ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/127/2012
провадження №
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2013 р. року
Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Пойди С.М.

при секретарях - Моргун Т.В.,
Ткаленко А.В.

за участю прокурорів -
Демчишина А.В., Ніколайчука О.І.,
Льовочкіна А.О.

захисника - адвоката ОСОБА_2

представника потерпілої -
адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Червона Слобода Черкаського району
Черкаської області, громадянина
України, одруженого, освіта вища,
раніше не судимого, працює
лікарем-хірургом Київської міської
клінічної лікарні № 8, мешкає по
АДРЕСА_1, у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_4, 08 липня 2011 року
приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи
належним йому технічно справним
автомобілем «MitsubishiGalant», державний
номерний знак НОМЕР_1, рухався по пр.
Бажана зі сторони Південного мосту в
напрямку Харківської площі в м. Києві.
Наблизившись до шляхопроводу вул.
Ревуцького в м. Києві, підсудний
зупинив свій транспортний засіб у
правого краю проїзної частини в районі
станції метро «Харківська», після чого
продовжив знаходитись на водійському
сидінні в салоні вказаного автомобіля.
В цей же час, приблизно о 16 годині 40
хвилин 08 липня 2011 року в правій смузі
руху проїзної частини пр. Бажана зі
сторони Південного мосту в напрямку
Харківської площі в м. Києві зі
швидкістю 15-20 км/год. рухалась
велосипедист ОСОБА_5, яка наближалась
до транспортного засобу підсудного.
Перебуваючи в салоні нерухомого
автомобіля «MitsubishiGalant», державний
номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4, порушуючи
вимоги п. 15.3 Правил дорожнього руху
України, відповідно до якого:
«забороняється відчиняти двері
транспортного засобу, залишати їх
відчиненими і виходити з транспортного
засобу, якщо це загрожує безпеці і
створює перешкоди іншим учасникам
дорожнього руху», проявляючи
неуважність до дорожньої обстановки і
її змін, не впевнився у відсутності
інших учасників дорожнього руху, які б
могли знаходитись позаду його
автомобіля, після чого відчинив ліві
передні двері автомобіля, чим створив
перешкоду для руху велосипедисту
ОСОБА_5 Внаслідок дій підсудного
відбулось зіткнення велосипеда з
дверима автомобіля ОСОБА_4, в
результаті чого потерпіла ОСОБА_5
втратила контроль над керуванням
велосипеда та виїхала в другу смугу
руху, де поруч із заїздом на
шляхопровід вулиці Ревуцького в м.
Києва потрапила під колеса
напівпричепа «Schwarzmueller», державний
номерний знак НОМЕР_2, автомобіля «DAF
85CF340», державний номерний знак НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_6, який в цей час
рухався в другій смузі руху в попутному
напрямку.

