У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька
С.С.,

суддів
Вільгушинського М.Й.,
Колесниченка В.М.,

за участю прокурора Лисого С.Л.

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 28 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 16 березня
2012 року та ухвалу Апеляційного
суду Херсонської області від 11 лютого
2014 року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

в силу ст.89 КК України не судимого,

- за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6
місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 2 роки з покладенням
відповідних обов'язків, передбачених
ст.76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської
області від 11 лютого 2014 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те,
що він 11 грудня 2010 року
близько 10 год 30 хв під час сварки із
ОСОБА_2, яка виникла на ґрунті особистих
неприязних відносин, перебуваючи на
присадибній ділянці будинку АДРЕСА_1,
умисно з метою заподіяння тілесних
ушкоджень потерпілому ОСОБА_2, наніс
останньому близько 10 ударів палицею по
рукам, спричинивши потерпілому
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить судові рішення скасувати,
справу направити на новий судовий
розгляд через істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
які, на думку засудженого, полягають в
тому, що обвинувачення ґрунтується на
доказах, отриманих з порушенням
кримінально-процесуального закону, в
ході судового розгляду справи не було
задоволено клопотання про фіксування
розгляду технічними засобами, висновки
суду ґрунтуються на припущеннях.
Указує на те, що судом не було
перевірено та враховано доказів, які
підтверджують ту обставину, що на
момент вчинення злочину, він перебував
в іншому місці, а тому не міг спричинити
ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні
ушкодження. Крім того зазначає, що
апеляційний суд, переглядаючи справу,
залишив поза увагою допущені судом
першої інстанції порушення і, не
виконавши вказівки суду касаційної
інстанції, розглянув справу формально
з порушенням права захисника на виступ
в судових дебатах, а його - з останнім
словом.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора про законність та
обґрунтованість постановлених у
справі судових рішень, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України
1960 року касаційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість судових
рішень у тій частині, в якій вони були
оскаржені.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 в умисному
заподіянні ОСОБА_2 середньої тяжкості
тілесних ушкоджень відповідає
фактичним обставинам справи,
підтверджений дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким суд дав
належну оцінку, і є обґрунтованим.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його
винуватість у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
недоведена, а він на момент вчинення
злочину перебував в іншому місці, а
тому не міг спричинити ОСОБА_2
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
є голослівними і спростовуються
правильно оціненими та детально
наведеними у вироку доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, за який його засуджено,
підтверджується його показами,
наданими суду, у яких він у межах лінії
свого захисту, не заперечував того, що
наносив удари палицею ОСОБА_2.

Окрім того, показання ОСОБА_1
узгоджуються з показаннями
потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 (батька
засудженого), який також підтвердив те,
що між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відбувся
конфлікт у день та час у який суд
установив як такі, що був вчинений
злочин.

Показання свідків і потерпілого, у тому
числі наданих при відтворенні
обстановки та обставин події, щодо
обставин вчиненого щодо ОСОБА_2
злочину, відповідають даними висновку
судово-медичної експертизи №55/2032 від 13
лютого 2011 року відповідно до якого
виявлені у ОСОБА_2 середньої тяжкості
тілесні ушкодження, могли утворитися
за обставин та у час, указані
потерпілим і свідками.

За встановлених судом фактичних
обставин справи дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.122
КК України кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
перешкодили судам постановити законні
та обґрунтовані судові рішення, не
встановлено.

Твердження ОСОБА_6 про
те, що на досудовому слідстві докази
були зібрані з порушенням КПК України,
а огляд місця події проводився без
згоди володільця домогосподарства
голослівні і не підтверджуються
матеріалами справи.

Посилання засудженого
на те, що судом не задоволено його
клопотання про фіксацію судового
розгляду технічними засобами також не
знайшли свого підтвердження, оскільки
таке клопотання учасниками процесу не
заявлялось.

Судами першої та апеляційної інстанції
справа щодо ОСОБА_6 розглянута повно та
всебічно, а його пояснення, висунуті на
свій захист про спричинення ОСОБА_2
тілесних ушкоджень у стані необхідної
оборони, належним чином перевірялись.

При цьому судом апеляційної інстанції
дотримано вимог ст.399 КПК України 1960
року, виконані вказівки суду
касаційної інстанції, надані при
скасуванні ухвали Апеляційного суду
Херсонської області від 03 липня 2012 року
і направленні справи на новий
апеляційний розгляд. Зі змісту ухвали
також убачається, що права ОСОБА_6 і
його захисника на виступ у суді
апеляційної інстанції порушені не
були.

Вирок місцевого суду
відповідає вимогам ст.334 КПК України 1960
року, а ухвала суду апеляційної
інстанції - вимогам ст.377 КПК України 1960
року.

При призначенні ОСОБА_6
покарання, яке є необхідним і
достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів, судом
ураховано тяжкість вчиненого злочину,
дані про засудженого.

З урахуванням викладеного, підстав для
задоволення касаційної скарги
засудженого ОСОБА_6 не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
р., пунктами 11, 15 розділу ХІ
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 16
березня 2012 року та ухвала Апеляційного
суду Херсонської області від 11 лютого
2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни,
а його касаційну скаргу - без
задоволення.

С у д д і:

______________________________________________________________
С.С. СлинькоМ.Й. ВільгушинськийВ.М.
Колесниченко