Справа №577/3396/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/154/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Невиконання судового рішення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представників потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000212 за апеляційними скаргами прокурора Конотопської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта незакінчена вища, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, приватний підприємець, раніше не судимий,

визнаний винним та призначено покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він у 2009 році по АДРЕСА_1 самовільно, не маючи на те відповідного дозволу, на власній земельній ділянці поряд з будівлями на суміжній земельній ділянці ОСОБА_12 по АДРЕСА_1 збудував одноповерховий цегляний гараж розміром 6 на 12 м, що суперечило санітарно-епідеміологічним та протипожежним вимогам будівництва. В зв`язку з цим Конотопським міськрайсудом 13 жовтня 2011 року по справі №2-234/2011 р. було прийнято рішення, яким зобов`язано ОСОБА_7 за власний рахунок знести самовільно побудований гараж за вказаною адресою. Після вступу рішення в законну силу по даній справі був виданий виконавчий лист і 19 січня 2012 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження. Державний виконавець неодноразово попереджав ОСОБА_7 про необхідність виконання рішення суду, приймав відносно нього передбачені законом заходи впливу з метою примусу до виконання рішення суду та попереджав його про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Незважаючи на це ОСОБА_7 умисно не виконав рішення суду та не зніс самовільно побудований гараж.

В поданій апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість та у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд в порушення вимог ст. 374 КПК України у вироку навів в обґрунтування винуватості докази, але не розкрив їх зміст і не проаналізував їх, також суд належним чином не спростував доводи обвинуваченого і захисника про неактуальність рішення суду про знесення самовільно побудованого гаража , оскільки 08.10.2012 року будівництво гаража узаконено. Крім того апелянт посилається на те, що судом під час судового розгляду кримінального провадження 06.12.2013, 18.09.2014 та 22.09.2014 року порушено принцип змагальності сторін, оскільки суд самостійно приступив до дослідження доказів, окрім того учасники процесу не бажали досліджувати документи на а.с. №58-69, але суд дослідив їх і послався на них у вироку. Посилається апелянт і на невідповідність показань свідка ОСОБА_13 тим, що викладені у вироку, а запис судового процесу від 03.04.2014 року є незрозумілим. Апелянт зазначає, що обвинувальний акт обвинуваченому вручено до його затвердження прокурором, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що при призначенні покарання судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, характер та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, а також залишено поза увагою суду невизнання вини обвинуваченим.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, порушує питання про його скасування та закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні останнього складу злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не доведена. Він не мав коштів для зносу гаража і не міг це зробити самостійно у зв`язку з наявністю захворювання. При цьому зазначає, що суд не дав належну оцінку і тому, що гараж є законною спорудою згідно наявних документів та показань свідка ОСОБА_14 .

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи та зміст поданих апеляційних скарг, міркування прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої прокурором апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої обвинуваченим апеляційної скарги, пояснення представників потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення поданих апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дійшла переконання, що подані апеляційні скарги частково підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 374 КПК України та пунктів 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 (зі змінами, внесеними постановою, №6 від 02.05.2008 року) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», суд у мотивувальній частині вироку зазначає джерело доказу, фактичні дані, що стосуються доказуваних обставин, передбачених ст.91 КПК України, а також зазначає, які обставини цими доказами спростовуються чи підтверджуються, мотиви неврахування окремих доказів. При цьому, докази, якими обґрунтовується вирок, повинні бути конкретними за змістом, при їх викладенні не повинні допускатися припущення і неточності. Окрім того, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинувачених, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Однак цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався, обставини провадження розглянув поверхнево, не дав аналізу усім зібраним у справі доказам.

Так, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 , обмежився посиланням на рішення судів, виконавчий лист, постанову про відкриття виконавчого провадження, акти, постанови державного виконавця, протокол огляду місця події, технічний паспорт не зазначивши, які обставини цими доказами підтверджуються або спростовуються. При цьому суд не дав аналізу доказам, наданим стороною захисту, не спростував їх доводи про відсутність в діях обвинуваченого суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, яка передбачає умисну форму вини, з огляду на те, що 08.10.2012 року будівництво гаража узаконено. Тобто суд, на обґрунтування своїх висновків щодо винності обвинуваченого ОСОБА_7 , дав оцінку не всім дослідженим доказам.

Крім того, надані свідком ОСОБА_13 показання в судовому засіданні 06.12.2013 року не відповідають тим, що викладені у вироку.

Згідно вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин кримінального провадження покладається на слідчого, прокурора.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону і з власної ініціативи визначив письмові докази, які знаходяться в кримінальному провадженні, як такі, що підлягають дослідженню, розпочав їх дослідження у судовому засіданні 06.12.2013 року та 18.09.2014 року, а акти державного виконавця, постанови про накладення штрафу, декларацію про готовність об`єкту (т.2 а.с. 59,64,68,69,96-97,102,104) дослідив в умовах, коли учасники процесу заперечували проти цього. Не зважаючи на ці обставини суд поклав в основу вироку досліджені з порушенням кримінального процесуального закону докази.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що копію обвинувального акту у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 вручено під розписку 12.06.2013 року, тобто до його складення і затвердження 13.06.2013 року прокурором, але суд не звернув уваги на цю обставину і не з`ясував чи мав місце факт порушення слідчим і прокурором у зв`язку з цим вимог ст. 293 КПК України.

Апеляційний суд не досліджував по суті докази у даному кримінальному провадженні в порядку ст. 404 КПК України, оскільки учасники провадження не заявляли клопотань про дослідження конкретних доказів, як таких, що на їхню думку були досліджені судом першої інстанції неповно або з порушенням кримінального процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дане кримінальне провадження розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а апеляційний суд в даному випадку не має можливості усунути вказані недоліки.

Тому колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора і обвинуваченого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог п.2,п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підлягає скасуванню. В той же час, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити новий вирок без дослідження доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.6 ч.1 ст. 407, ч.1 ст. 412 КПК України, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у даному судовому провадженні скасувати і призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів в обговорення доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації інкримінованих йому злочинів, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого кримінального закону та покарання, не входить і вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про призначення м`якого покарання, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у діянні обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення, мають бути предметом дослідження при новому судовому розгляді справи, де суду першої інстанції слід ретельно дослідити всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Конотопської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду Сумської області вступає в законну силу негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно: головуючий - суддя ОСОБА_2