В результаті зіткнення
потерпілій ОСОБА_5 були спричинені
тілесні ушкодження у вигляді відкритої
черепно-мозкової травми: навколо очної
гематоми справа, скальпованої рани
м'яких тканин голови, епідуральної
гематоми над лівою лобною часткою,
вогнища геморагічного забою у товщині
лобної частки справа, масивного
субарахноідального крововиливу,
перелому лобних кісток з обох сторін, з
переходом на основу черепа у передній
черевній ямці, яка супроводжувалась
розвитком коми, відкритої травми лівої
гомілки: рвано-скальпованої по
переднє-медіальній поверхні лівої
гомілки, уламкових переломів обох
кісток лівої гомілки, дрібних ран по
переднє-медіальній поверхні лівої
гомілки, уламкових переломів обох
кісток лівої гомілки у середній
третині, перелому лівої
великогомілкової кістки у нижній
третині - відкритого перелому лівої
гомілки, яка супроводжувалась
розвитком шоку тяжкого ступеню.
Вказані тілесні ушкодження за своїм
характером відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень за критерієм
небезпечності для життя та разом з
подією дорожньо-транспортної пригоди
знаходяться в прямому причинному
зв'язку з порушенням підсудним ОСОБА_4
Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_4 свою провину у
вчиненні інкримінованого злочину не
визнав. Підсудний пояснив суду, що 08
липня 2011 року він дійсно керував
належним йому автомобілем «MitsubishiGalant»,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
рухався по проїзній частині пр. Бажана
зі сторони Південного мосту в напрямку
Харківської площі в м. Києві. В салоні
його автомобілю крім нього знаходився
його батько, а також дружина. Поблизу
шляхопроводу вул. Ревуцького в м. Києві
в районі станції метро «Харківська»
він зупинив свій транспортний засіб у
правого краю проїзної частини та став
очікувати маршрутне таксі, яким далі
повинен був їхати його батько. Через
високу температуру в салоні автомобіля
стало жарко, у зв'язку з чим він
відчинив приблизно на 30 см. свої двері.
Через деякий час він почув удар у його
двері та побачив, що від дверей
автомобіля відлетіла потерпіла, яка
рухалась в попутному напрямку, а після
контакту з дверима його автомобіля
змінила напрямок руху та потрапила під
колеса напівпричепа, який рухався у
другій смузі руху.

До висновку щодо винуватості
підсудного у вчиненні злочину суд
приходить на підставі наступних
доказів, досліджених в судовому
засіданні.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 08
липня 2011 року приблизно о 16 годині 40
хвилин вона на велосипеді рухалась по
проїзній частині проспекту Бажана зі
сторони Південного мосту в напрямку
Харківської площі в м. Києві зі
швидкістю 15-20 км/год. Наближаючись до
станції метро «Харківська», вона
рухалась у правій смузі руху та
об'їжджала припаркованіу правого краю
проїзної частини автомобілі, не
змінюючи при цьому напрямку руху та не
виїжджаючи на другу сугу руху. В цей час
приблизно за три метри перед собою вона
побачила, як відчинились передні ліві
двері автомобіля «MitsubishiGalant». Не маючи
змоги зупинитись, вона зіткнулась з
вказаними дверима автомобіля, після
чого наступних подій не пам'ятає. В
подальшому їй стало відомо, що вона
після зіткнення потрапила під колеса
вантажного автомобіля, який рухався по
другій смузі руху. Внаслідок зіткнення
їй було спричинено тілесні ушкодження,
з приводу яких вона проходила тривале
стаціонарне лікування.

Вказані обставини, повідомлені
потерпілою в суді, в повній мірі
відповідають її поясненням, які ОСОБА_5
давала під час відтворення обстановки
та обставин події (т.1 а.с.152-154).

Свідок ОСОБА_6, будучи допитаним в ході
проведеного досудового розслідування
(т.1 а.с. 103-105), пояснював, що 08 липня 2011
року приблизно о 16 годині 40 хвилин він
керуючи автомобілем «DAF 85CF340»,
державний номерний знак НОМЕР_3,
знапівпричепом«Schwarzmueller», державний
номерний знак НОМЕР_2, рухався по другій
смузі руху проспекту Бажана зі сторони
південного мосту в напрямку
Харківської площі в м. Києві зі
швидкістю приблизно 40 км/год. В салоні
його автомобіля знаходилась пасажир
ОСОБА_7 По ходу руху, наближаючись до
станції метро «Харківська», він бачив,
що у крайній лівій смузі рухалась
велосипедистка, попереду якої було
припарковано декілька легкових
автомобілів, перший з яких білого
кольору, а за ним - чорного. У вказаних
автомобілях двері було зачинено.
Випередивши велосипедистку та вказані
легкові автомобілі, він звернув увагу у
праве бокове дзеркало заднього виду та
побачив, як вказана велосипедистка
впала на його смугу руху в районі
напівпричепу його автомобіля, при
цьому він побачив, що передні ліві
двері автомобіля чорного кольору
«MitsubishiGalant»були відчинені. Він зупинив
свій автомобіль, а сам повернувся на
місце пригоди, де бачив, як підсудний та
інші громадяни надавали невідкладну
допомогу потерпілій.

