У Х В А Л А

Справа № 569/23700/13-к

29 січня 2014 року

Рівненський міський суд в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рівне заяву судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 про самовідвід і заяву обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід головуючого-судді ОСОБА_1 у справі №569/23700/13-к по обвинуваченню громадянина республіки Литва ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні суддя ОСОБА_1 подав заяву про самовідвід. Заяву обґрунтовує тим, що з ОСОБА_9 він особисто знайомий більше 15 років. Перебуває з ним в особливо дружніх відносинах, знає добре його дружину та інших родичів. Був у ОСОБА_9 вдома у місті Рівне, він у нього також бував в гостях. Неодноразово він бував в його домоволодінні, яке знаходиться в с. Дядьковичі, Рівненського району. Часто користувався його послугами по ремонту автомобіля, яким користувався, придбавав у нього деякі запчастини (мастила, фільтри, які він привозив з Прибалтики). ОСОБА_9 особисто фарбував автомобіль, яким він користується для нього безкоштовно, як для товариша, він лише купував необхідні для покраски автомобіля матеріали і фарбу. Аж до самого затримання, він неодноразово зустрічався з ОСОБА_9 в м. Рівне. Зв`язок з ОСОБА_9 підтримував по його мобільним телефонам № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

В заяві про самовідвід також зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 р. № 1906 ІУ « Про міжнародні договори України передбачено, що «якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В п. 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 жовтня 1982 року у справі П`єрсака проти Бельгії зазначається, що « кожен суддя, щодо неупередженості якого є сумніви, повинен вийти зі складу суду».

Згідно п. 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 1996 року у справі Бюліта проти Австрії зазначається, що « жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження».

Як вбачається з п. 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі Пабла Кю проти Фінляндії зазначається, що «суд має бути вільний від особистих упереджень і особистої зацікавленості в результатах справи».

Відповідно до практики Європейського суду у всіх випадках особиста безсторонність судді презюмується, доки не доведено протилежного, при цьому надання доказів упередженості судді покладається на зацікавлену особу, що викладено в Постанові Європейського суду ( Велика палата ) від 22 жовтня 2007 року по справі Лендон, Очаковски-Лоран і Жюлі проти Франції.

Наявність упередженості в контексті п.1 ст. 6 Конвенції Європейський суд визначає на підставі «особистого переконання певного судді у конкретній справі» згідно п.58 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 1998 року у справі Джатрін та інші проти Франції а також «особистих переконань та поведінки конкретного судді у справі» згідно п.95 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року у справі Науменко проти України.

Зважаючи на викладене, керуючись вищезазначеними Рішеннями Європейського суду з прав людини, ст.ст. 75, 81 КПК України та відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, вказав, що він не може брати участь у розгляді вказаного кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора і учасників процесу, які вважають заяву головуючого-судді ОСОБА_1 про самовідвід обгрунтованою і такою що підлягає задоволенню, суд вважає, що заява судді ОСОБА_1 про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 особисто знайомий із обвинуваченим ОСОБА_9 більше 15 років, перебуває з ним в особливо дружніх відносинах, а тому враховуючи положення п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 КПК України, вищезазначені рішення Європейського суду з прав людини та з метою усунення будь-яких сумнівів в неупередженості судді, заяву про самовідвід слід задоволити.

Крім того, в ході судового засідання від обвинуваченого ОСОБА_9 до суду було подано письмову заяву про відвід судді ОСОБА_1 , з якого вбачається, що відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах провадження та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Також в заяві зазначає, що головуючим-суддею у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_1 , з яким він особисто знайомий більше 15 років, перебуває з ним в дружніх відносинах. Суддя ОСОБА_1 добре знає його дружину та інших родичів і неодноразово був у нього вдома у місті Рівне та в його домоволодінні, яке знаходиться в с. Дядьковичі, Рівненського району. Він також часто бував у нього в гостях, часто надавав послуги по ремонту автомобіля, який знаходиться в користуванні ОСОБА_1 і який придбавав у нього мастила, фільтри, які він привозив з Прибалтики. Він також особисто безкоштовно, як для товариша, фарбував автомобіль, яким ОСОБА_1 користується, а ОСОБА_1 лише купував необхідні для покраски автомобіля матеріали і фарбу. Аж до самого його затримання, він неодноразово зустрічався з ОСОБА_1 , неодноразово зв`язувався з ним по мобільному телефону.

У зв`язку з викладеним, відповідно до п п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, вважає, що суддя ОСОБА_1 не може брати участь у розгляді вказаного кримінального провадження, оскільки будуть виникати сумніви в його неупередженості. Також в заяві про відвід ОСОБА_9 зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В ч. 2 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 р. № 1906 ІУ « Про міжнародні договори України зазначено, що «якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В п. 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі Пабла Кю проти Фінляндії зазначається, що «суд має бути вільний від особистих упереджень і особистої зацікавленості в результатах справи».

До того ж безсторонній розгляд і вирішення судових справ один із головних обов`язків судді, а також складова його присяги, порушенням якої визнається, зокрема, вчинення суддею дій, що можуть викликати сумнів у його неупередженості.

Зокрема в п. 1 ч. 4 ст. 54 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» зазначається, що суддя зобов`язаний справедливо та безсторонньо розглядати та вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а частиною 1 ст. 55 цього ж закону затверджено текст присяги судді, в якій, зокрема зазначено «…урочисто обіцяю, безсторонньо, неупереджено, незалежно та справедливо здійснювати правосуддя, підкоряючись лише закону».

Порушення суддею присяги є однією з підстав для його звільнення з посади (п. 5 ч. 5 ст. 126 Конституції України ).

Посилаючись на викладене, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України ОСОБА_9 заявляє відвід судді ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши думку прокурора і учасників процесу, які вважають клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_1 обгрунтованим і таким що підлягає задоволенню, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, керуючись практикою Європейського суду з прав людини суд,

УХВАЛИВ:

Задоволити заяву про самовідвід судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про відвід судді ОСОБА_1 у справі №569/23700/13-к відносно громадянина республіки Литва ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Справу передати на автоматизований розподіл згідно ст. 35 КПК України.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

Денисюк ОСОБА_11