Справа № 214/9801/14-к
1-кп/214/128/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000889 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області, РФ, росіянина, громадянина України, з середньо технічною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. Мелешкіна з боку майдану Артему в напрямку майдану 30-річчя Перемоги рухався автомобіль «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 . В цей час проїжджу частину дороги вул. Мелешкіна, в районі будинку № 22, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожнім знаком 5.35.1, зліва на право по напрямку руху автомобіля «ВАЗ 2106» переходив пішохід ОСОБА_5 . Під час подальшого руху водій ОСОБА_8 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу на якому знаходяться пішоходи в порушення вимог п. 18.1 « Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого;

18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

своєчасно заходів до зменшення швидкості не вжив в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 був травмований.

Відповідно по висновку судово-медичної експертизи № 2524 від 12.11.2014 року потерпілий ОСОБА_5 отримав травми у вигляді: сполученої травми, закритої травми грудної клітини, перелому заднього відділу 4-го ребра ліворуч. Закритого перелому правої ключиці, закритого перелому зовнішньої щиколотки правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гемартрозу правого колінного суглобу які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку авто-технічної експертизи № 58/27-304 від 06.11.2014 року в діях водія ОСОБА_8 з керування автомобілем «ВАЗ 2106» вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 «Правил дорожнього руху» України, котра з технічної точки зору знаходилась в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою що настала.

Між порушенням ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п. 18.1 «Правил дорожнього руху» України і наслідками що настали спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень вбачається прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України не визнав та пояснив, що 07.10.2014 року, приблизно о 19-30 року, він рухався на автомобілі ВАЗ з дому до магазину «АТБ», що розташований біля кінотеатру «Олімп». Освітлення було погане, у нього були ввімкнені фари, та і бачить він погано. Їхав по напрямку з вул. Тесленко по напрямку повороту праворуч на магазин «АТБ». Під`їжджаючи до пішохідного переходу по вул. Мелешкіна, не доїжджаючи до кінотеатру «Олімп» за 10 метрів до пішохідного переходу він пригальмував до повільного руху, та пропустив пішохода, якого побачив метрів за 15 до пішохідного переходу. Зазначений пішохід переходив дорогу з напрямку лікарні в напрямку магазину «Бірюза» та кінотеатру «Олімп». Поряд з ним з правого боку стояв автомобіль «ГАЗ», який також пропускав пішохода та обмежував йому видимість. Після чого він відновив рух. І саме в цей час збоку на склі свого автомобіля він побачив пішохода, який боком впав на його автомобіль. Він різко загальмував, проїхав ще метра чотири та зупинився, а зазначений чоловік скотився з капоту його автомобіля. Він одразу вийшов з автомобіля та викликав швидку медичну допомогу. Швидка допомога приїхала швидко та забрала потерпілого. Він впізнав потерпілого, як такого ж водія, який проживає поряд з ним по вул. Мелешкіна. На його погляд потерпілий начебто пригнув на його автомобіль, оскільки, мабуть, його не пропустив вантажний автомобіль від якого останній шарахнувся та почав рухатись назад. Він частково відшкодував шкоду потерпілому, оплатив його лікування в сумі що перевищує 13 тисяч гривень. Вважає, що цивільний позов заявлений потерпілим задоволенню не підлягає, оскільки він не вчиняв злочину відносно останнього.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини останнього в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України.

Так допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 07.10.2014 року, приблизно о 19-30 годин вечора, він йшов від свого сина додому в напрямку вул. Мелешкіна, в бік кінотеатру «Олімп» з боку 4-міської лікарні. Він вжив дві пляшки пива в той день, але не був у стані алкогольного сп`яніння. Він переходив пішохідний перехід в напрямку кінотеатру «Олімп». Коли він почав переходити дорогу на пішохідному переході, зліва автомобілів не було, а коли почав доходити до середини дороги, до осьової лінії, то побачив з правого боку, на третій смузі руху зупинився мікроавтобус, світлого кольору, який рухався в сторону кінотеатру «Олімп», щоб його пропустити. Він пішов далі, оскільки його пропускав автомобіль. Пройшовши мікроавтобус, в районі другої смуги він відчув удар, від якого його відкинуло метрів на п`ятнадцять. Більше нічого він не бачив, оскільки втратив свідомість, а опритомнів вже в реанімації 2-ї міської лікарні. Внаслідок ДТП у нього хворе коліно та не піднімається рука. Зараз він збирає документи на МСЕК, оскільки по спеціальності, водієм, він вже не зможе працювати. Обвинувачений оплатив лікування по квитанціям, приблизно на 13 тис. гривень. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працювала реалізатором біля магазину «Харчі», розташованого неподалік площі ОСОБА_10 . 07.10.2014 року, приблизно о 19-20 годині, вона чекала на вантажника та побачила як потерпілий ОСОБА_5 йшов по пішохідному переходу з боку аптеки в бік «Бірюзи». Були вже сутінки, однак дорога освітлювалася добре. Коли потерпілий вже пройшов розподільну смугу дороги, та був вже ближче до тротуару, десь в 2 метрах від нього, в той час на нього наїхав бампером автомобіль вітчизняного виробника, кремового відтінку, який рухався з боку площі Артема в сторону вул. Космонавтів. Крім автомобіля обвинуваченого на дорозі автомобілів більше не було. Вона все бачила добре оскільки сиділа в метрах п`яти від зіткнення. Після зіткнення потерпілий ОСОБА_5 лежав на дорозі, на животі, а обвинувачений сів на пасажирське сидіння та почав комусь телефонувати.

Крім показань потерпілого та свідка, допитаних в судовому засіданні, винність обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.10.2014 року, відповідно до якого було оглянуто місце ДТП яка мала місце на перехресті вул. Мелешкіна та вул. Мануйлова в м. Кривому Розі 07.10.2014 року за участю автомобіля «ВАЗ 2106» (Т. 2 а.с. 7-14);

- протоколом слідчого експерименту від 30.10.2014 року за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до якого місцем дорожньо-транспортної пригоди була ділянка проїжджої частини вул. Мелешкіна в Саксаганському районі м. Кривого Рога. Проїжджа частина в місці дорожньо-транспортної пригоди має асфальтне покриття горизонтального профілю шириною 21.2 метри на момент дорожньо-транспортної пригоди чисте, сухе. В місці дорожньо-транспортної пригоди на проїжджій частині нанесена дорожня розмітка 1.3., 1.5, 1.7, 1.14.1. встановлено дорожні знаки 5.35.1, рух транспортних засобів не регулюється. На місці дорожньо-транспортної пригоди свідок ОСОБА_9 в присутності понятих розповіла про обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 7 жовтня 2014 року свідком якої вона була. Свідок ОСОБА_9 показала, що 7 жовтня 2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, вона знаходилась на робочому місці, торгувала овочами та фруктами. Точка продажу овочів та фруктів розташована біля входу до магазину «Салтівські ковбаси», вхід в який знаходиться з боку будівлі по вул. Мануйлова, 1а, в Саксаганському районі м. Кривого Рогу. На вулиці був темний час доби, вздовж проїжджої частини дороги вул. Мелешкіна було увімкнуто освітлення на опорах, проїжджа частина дороги проглядалась добре. Прямо напроти неї на проїжджій частині дороги мається не регульований пішохідний перехід, позначений знаком та розміткою. Вона чекала на вантажника та дивилась вперед на дорогу. В цей момент вона побачила, що з протилежної сторони на проїжджу частину дороги вийшов пішохід, чоловік, який в темпі звичайного кроку, почав переходи дорогу по пішохідному переходу. З боку «Ескоріалу» транспортних засобів на дорозі не було, пішохід рухався в одному темпі, не прискорюючись та не зменшуючи швидкості. він пройшов середину дороги та коли знаходився в районі середньої смуги, другої половини дороги вона побачила автомобіль вітчизняного виробництва, світлого кольору, який рухався приблизно по середній смузі з боку майдану ОСОБА_10 . Швидкість руху даного автомобіля була звичайна, як рухаються більшість автомобілів, але точніше вказати не може. Під час подальшого руху автомобіля стався наїзд на пішохода. Місце наїзду на пішохода розташовано в районі середньої смуги по напрямку руху до майдану 30-річчя Перемоги. До наїзду на пішохода звуку гальмування вона не чула, вже після наїзду автомобіль проїхавши певну відстань зупинився, автомобіль контактував передньою частиною.