Під час проведення досудового
розслідування свідок ОСОБА_6 в повному
обсязі підтвердив свої пояснення під
час відтворення обстановки та обставин
події (т.1 а.с.129-135).

Вказані обставини також викладала
свідок ОСОБА_7, яка під час досудового
розслідування (т.1 а.с. 109-111), зокрема,
підтвердила показання свідка ОСОБА_6
щодо місця та окремих обставин
дорожньо-транспортної пригоди. Свідок
вказала, що 08 липня 2011 року приблизно о
16 годині 40 хвилин вона дійсно
знаходилась в салоні автомобіля, яким
керував ОСОБА_6, при цьому вони рухались
по пр. Бажана в м. Києві в напрямку
виїзду з міста. Під час руху по другій
смузі проїзної частини напрямку руху
не змінювали. В районі станції метро
«Харківська» у праве дзеркало заднього
виду вона побачила, як велосипедистка,
що рухалась у правій смузі руху, впала в
районі напівпричепа.

Згідно змісту протоколу відтворення
обстановки та обставин події (т.1 а.с.
136-141), свідок ОСОБА_7 під час проведення
досудового розслідування відтворила
обстановку та обставини події
дорожньо-транспортної пригоди,
послідовно виклавши повідомлені нею
раніше пояснення.

В судовому засіданні також було
допитано свідка ОСОБА_8, який пояснив
суду, що 08 липня 2011 року приблизно о 16
годині 40 хвилин він, керуючи
автомобілем «ВАЗ-2101», державний
номерний знак НОМЕР_4 білого кольору,
знаходився перед станцією метро
«Харківська» у м. Києві. Його
автомобіль було припарковано у правій
крайній смузі руху проспекту Бажана,
при цьому перед ним був припаркований
автомобіль підсудного. Позаду нього
будь-яких транспортних засобів
припарковано не було. Він розмовляв по
телефону і бачив, як його транспортний
засіб об'їхала потерпіла, яка рухалась
на велосипеді у спокійному темпі. В цей
час у другій смузі руху попутного
транспорту був щільний потік, серед
якого також рухався вантажний
автомобіль з напівпричепом. Потерпіла
проїхала його автомобіль та продовжила
рух. В той час, коли потерпіла стала
об'їжджати автомобіль підсудного
«MitsubishiGalant», водійські двері вказаного
автомобіля відчинились, внаслідок чого
відбувся контакт велосипеда та
автомобіля. Потерпіла після контакту
змінила напрямок руху та впала на другу
смугу руху під колеса напівпричепу
вантажного автомобіля. Вказані
обставини свідок підтверджував і в
ході проведення очної ставки з
підсудним ОСОБА_4 (т.1 а.с. 121-124), а також
при відтворенні обстановки та обставин
події (т.1 а.с.148-151).

Обставини, які встановлено із показань
свідків, в повному обсязі
підтверджуються документальними
доказами, зокрема змістом протоколу
огляду місця дорожньо-транспортної
пригоди від 08 липня 2011 року (т.1 а.с. 17-59),
яким було встановлено місце
розташування автомобіля підсудного,
велосипеда потерпілої, автомобіля «DAF
85CF340». Вказаним протоколом, а також
фотознімками, долученими до нього, було
зафіксовано механічні ушкодження,
зокрема водійських дверей автомобіля
«MitsubishiGalant», які утворились після
контакту з велосипедом потерпілої, які
є характерними для встановленого
механізму дорожньо-транспортної
пригоди. Вказані механічні ушкодження
також було зафіксовано протоколами
оглядів транспортних засобів, а саме
автомобілів «MitsubishiGalant», «DAF 85CF340» та
велосипеда «Outdoor» (т. 1 а.с.158-166, 171-179,
184-190).

