзі на
необґрунтованість визначення судами
розміру моральної шкоди
спростовуються матеріалами справи, з
яких убачається, що місцевий суд, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, вирішуючи
питання про задоволення цивільного
позову та визначення суми моральної
шкоди належним чином врахував характер
правопорушення, глибину душевних
страждань, які несуть потерпіла та її
малолітній син, також врахував вимоги
розумності та справедливості.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону, які були б
безумовною підставою для скасування
судових рішень, не встановлено, а тому
підстав для задоволення касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1 колегія
суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Вирок Полонського районного суду
Хмельницької області від 30 липня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 01 листопада
2013 року стосовно ОСОБА_1 залишити без
зміни.

С у д д і:

______________ _______________
______________

Лагнюк М. М. Літвінов Є. В.
Суржок А. В.