Після цього на проїжджій частині вул. Мелешкіна, в місці дорожньо-транспортної пригоди відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього було позначено початок слідів гальмування правих та лівих коліс автомобіля «ВАЗ 2106», відповідно правих коліс 5.45 метри від правого краю дороги та 2.0 метри за опорою (надалі об`єкт прив`язки», лівих коліс 6.85 метри від правого краю дороги та 2.0 метри за об`єктом прив`язки. Таким чином було встановлено положення автомобіль «ВАЗ 2106» на дорозі до застосуванням водієм гальмування. Далі свідок ОСОБА_9 вказала де пішохід вийшов на проїжджу частину. Свідок вказала місце виходу пішохода на проїжджу частину, понятими проведено вимірювання та встановлено, що пішохід вийшов на проїжджу частину на відстані 3.85 метри за об`єктом прив`язки, на розмітці 1.14.1, «нерегульований пішохідний перехід». Після цього свідок ОСОБА_9 вказала де на проїжджій частині розташовано місце наїзду на пішохода. Свідок пояснила, що пішохід вийшовши на дорогу рухався перпендикулярно проїжджій частині не зміщуючись ліворуч чи праворуч, а також вказала місце наїзду на пішохода. Понятими проведено вимірювання та встановлено, що місце наїзду на пішохода розташовано на відстані 14.6 метри від лівого, по напрямку руху автомобіля «ВАЗ 2106», краю дороги та 3.85 метри перед об`єктом прив`язки. Тобто пішохід з моменту виходу на проїжджу частину до місці наїзду подолав відстань завдовжки 14.6 метри. Далі з метою встановлення швидкості руху пішохода при переході ним дороги було проведено наступний експеримент, статист, чоловік який має аналогічні з пішоходом антропологічні дані тричі долав відстань від місця виходу пішохода на дорогу до місця наїзду на пішохода. Свідок ОСОБА_9 слідкувала за ходом експерименту з того місця де вона знаходилась спостерігаючи за обставинами дорожньо-транспортної пригоди. Час руху статиста під час проведення експерименту фіксувався в присутності понятих за допомогою механічного секундоміру з ціною одного ділення 0.2 секунди. За командою слідчого статист розпочинав рух виходячи на дорогу, в той момент коли статист досягав місця наїзду на пішохода секундомір вимикався. Результати експерименту: 1.8.2; 2.-12.2; 3.-8.0. По закінченню експерименту до понятих підійшла свідок ОСОБА_9 яка пояснила, що пішохід під час дорожньо-транспортної пригоди рухався так як статист в другий раз під час проведення експерименту. Тобто швидкість пішохода була така, що шлях завдовжки 14.6 метри він долав за час рівний 12.2 секунди. (Т. 2 а.а.с. 35-36);

- висновком експерта сектору автотехнічної експертизи № 58/27-304 від 06.11.2014 року відповідно до якого в діях водія ОСОБА_8 з керуванням автомобілем «ВАЗ 2106» вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, котра з технічної точки зору знаходилась в причинному зв`язку з ДТП що настала (Т. 2 а.а.с. 41-43);

