№ 1-кп/269/312/2013
В И Р О К

іменем України

17 грудня 2013 року

Совєтський районный суд
м. Макіївки Донецької області

у складі:

голов-го судді
Любченко С.Д.

при секретарі
Курепіній М.Ю.

за участю прокурора
Іграка С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження з обвинувальним актом
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Макіївки Донецької
області, українця, громадянина
України, не одруженого, не працюючого,
судимого: 13.11.2012 року Совєтським
районним судом м. Макіївки за ст.. 164 ч.1
КК України до 120 годин громадських
робіт; 30.05.2013 року Совєтським районним
судом м. Макіївки за ст. 186 ч.2 КК України
до 4 років позбавлення волі, на підставі
ст.ст. 75, 76 КК України від відбування
покарання звільнено з випробувальним
терміном на 2 роки, проживаючого та
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2
КК України,-

Втановив:

15 жовтня 2013 року приблизно о 19.00 годині,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння,
знаходився на пасажирському сидінні у
автомобілі марки ВАЗ-2103, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 10
757,84 грн., що стояв на проїзній частині
дороги, поблизу магазина
«ІНФОРМАЦІЯ_6», по АДРЕСА_2, який
належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5. У цей час
у ОСОБА_1 виник намір, спрямований на
незаконне заволодіння зазначеним
транспортним засобом. Реалізуючи свій
злочинний намір, ОСОБА_1, діючи
протиправно, навмисно, з метою
заволодіння транспортним засобом,
повторно, скориставшись тим, що за його
діями ніхто не спостерігає, пересів за
кермо на сидіння водія, зняв автомобіль
зі швидкості, після чого автомобіль
почав рух накатом вниз по дорозі
вулицею Центральна, в Совєтськом
районі м. Макіївки та знов ввімкнув
швидкість, таким чином в автомобілі
запустився двигун.

Після чого ОСОБА_1 з місця вчинення
кримінального правопорушення зник та
розпорядився автотранспортним засобом
на власний розсуд, тим самим заподіявши
потерпілому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
матеріальний збиток на суму 10 757,84
гривень.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість
у вчиненні кримінального
правопорушення, що йому
інкримінується, визнав повністю та
пояснив, що 15.10.2013 року приблизно о 19.00
годині, він дійсно знаходився в
автомобілі ВАЗ-2103 який належить ОСОБА_2
До цього часу вони разом вживали
спиртні напої. Під'їхавши до банкомату
на вулиці Центральній сел. Нижня
Кринка, ОСОБА_2 разом зі своїм товаришем
вийшов з машини. У цей час у нього виник
умисел на незаконне заволодіння
транспортним засобом. Він пересів за
кермо автомобіля на сидінні водія,
після чого зняв автомобіль з швидкості,
після чого автомобіль почав рух і таким
чином запустив двигун, після чого почав
кататися по селищу Нижня Кринка. Біля
Міськлікарні № 8 він наїхав на
бардюрний камінь і пошкодив
автомобіль. Потім він знову шляхом
накату завів автомобіль і поїхав в
центр селища Нижня Кринка де і був
затриманий працівниками міліції, які
доставили його в Совєтський РВ де він
згодом дав пояснення про заволодіння
автотранспортним засобом.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_1
зазначив, що зібрані під час досудового
розслідування матеріали кримінального
провадження відповідають дійсності,
він не має заперечень щодо повноти
пред'явленого йому обвинувачення та
кваліфікації його дій, а тому вважає
недоцільним дослідження доказів,
стосовно фактичних обставин справи,
які він не оспорює. Розуміє, що в такому
випадку він буде позбавлений права
оспорювати ці фактичні обставини в
апеляційному порядку.

За згодою учасників судового
провадження, суд у відповідності до
ч. 3 ст. 349 КПК України визнав
недоцільним дослідження доказів, щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються,
обмежившись допитом обвинуваченого, та
дослідженням матеріалів, що
характеризують його особу.

