Справа № 138/2830/13-к
Провадження №11-кп/772/96/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами: прокурора ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 та апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 січня 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин

Російської Федерації, уродженець

Кабардино-Балкарської республіки

Прохладненського району, станиці Солдатській,

житель

АДРЕСА_1 , не одружений,

раніше судимий Даніловським районним судом

Ярославської області Російської Федерації

за ч. 2 п. «б» ст. 158 КК РФ, перебуваючи

в розшуку в РФ з 13.12.2007 року,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (по епізоду вчинення крадіжки в ніч з 26 на 27 серпня 2013 року з храму Різдва Пресвятої Богородиці в с. Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області) та за ч. 4 ст. 358 КК України з призначенням йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року шести місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_8 обрано шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Виправданий за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодах вчинення крадіжок: 30.09.-05.10.2012 року з Свято-Луківського Храму Православної церкви в с. Сірнички Локачинського району Волинської області; 21.11.-23.11.2012 року з Свято-Михайлівського Храму Православної церкви в с. Дроздні Ковельського району Волинської області; 03.02.-09.02.2013 року з Свято-Стефанівського Храму Православної церкви в с. Усичі Луцького району Волинської області.

Відмовлено в задоволені цивільних позовів ОСОБА_11 на суму 19.500 грн. та ОСОБА_12 на суму 120.000 грн.

Вирішено долю речових доказів та питання про судові витрати.

Згідно вироку в ніч з 26 на 27 серпня 2013 року ОСОБА_8 в с. Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області, шляхом зламу замка та віджиму дверей, проник до храму Різдва Пресвятої Богородиці Московського патріархату по проспекту Щорса 1, звідки вчинив крадіжку двох ікон: «Святого великомученика Пантелеймона», «Різдва Пресвятої Богородиці» та «Євангеліє», загальною вартістю 20 309 грн., які завантажив до автомобіля «KIA Спортейдж» д.н.з. НОМЕР_1 та з місця події зник, а 27.08.2013 року біля 11.40 год. був зупинений працівниками міліції на посту ДПС с. Краснопілки Гайсинського району Вінницької області, де шляхом пред`явлення і надання працівникам міліції використав завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 15.08.1997 року громадянину ОСОБА_13 , яке має внесення змін шляхом переклейки фотокартки, тобто використав завідомо підроблений документ.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 також обвинувачувався у вчиненні з проникненням до приміщень ще трьох епізодів крадіжок чужого майна з релігійних споруд у Волинській області, а саме:

- в період часу з 30.09.2012 року до 23:00 год. 05.10.2012 року з Свято-Луківського храму Православної церкви в с. Сірнички Локачинського району на загальну суму 19 500 грн.;

- в період часу з 14:30 год. 21.11.2012 року по 14:00 год. 23.11.2012 року з Свято-Михайлівського храму Православної церкви Московського патріархату в с. Дроздні Ковельського району на загальну суму 111 000 грн.;