- висновком експерта № 2524 від 04.11.2014 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі на тілі ОСОБА_5 виявлено: сполучена травма. Закрита травма грудної клітини, перелом заднього відділу 4-го ребра ліворуч, закритий перелом правої ключиці, закритий перелом зовнішньої щиколотки правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гемартроз правого колінного суглобу. Вищевказані ушкодження могли бути утворені від дії тупого твердого предмета, або предметів, як з обмежено-подовгуватою поверхнею, якими могли бути деталі кузова автомобіля, так і при подальшому падінні та твердий, тупий предмет з не обмеженою контактуючою поверхнею, яким могло бути дорожнє покриття. Характер виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого, свідчить, що термін їх виникнення відповідає 07.10.2014 року. Виявлені у нього ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби). П. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року. У медичному закладі у потерпілого проводився (07.10.2014) лабораторний аналіз крові на вміст алкоголю, результат виявлений у кількості 2, 15 проміле, що може відноситись до алкогольного сп`яніння середнього ступеню. (Т. 2 а.с. 50-53);

Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням обвинуваченого, потерпілого та свідка по справі.

Показання потерпілого та свідка, дані наведених процесуальних документів, та на підставі сукупності доказів встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого діяння.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює не визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_8 , як бажання уникнути відповідальності за скоєний ним злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не скоював наїзду на потерпілого ОСОБА_5 , а останній сам пригнув на капот його автомобіля, також перевірено судом, однак суд розцінює їх як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути відповідальності за вчинене.

Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_8 спростовуються письмовими доказами по справі, показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 .

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що коли він почав переходити пішохідний перехід в напрямку кінотеатру «Олімп» зліва автомобілів не було. Коли він підійшов до середини дороги, до осьової лінії, то побачив з правого боку, як на третій смузі руху зупинився мікроавтобус, що рухався в сторону кінотеатру «Олімп», щоб його пропустити. Він пішов далі, оскільки його пропускав зазначений автомобіль. Пройшовши мікроавтобус, в районі другої смуги він відчув удар, від якого його відкинуло метрів на п`ятнадцять.

Так, свідок ОСОБА_9 суду дала показання які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 та пояснила, що коли потерпілий вже пройшов розподільну смугу дороги, та був вже ближче до тротуару, десь в 2 метрах від нього, в той час на нього наїхав бампером автомобіль вітчизняного виробника, кремового відтінку, який рухався з боку площі Артема в сторону вул. Космонавтів. Крім автомобіля обвинуваченого на дорозі автомобілів більше не було. Вона все бачила добре оскільки сиділа в метрах п`яти від зіткнення.

Зазначені показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються з поясненнями даними останньою в ході проведення 30.10.2014 року слідчого експерименту, відповідно до якого були відтворені обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07 жовтня 2014 року на ділянці проїжджої частини вул. Мелешкіна в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

З огляду на вищевказане, суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , що потерпілий ОСОБА_5 начебто пригнув на його автомобіль, оскільки, мабуть, його не пропустив вантажний автомобіль від якого останній шарахнувся та почав рухатись назад. Суд розцінює, зазначені твердження, як припущення обвинуваченого, котрі спростовуються вищевказаними доказами по справі.

Крім того, суд критично оцінює версію обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що потерпілий начебто пригнув на його автомобіль, оскільки, мабуть, його не пропустив вантажний автомобіль від якого останній шарахнувся та почав рухатись назад. Зазначена версія обвинуваченого ОСОБА_8 спростовується послідовними та достовірними показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 , котрі в судовому засіданні показали, що крім автомобіля обвинуваченого інших автомобілів на зазначеній ділянці дороги не було.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта сектору авто-технічної експертизи № 58/27-304 від 06.11.2014 року (Т. 2 а.а.с. 41-43), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що в діях водія ОСОБА_8 з керуванням автомобілем «ВАЗ 2106» вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, котра з технічної точки зору знаходилась в причинному зв`язку з ДТП що настала.

Суд вважає вищезазначений висновок обґрунтованим та знаходить, що цей доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок судово-медичного експерта №2524 від 04.11.2014 року (Т. 2 а.а.с. 50-53), вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні а саме, що на тілі ОСОБА_5 виявлено: сполучена травма. Закрита травма грудної клітини, перелом заднього відділу 4-го ребра ліворуч, закритий перелом правої ключиці, закритий перелом зовнішньої щиколотки правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гемартроз правого колінного суглобу. Вищевказані ушкодження могли бути утворені від дії тупого твердого предмета, або предметів, як з обмежено-подовгуватою поверхнею, якими могли бути деталі кузова автомобіля, так і при подальшому падінні та твердий, тупий предмет з не обмеженою контактуючою поверхнею, яким могло бути дорожнє покриття. Характер виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілого, свідчить, що термін їх виникнення відповідає 07.10.2014 року. Виявлені у нього ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби).

Суд вважає вищезазначений висновок обґрунтованим та знаходить, що цій доказ є належним та достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема необережну форму вини, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначаються добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_8 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с.64).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони (Т. 2 а.с.60), раніше не судимий(Т. 2 а.с. 66), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебуває, у (Т. 2 а.с. 64), у лікаря нарколога перебував з серпня 1991 року по серпень 1998 року з приводу психічного поведінкового розладу внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, знятий з обліку по одужанню(Т. 2 а.с. 65), має ряд тяжких захворювань (Т. 2 а.а.с.163, 164).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд звертає увагу на наслідки, у вигляді тілесних ушкоджень середньої тяжкості, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та ставлення обвинуваченого до вчиненого, ставлення потерпілого, який наполягає на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, оскільки він є водієм та керування транспортним засобом не є джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого, тому суд вважає, за доцільне застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_8 такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.

Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно задовольнити частково.

У справі потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 80000 гривень 00 копійок в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди в результаті вчинення злочину.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що моральну шкоду оцінює в сумі 80 000 гривень оскільки поніс страждання та продовжує лікуватися.

Представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 та прокурор, кожен окремо, підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення позову та пояснив, що злочину який йому інкримінують він не вчиняв.

Захисник ОСОБА_7 підтримала свого підзахисного в повному обсязі та пояснила, що, на її погляд, вина її підзахисного не доведена тому по справі необхідно ухвалювати виправдувальний вирок.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст. 16, 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 61, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_5 протягом тривалого періоду часу моральних страждань і переживань, оскільки у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у нього погіршився стан здоров`я. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані потерпілого.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі згаданого висновку судово-медичного експерта №2524 від 04.11.2014 року (Т. 2 а.а.с. 50-53) встановлено, що саме в наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав травми які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я та потягли негативні для нього наслідки у вигляді погіршення здоров`я та безперечно привели до моральних страждань позивача, тому суд вважає, що вимоги про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд ураховує такі критерії визначення її розміру, як ступінь вини обвинуваченого, майновий стан останнього (Т. 2 а.с.162), часткове відшкодування заподіяної шкоди в сумі 13100 гривень 85 копійок (Т.2 а.а.с. 165-207), глибину душевних страждань позивача, пов`язаних з таким станом його здоров`я, який не дає відчути себе повноцінним членом суспільства та примушує періодично звертатися до лікарів за лікуванням, що порушило звичний склад життя позивача та потребує додаткових зусиль для його організації, тому суд вважає, що у зв`язку з цим розмір моральної шкоди повинен бути визначеним у розмірі 15000 гривень.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлена сума 80000 гривень 00 копійок в якості компенсації моральної шкоди явно завищена і з обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 61, 368 КПК України, на користь потерпілого підлягає стягненню сума 15000 гривень 00 копійок.

В задоволенні позову в іншій частині має бути відмовлено.

Крім того суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 на користь держави , витрати пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 40 копійок (Т. 2 а.с. 40).

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні позовної заяви в іншій частині - відмовити.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться у ОСОБА_8 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши користуватися та розпоряджатися на власний розсуд (Т.2 а.с.18, 57, 58).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 40 копійок (Т. 2 а.с. 40).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1