Згідно висновку
транспортно-трасологічної експертизи
№ 371ат від 14 вересня 2011 року (т.2 а.с. 5-15),
під час дорожньо-транспортної пригоди
зіткнення відбулось між внутрішньою
стороною нижнього кута лівих передніх
дверей автомобіля «MitsubishiGalant» із
переміщенням ззаду наперед та
фронтальною частиною правої передньої
вилки у місці кріплення переднього
колеса велосипеда із переміщенням
прикладеного зусилля з переду назад. У
момент первинного контакту повздошні
вісі автомобіля «MitsubishiGalant» та
велосипеда розташовувались взаємно
паралельно, тобто під кутом приблизно 0
(+-) 10 градусів.

Відповідно до висновку судової
автотехнічної експертизи № 481 ат від 08
листопада 2011 року (т.2 а.с. 27-33), дії водія
ОСОБА_4 не відповідають вимогам п.15.13
Правил дорожнього руху України, що з
технічної точки зору знаходиться в
прямому причинному зв'язку з подією
дорожньо-транспортної пригоди. Крім
того, експертом у вказаному висновку, а
також у висновку додаткової судової
авто технічної експертизи № 12541/11-52 від
16 листопада 2011 року (т.2 а.с. 42-45) вказано,
що дії велосипедиста ОСОБА_5 не
суперечать вимогам п.п. 12.3 та 13.3 Правил
дорожнього руху України, що було
підтверджено експертом ОСОБА_9 і в
судовому засіданні.

Характер та ступінь тяжкості тілесних
ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_5
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди 08 липня 2011 року був
встановлений висновком
судово-медичної експертизи № 1391/е від 13
жовтня 2011 року (т.1 а.с. 72-78), відповідно
до якого у ОСОБА_5 були встановлені
тілесні ушкодження у вигляді відкритої
черепно-мозкової травми: навколо очної
гематоми справа, скальпованої рани
м'яких тканин голови, епідуральної
гематоми над лівою лобною часткою,
вогнища геморагічного забою у товщині
лобної частки справа, масивного
субарахноідального крововиливу,
перелому лобних кісток з обох сторін, з
переходом на основу черепа у передній
черевній ямці, яка супроводжувалась
розвитком коми, відкритої травми лівої
гомілки: рвано-скальпованої по
переднє-медіальній поверхні лівої
гомілки, уламкових переломів обох
кісток лівої гомілки, дрібних ран по
переднє-медіальній поверхні лівої
гомілки, уламкових переломів обох
кісток лівої гомілки у середній
третині, перелому лівої
великогомілкової кістки у нижній
третині - відкритого перелому лівої
гомілки, яка супроводжувалась
розвитком шоку тяжкого ступеню.
Вказані тілесні ушкодження за своїм
характером відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень за критерієм
небезпечності для життя.

Підсумовуючи досліджені в судовому
засіданні та викладені вище докази, суд
вважає, що вони є достовірними та не
суперечливими, доповнюють один одного
та в повній мірі дозволяють встановити
обставини дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 08 липня 2011 року
на проїзній частині пр. Бажана в місті
Києві в районі станції метро
«Харківська». Так, зокрема, обставини
та механізм зіткнення велосипеда під
керуванням потерпілої з водійськими
дверима автомобіля підсудного
підтверджується окрім пояснень
потерпілої також показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8, які вказали, що
причиною зміни напрямку руху
велосипеда під керуванням ОСОБА_5 стали
дії підсудного ОСОБА_4, який не
впевнившись у безпечності своїх дій,
відкрив водійські двері свого
транспортного засобу, внаслідок чого
відбувся контакт велосипеда з дверима
автомобіля, з подальшим виїздом ОСОБА_5
у другу смугу руху та падіння під
колеса напівпричіпу вантажного
автомобіля. Вказані показання
підтверджуються також і
підтвердженими в судовому засіданні
експертом ОСОБА_11 висновком судової
трасологічноїекспертизи, відповідно
до якого зіткнення відбулось між
внутрішньою стороною нижнього кута
лівих передніх дверей автомобіля
«MitsubishiGalant» із переміщенням ззаду
наперед та фронтальною частиною правої
передньої вилки у місці кріплення
переднього колеса велосипеда із
переміщенням прикладеного зусилля з
переду назад. При цьому в судовому
засіданні експерт наполягав на тому, що
відповідна слідові інформація,
досліджена під час проведення
експертизи, беззаперечно вказує на
контакт велосипеда з дверима
автомобіля у русі, тобто підтвердив
факт контакту під час відчинення
дверей.

