Справа № 461/2365/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2015 р. м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

законного представника потерпілої ОСОБА_8

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові внесене 17.12.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004632 кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 07.04.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.345 , ч.2 ст. 342 КК України, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановлення 2 років іспитового строку,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч.1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_9 14.12.2014 року, близько 18.00 год., знаходячись в приміщенні автомийки, що по вул. Винниченка, 16 у м. Львові, на грунті неприязних відносин вступив у конфлікт із працівницею вищевказаної автомийки ОСОБА_10 , під час якого умисно наніс їй руками удари по голові, обличчю та ногою в праве стегно, заподіявши ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2219 від 17.12.2014 року синці на волосяній частині голови, на обличчі, на лівій руці, на правій нозі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_9 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 , 20.12.2014 року, близько 01:30 год., перебуваючи у АДРЕСА_1 , маючи умисел на вступ в статеві зносини з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що вона є неповнолітньою, не випускаючи її з приміщення квартири, долаючи опір потерпілої, розпилив їй в обличчя сльозогінний газ та застосовуючи фізичне насильство, яке виразилось з нанесенні ударів руками по голові, спричинивши при цьому потерпіліій відповідно до висновку експерта №2237 від 20.12.2015 року, синці та садна на голові, на правій руці, синець на правій нозі, множинні крововиливи та садна на слизовій оболонці губ, що відносяться до легкого ступеня тяжкості, вступив з потерпілою ОСОБА_7 в статевий акт природнім способом проти її волі.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_9 вчинив зґвалтування неповнолітньої особи, а саме здійснення статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, тобто кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч.3 ст.152 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, та зґвалтування неповнолітньої особи, а саме здійснення статевих зносин із застосуванням фізичного насильства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочини під час іспитового терміну, обставини справи, характеристики, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих для покарання обставин, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, те що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, особу обвинуваченого з сформованими антисуспільними установками, який має судимість та не відбуте покарання за вчинення злочину в розмірі 4 років позбавлення волі, був звільнений від відбування покарання з встановленням 2 років іспитового строку, але вчинив нові злочини, розкаюється у вчиненні злочинів, та приходить до висновку що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 152 ч.3 КК, за якою кваліфіковано його дії, так як виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та повне визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, передбачена ст. 67 КК України, є вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, в стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2014 року обвинувачений ОСОБА_9 був засуджений за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням 2 років іспитового строку.

Оскільки обвинуваченим, до якого було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку вчинено нові злочини суд, керуючись ч. 3 ст. 78 КК України призначає йому покарання в порядку ст. 71 КК України. Згідно ст.71 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2014 р. у виді позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід обчислювати з дати його затримання, тобто з 20.12.2014 р.

Суд також приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання у виді позбавлення волі, та остаточно за сукупністю злочинів, в порядку ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Питання речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_9 слід стягнути на користь держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи (висновок експерта № 4/39 від 05.02.2015 року), вартістю 393,12 грн.

Керуючись ст.ст. 124, 368,370,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 125, ч.3 ст. 152 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

- за ч.3 ст. 152 КК України у виді 8 (восьми років) позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 покарання 8 (вісім років) позбавлення волі.
На підставі ст.71, 78 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.04.2014 р., та остаточно ОСОБА_9 визначити покарання - 8 (вісім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 - тримання під вартою, залишити до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 20 грудня 2014 року.

Речові докази по справі змив РБК з підлоги коридору, змив РБК з екрану телевізора , змив РБК з дверей в кімнату № 2, презерватив, простиню, безрукавку, дві пари спортивних штанів, які зберігаються в камері зберігання речових доказів, - знищити.

Речові докази по справі штани, пояс, гольф, шкарпетку, труси, бюстгальтер, мобільний телефон, які зберігаються в камері зберігання речових доказів, - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Судові витрати по справі за проведення 05.02.2015 року судової дактилоскопічної експертизи №4/39 у сумі 393,12 гривень, стягнути з засудженого ОСОБА_9 в користь держави.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова до Апеляційного суду Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3