- в період часу з 03.02.2013 року по 14:00 год. 09.02.2013 року з Свято-Стефанівського храму Православної церкви Московського патріархату на загальну суму 11 000 грн., але за вироком суду за цими епізодами крадіжки він виправданий за недоведеності його вини.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 , неоспорюючи висновків суду щодо юридичної кваліфікації та доведеності вини засудженого ОСОБА_8 у вчиненні двох епізодів злочинної діяльності, ставить питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, висновки суду, в частині виправдання ОСОБА_8 , необґрунтованими, оскільки немає достатніх підстав вважати, що ці крадіжки з храмів він не вчиняв, а ікони, вилучені у ОСОБА_14 і пред`явлені для впізнання потерпілим, не були придбані у засудженого. Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано особу винного, характер і тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, внаслідок чого призначене покарання є занадто м`яким. Тому, прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України по всіх епізодах крадіжок до 6-ти років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 358 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі та остаточне покарання призначити йому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 6-ти років позбавлення волі. Крім того, із резолютивної частини вироку необхідно виключити ст. 72 КК України, як зайву.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі вважає, що вирок підлягає зміні, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує що суд, призначаючи покарання ОСОБА_8 , не врахував невелику тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, що по 3-х епізодах крадіжок з храмів останній виправданий, на його утриманні знаходяться дружина та двоє малолітніх дітей, відсутні обтяжуючі обставини та заподіяна шкода, а тому просить зменшити підзахисному строк покарання до 5-ти років позбавлення волі та застосувати до нього ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок змінити, виправдати його по епізоду крадіжки ікон в с. Озаринці Могилів-Подільського району за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він її не вчиняв, а по ч. 4 ст. 358 КК призначити справедливе покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2-х років семи місяців позбавлення волі. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, упереджену оцінку доказів судом по епізоду крадіжки ікон в с. Озаринці, відсутність всіх матеріалів провадження, що підтверджують його невинуватість. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував всіх пом`якшуючих обставин та призначив йому занадто суворе покарання.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 вважає її необґрунтованою і просить залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями і просили задовольнити, не заперечували проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 ; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 і просив задовольнити, при цьому заперечив проти апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого та апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційних скарг, колегія судів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Юридична кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України є вірною і ніким не оскаржується.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у крадіжці ікон з храму в с. Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області його вина при вірно встановлених судом обставинах, повністю доведена сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким у вироку надана вірна оцінка, оскільки зібрані докази є достатніми і допустимими, узгоджуються між собою та іншими матеріалами провадження, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.08.2013 року (а.с. 3, т. 3); протоколом огляду місця події від 27.08.2013 року та фототаблицями до нього (а.с. 4-27, т. 3); протоколом огляду місця події від 27.08.2013 року та фототаблицями до нього автомобіля марки «КІА Спортеч» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 42-48, т. 3); протоколом додаткового огляду місця події території Храму Різдва Пресвятої Богородиці в с. Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області від 31.08.2013 року та фототаблицями до нього (а.с. 135 145, т. 3); протоколом огляду предметів від 15.10.2013 року (а.с. 200 202, т. 3); висновками експертів: № 81 від 03.09.2013 року та № 251-Т від 15.11.2013 року (а.с. 155 159; 236-241, т. 3).
Твердження ОСОБА_8 про те, що вказаного злочину він не вчиняв, його посилання на відсутність всіх матеріалів провадження, що нібито доводять його невинуватість, колегія суддів розцінює як спосіб захисту та намагання останнього уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 , в частині доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні інших епізодів крадіжок з храмів у с. Сірнички Локаченського району, с. Дроздні Ковельського району та в с. Усичі Луцького району Волинської області, то колегія суддів з ними не погоджується та вважає їх необґрунтованими, оскільки вони спростовуються безпосередньо дослідженими в суді доказами та матеріалами провадження.
Так, на переконання колегії суддів, у вироку суд першої інстанції досить повно і переконливо мотивував свої висновки чому він вважає, що органом досудового слідства не зібрано достатніх і об`єктивних доказів винуватості ОСОБА_8 в скоєнні ним цих епізодів крадіжок (а.с.91-92, Т-3).
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв як докази винуватості ОСОБА_8 у скоєнні крадіжок ікон з АДРЕСА_2 , протокол обшуку від 30.08.2013 року по місцю проживання свідка ОСОБА_14 і вилучення у нього 32 найменувань ікон; протоколи пред`явлення речей для впізнання: від 30.09.2013 року - потерпілому ОСОБА_11 ; від 18.09.2013 року - потерпілому ОСОБА_12 ; від 04.09.2013 року потерпілому ОСОБА_15 , у зв`язку з порушенням норм КПК України під час проведення цих слідчих дій і складання зазначених протоколів.
Під час проведення впізнання потерпілими: ОСОБА_11 (а.с. 102 105, т. 2); ОСОБА_12 (а.с. 137-141. т. 2); ОСОБА_15 (а.с. 185 186, т. 2) в текстах протоколів відсутні посилання, що ікони, які пред`являлися для впізнання, були вилучені під час обшуку в квартирі ОСОБА_14 і джерело їх придбання свідком з посиланням на відповідні фотознімки з детальним описом зазначених ікон та зміст протоколу обшуку в квартирі ОСОБА_14 .
За цих обставин висновки міськрайонного суду про неможливість усунення недоліків щодо проведення вищевказаних процесуальних дій з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду, які не дають суду підстав вважати, що саме ті ікони, які ОСОБА_14 придбав у ОСОБА_8 і які були потім в нього вилучені під час обшуку, пред`явлені потерпілим для впізнання, слід визнати такими, що заслуговують на увагу.
Крім того, суд переконливо мотивував у вироку чому він не бере до уваги покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які вони надали під час досудового розслідування (а.с.90, Т-3).
Згідно роздруківки телефонних розмов з мобільного телефону ОСОБА_8 або дзвінків на його мобільний телефон (а.с. 46, т. 2) встановлено, що 01.01.2012 року о 04 год. 19 хв. він перебував в м. Луцьк. З 04 год. 19 хв. до 06 год. 01 хв. ОСОБА_8 перебував в Локачинському районі Волинської області. Тобто, на території Локачинського району перебував 01 год. 42 хв. До вказаної роздруківки органом досудового розслідування не наданий схематичний план або карта місцевості Локачинського району, з чого вбачалася би відстань від с. Сірнички Локачинського району Волинської області, де з Храму в період часу з 30.09.-05.10.2012 року була скоєна крадіжка ікон, до м. Луцьк, а також аналіз з врахуванням пересування автомобілем від м. Луцьк до с. Сірнички і назад, часу можливого знаходження ОСОБА_8 в с. Сірнички і вірогідності скоєння ним при цих обставинах крадіжки з храму. Аналогічні схеми, карти можливого пересування і перебування на території Волинської області відсутні під час встановлення по роздруківці телефонних розмов, що ОСОБА_8 з 17:00 год. До 17:28 год. 22 листопада 2012 року, тобто протягом 28 хв. перебував на території Ковельського району Волинської області, де в період 21-23.11.2012 року в с. Дроздні Ковельського району Волинської області була скоєна крадіжка ікон з храму.
Проаналізувавши матеріали провадження та надані докази колегія суддів погоджується з тим, що органом досудового розслідування не зібрано об`єктивних, достатніх та переконливих доказів винуватості ОСОБА_8 по епізодах крадіжок ікон з храмів в с. Сірнички Локачинського району Волинської області, в с. Дроздні Ковельського району Волинської області та в с. Усичі Луцького району Волинської області.
При призначенні покарання судом дотримані положення ст. ст. 50, 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання", відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд у вироку виклав докладні мотиви свого рішення щодо обрання ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі, вважаючи саме таке покарання для нього необхідним і достатнім, в повній мірі врахувавши характер і ступень тяжкості кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, за наявності у вироку ст.70 КК України, застосування судом першої інстанції ще ст.72 КК України при призначенні винному остаточного покарання за сукупністю злочинів є зайвим, а тому вона підлягає виключенню з резолютивної частини вироку.

Таким чином, підстав для скасування вироку з постановленням нового вироку або пом`якшення призначеного засудженому покарання немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 та апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 січня 2014 року стосовно ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання, - змінити, виключивши з резолютивної частини вироку вказівку про застосування до ОСОБА_8 ст. 72 КК України при призначені йому остаточного покарання за сукупністю злочинів.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом того ж строку з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
З оригіналом вірно: