ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ПЕРЕДЕРКА Д.П.;

при секретарі ІДКІНОЇ Ж.О.;

за участю прокурора МЕЛЬНИЧУКА С.А.,

представника потерпілої сторони ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/521/612/13 щодо:

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дубинове Савранського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

29.08.2013 року, в 10 годин 56 хвилин, ОСОБА_2, знаходячись у магазині ПП «Таврія Плюс», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 6, таємно, здійснюючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, побачивши на вітрині магазину скляні банки з медом «Соняшниковий», заволодів ними в кількості 7 штук, на загальну суму 215 гривень 53 копійки, після чого, обминувши касира, вийшов з приміщення магазину і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_2, знов у той же день, біля 12 годин 25 хвилин, прибув до магазину ПП «Таврія Плюс», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 6, де таємно, повторно, здійснюючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, побачивши на вітрині магазину 4 банки меду «Соняшниковий», загальною вартістю 123 гривні 16 копійок, 2 скляні банки кави «Якобс Монарх» на загальну суму 138 гривень 88 копійок, заволодів ними, чим завдав ПП «Таврія Плюс» матеріального збитку на загальну суму 262 гривні 02 копійки, після чого, обминувши касира, вийшов з приміщення магазину і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 471 КПК України, між обвинуваченим ОСОБА_2 та представником потерпілої сторони ОСОБА_1 укладена угода про примирення, оскільки ОСОБА_2 визнав себе винним у кримінальному правопорушенні та розкаявся у його скоєнні, ним була відшкодована шкода у повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 та представник потерпілої сторони ОСОБА_1, кожен окремо, пояснили, що 26.09.2013 року вони добровільно заключили між собою угоду про примирення за кримінальним провадженням № 0005611, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_2:

- за ст.185 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ст.185 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

Відповідно до ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 2 роки позбавлення волі.

На підставі до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не скоїть нового злочину.

На підставі до ст. 76 ч. 1 п. 4 КК України покласти наступний обов'язок: періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_2 та представником потерпілої сторони ОСОБА_1 за кримінальним провадженням № 0005611.

Під час складання угоди про примирення сторони ознайомилися з положеннями ст. 471, 473, 474 КПК України, які зрозумілі кожному з них.

Вивчивши угоду, від 26.09.2013 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_2 та представником потерпілої сторони ОСОБА_1 за кримінальним провадженням № 0005611, з урахуванням положень розділу VI глави 35 КПК України, суд приходить до висновку, що зазначена угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права та свободи чи інтереси сторін або інших осіб, у суду відсутні підстави вважати, що укладення угоди не були добровільними або сторони не примирилися, відсутні фактичні підстави для визнання невинуватості обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_2 скоїв таємне викрадення чужого майна, суд кваліфікує дії обвинуваченого як злочин, передбачений ст. 185 ч.1 КК України.

Таємне викрадення ОСОБА_2 чужого майна, повторно, кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 ч.2 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченого та умови угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Обставинами, що пом'якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину та відшкодування ним завданої шкоди у повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім цього, при призначенні покарання ОСОБА_2 суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності вперше.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_2 злочину, наведених даних про особистість обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_2 можливо без ізоляції від суспільства, у зв'язку із чим, вважає за можливе застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 473-476 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2, на підставі угоди про примирення від 26.09.2013 року за кримінальним провадженням № 0005611, визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч. 2 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ст.185 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ст.185 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

Відповідно до ст. 70 КК України визначити ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 2 роки позбавлення волі.

На підставі до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року не скоїть нового злочину.

На підставі до ст. 76 ч. 1 п. 4 КК України покласти наступний обов'язок: періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який за твердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбачених ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч.2 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконан ня судом вимог, встановлених частинами п'ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз'яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторона ми угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз'яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, вста новлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінально му провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий: ПЕРЕДЕРКО Д.П.