З огляду на зміст вказаних доказів, суд
вважає необґрунтованими пояснення
підсудного ОСОБА_4, який заперечував
факт відкриття дверей безпосередньо
перед контактом з велосипедом, та
відносить позицію підсудного до його
способу захисту. Крім того, суд приймає
до уваги, що проведення будь-якого
додаткового трасологічного
дослідження є неможливим внаслідок дій
самого підсудного, який, як пояснив у
суді, зафарбував двері належного йому
автомобіля у місці, яке містило сліди
контакту з велосипедом.

Крім того, в судовому засіданні
стороною захисту до матеріалів
кримінальної справи було долучено
висновок № 1-06/13 експертного
автотехнічного дослідження від 10
червня 2013 року, який не може бути
прийнятий судом до уваги, оскільки
особа, якою проведено дослідження, не
була попереджена відповідно до вимог
чинного кримінально-процесуального
законодавства про кримінальну
відповідальність за ст. 383 КК України, а
сам висновок суперечить іншим доказам
та спростовується в повному обсязі
останніми. З огляду на сукупність та
зміст викладених вище доказів суд
також не може прийняти до уваги і
показання свідка ОСОБА_12 під час
досудового слідства (т.1 а.с.117-120, 125-128).

Органом досудового слідства, при
викладенні обвинувачення, вказано, що
дії підсудного, крім іншого, не
відповідали вимогам п.п. 1.5, 2.3.б Правил
дорожнього руху України. Суд вважає, що
таке посилання не відповідає вимогам
закону та підлягає виключенню з
описової частини обвинувачення з
огляду на наступне. Кримінальним
законом України, а саме диспозицією ч. 2
ст. 286 КК України, передбачено
кримінально карані дії, які полягають в
порушенні Правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило
потерпілому,зокрема, тяжкі тілесні
ушкодження. Законом передбачений
обов'язковий причинний зв'язок між
невиконанням передбачених Правилами
норм та наслідками у вигляді
спричинення тілесних ушкоджень. Судом
встановлено, що в прямому причинному
зв'язку між діями підсудного та
спричиненням потерпілій тілесних
ушкоджень, є невиконання ОСОБА_4 вимог
саме п. 15.13 Правил дорожнього руху
України. У зв'язку з викладеним можливе
порушення підсудним вимог інших норм
Правил дорожнього руху не входить до
диспозиції ч. 2 ст. 286 КК України та не
може міститись у обвинуваченні.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку про винність
підсудного ОСОБА_4 в порушенні правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілій тяжкі тілесні
ушкодження, тобто у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання відносно
покарання, суд виходить зі ступеню
тяжкості вчиненого злочину та особи
ОСОБА_4, який раніше не судимий,
позитивно характеризується за місцем
проживання, працює, покаявся у
вчиненому, що суд відносить до
пом'якшуючих покарання обставин.

З урахуванням викладеного, а також
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, суд вважає, що необхідним та
достатнім покаранням для виправлення
ОСОБА_4 та попередження вчинення ним
нових злочинів буде призначення йому
покарання у вигляді позбавлення волі. В
той же час, враховуючи сукупність
пом'якшуючих обставин, характер
допущеного підсудним порушення Правил
дорожнього руху України, суд вважає, що
підсудного необхідно звільнити від
відбування вказаного покарання з
встановленням іспитового строку. Крім
того, суд вважає необхідним
застосувати до ОСОБА_4 передбачене
санкцією ст. 286 ч. 2 КК України додаткове
покарання у вигляді строкового
позбавлення права керування
транспортними засобами. Призначення
ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення
волі з реальним його відбуттям суд
вважає недоцільним,Ю оскільки таке
покарання не буде відповідати
положенням ст. 65 КК України та
критеріям справедливості та
відповідності.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено позов
до підсудного про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 32 592 гривні 83
копійки, а також моральної шкоди в
розмірі 160 000 гривень. Вказані позовні
вимоги підсудним визнано не було з
огляду на його позицію по справі.

Суд вважає, що позовні вимоги
потерпілої ОСОБА_5 підлягають
частковому задоволенню з огляду на
наступне. Позовні вимоги потерпілої
про відшкодування матеріальної шкоди
належним чином обґрунтовано та
підтверджено письмовими доказами, а
саме відповідними чеками щодо
придбання ліків та інших витрат,
пов'язаних з пройденим курсом
лікування, у зв'язку з чим на користь
потерпілої підлягає стягненню 32 592
гривні83 копійки для відшкодування
матеріальної шкоди. В той же час
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди в розмірі 160 000 гривень
суд вважає необхідним задовольнити
частково, враховуючи при цьому
моральні страждання та переживання,
які понесла потерпіла внаслідок дій
підсудного, необхідність порушення
сталого порядку життя з огляду на
тривалий курс лікування, тощо. З
урахуванням викладеного, суд вважає
необхідним стягнути на користь
потерпілої 100 000 гривень.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді п'яти років позбавлення волі з
позбавленням права керування
транспортними засобами строком на два
роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України
ОСОБА_4 звільнити від відбування
призначеного йому основного покарання,
якщо він протягом дворічного
іспитового строку не вчинить нового
злочину, буде періодично з'являтись до
кримінально-виконавчої інспекції за
місцем мешкання для реєстрації та
повідомляти вказану інспекцію про
зміну ним місця свого мешкання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до
набрання вироком чинності залишити без
змін у вигляді підписки про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди тридцять дві тисячі п'ятсот
дев'яносто дві гривні вісімдесят три
копійки, а в рахунок відшкодування
моральної шкоди сто тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при
ГУМВС України в м. Києві (р/р 0699 у
ГУДКУ у Київській області, МФО 821018, код
25575285, призначення платежу 11521 послуги
експерта) судові витрати, пов'язані з
проведенням транспортно-трасологічної
експертизи в сумі три тисячі чотириста
двадцять шість гривень тридцять
копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при
ГУМВС України в м. Києві (р/р 0699 у
ГУДКУ у Київській області, МФО 821018, код
25575285, призначення платежу 11511 послуги
експерта) судові витрати, пов'язані з
проведенням автотехнічної експертизи
в сумі шістсот сімдесят п'ять гривень
тридцять шість копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз удові
витрати, пов'язані з проведенням
автотехнічної експертизи в сумі однієї
тисячі семисот п'ятдесяти восьми
гривень.

Речові докази у справі -
автомобіль «MitsubishiGalant», державний
номерний знак НОМЕР_1 - залишити за
належністю ОСОБА_4, велосипед «Outdoor» -
залишити за належністю ОСОБА_5,
автомобіль «DAF 85CF340», державний
номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом
«Schwarzmueller», державний номерний знак
НОМЕР_2 - залишити за належністю ПП
«ВЕЛ».

Вирок суду може бути оскаржено до
судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду м. Києва
протягом п'ятнадцяти діб з дня його
проголошення.

Головуючий - суддя
С. М. Пойда