Приймаючи до уваги повне визнання
обвинуваченим ОСОБА_1 своєї вини, а
також те, що він не піддає сумніву
фактичні обставини справи,
правильність розуміння обвинуваченим
змісту цих обставин, у суду не виникає
сумніву у добровільності та істинності
позиції обвинуваченого, а тому його
винуватість в скоєнні інкримінованого
кримінального правопорушення, на думку
суду, є доведеною.

Заслухавши свідчення обвинуваченого
ОСОБА_1 які повністю відповідають
обставинам події і матеріалами
кримінального провадження внесеному в
ЄРДР № 0001748 від 16.10.2013 року, суд
вважає, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати
за ст. 289 ч.2 КК України, як незаконне
заволодіння транспортним засобом,
вчинене повторно.

Про повторність, як кваліфікуючу
ознаку, свідчить наявність колишньої
судимості за корисний злочин, яка у
встановленому законом порядку не знята
і не погашена.

Призначаючи покарання, суд враховує
ступінь суспільної небезпечності
вчиненого, дані про особу
обвинуваченого: раніше судимий і
судимість у встановленому законом
порядку не знята і не погашена, в період
не відбутого покарання, знову вчинив
умисний злочин, суспільно корисною
працею не займається, за місцем
проживання характеризується
задовільно, провину визнав повністю,
розкаюється в скоєному, добровільно
відшкодував завдані збитки
потерпілому.

До обставин, які пом'якшують покарання
обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК
України, суд відносить визнання вини,
та щире каяття у вчиненому
кримінальному правопорушенні .

До обставин, які обтяжують покарання
ОСОБА_1 відповідно до ст. 67 КК України, є
скоєння кримінального правопорушення
у стані алкогольного сп'яніння, рецидив
злочину.

З урахуванням даних про особу
обвинуваченого, характеру вчиненого
злочину, який згідно ст. 12 КК України
класифікується як тяжкий злочин, суд
приходить до висновку, що стосовно
останнього повинна бути призначена
реальна міра покарання у вигляді
позбавлення волі, необхідне й достатнє
для його виправлення та попередження
нових злочинів.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_1. суд також
вважає за необхідне застосувати ч.1 ст.71
КК України за сукупністю вироків,
оскільки ОСОБА_1, будучи раніше
засудженим за вироком Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 30.05.2013 року за ст. 186 ч.2 КК
України до 4 років позбавлення волі, на
підставі ст..ст. 75, 76 КК України від
відбування покарання звільнено з
випробувальним терміном на 2 роки і в
період не відбутого покарання знову
вчинив умисний злочин, за який
засуджується.

Суд також обговорив питання про
можливість не застосовувати до
обвинуваченого додаткову міру
покарання у вигляді конфіскації майна,
оскільки в його діях відсутній
корисливий мотив.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України,
суд,-

Засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.289 ч.2 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 5 років без
конфіскації майна що особисто належить
засудженому.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до
призначеного покарання частково
приєднати покарання не відбуте за
вироком Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 30.05.2013
року згідно з яким ОСОБА_1 був
засуджений за ст. 186 ч.2 КК України до 4
років позбавлення волі, на підставі
ст.ст. 75, 76 КК України від відбування
покарання звільнено з випробувальним
терміном на 2 роки і остаточно
призначити покарання, у вигляді
позбавлення волі строком на 5 (п'ять)
років 6 (шість) місяців, без конфіскації
майна що особисто належить
засудженому.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, у
вигляді особистого зобов'язання,
змінити та обрати у вигляді утримання
під вартою, взяти під варту із залу суду
і до вступу вироку в законну силу
утримувати в Донецькому слідчому
ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області.

Строк відбуття покарання рахувати з 17
грудня 2013 року.

Згідно ст. 100 КПК України, речові докази
по справі, а саме автомобіль марки
ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, переданий під гарантійну
розписку потерпілому ОСОБА_2, повернути
за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України,
до Апеляційного суду Донецької
області через Совєтський районний суд
м. Макіївки Донецької області протягом
30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду.

Суддя
С. Д. Любченко