Справа № 1-77/2008 р.
В И Р О К

І М 'Я М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2008 року Козелецький районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого -
судді Карпенко Г.М.

при
секретарі - Москалюк О.Є.

з
участю прокурора - Рябця О.М.

та адвокатів - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Єнакієво,
Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого,
не працюючого, мешканця АДРЕСА_1,
судимого 16.02.2005 року Рубежанським судом Луганської області по ст.
ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців
позбавлення волі. Постановою Кіровського міського суду Донецької області від 13
липня 2007 року звільнений від відбування покарання умовно-дострокового на один
рік чотири місяці 21 день, в скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК
України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 після
звільнення з місць позбавлення волі,
видаючи себе за військового у званні майора, співмешкав з ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1.

04 грудня 2007
року ОСОБА_3 перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, скориставшись відсутністю співмешканки ОСОБА_2, таємно викрав
належний останній мобільний телефон марки «Нокія» - 7610, вартістю 800 гривень,
в якому знаходився стартовий пакет марки «джинс» вартістю 25 гривень, загальна
сума викраденого складає 825 гривень.

Цього ж дня,
ОСОБА_3 об 11 годині знаходячись на ринку в смт. Десна вказаний телефон обміняв
на військовий формений одяг у приватного підприємця ОСОБА_4, при цьому маючи на
меті не повертати телефон співмешканці.

Підсудний
ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково і суду показав, що у 2007 році він
звільнився із місць позбавлення волі умовно-достроково. Влітку 2007 року він
приїхав у смт. Десну і при цьому був одягнутий у військову форму так як вона
йому подобалась. Там він познайомився із ОСОБА_2, а з жовтня 2007 року почав з
нею співмешкати, проживав у її квартирі по АДРЕСА_1. Він носив військову форму
в званні майора і говорив ОСОБА_2, що працює військовослужбовцем, при цьому
кожного ранку він ішов нібито на роботу, а фактично ходив до знайомих
будівельників. В цей час ОСОБА_2 купила мобільний телефон «Нокія” і з її
дозволу він міг користуватися цим телефоном. 4.12.2007 року він взяв мобільний
телефон без дозволу і пішов до знайомих будівельників де вживав спиртне.
Приблизно в 11:00 годин ранку він пішов на базар, щоб подивитися для себе нову
військову форму. Там він вибрав собі новий комплект військової форми та 2 пари
берців. А так як у нього не було грошей, то він віддав мобільний телефон в
залог і пообіцяв через певний час принести гроші. Нову форму він приніс на
квартиру до ОСОБА_2, де переодівся. ОСОБА_2 увечері запитала де її мобільний
телефон. Він сказав їй неправду, що віддав знайомому для настройки обслуговуючі
програми. На що ОСОБА_2 відповіла, щоб він повернув їй телефон. Дозволу ОСОБА_2
не давала на те, щоб він здавав її телефон у залог. Другого дня він поїхав у
Гончарівськ до знайомих, де і був затриманий працівниками міліції. У скоєному щиро
кається.

Винуватість
підсудного ОСОБА_3 підтверджується показами потерпілої, свідків та дослідженими
в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи.

Показами
потерпілої ОСОБА_2 підтверджується, що вона познайомилась влітку 2007 року із
підсудним ОСОБА_3, а з осені 2007 року він почав проживати з нею. При цьому він говорив, що служить у
військовій частині, постійно був у військовій формі, у званні майора,
представився їй як ОСОБА_3. Він постійно виходив із квартири на роботу о 7 год.
30 хв., повертався в обід. Їх спільне проживання фактично було за її рахунок.
ОСОБА_3 дуже рідко купував додому продукти. В листопаді 2007 року вона купила
за свої кошти собі мобільний телефон марки „Нокія” 7610 зв стартовим пакетом
„Джинс”. Телефон був постійно у її користуванні. Підсудний міг користуватися
даним телефоном тільки з її дозволу кожного разу. 04.12.2007 року ОСОБА_3 пішов
вранці, як говорив, на роботу, але в цей день телефон у неї не просив. В обід
вона кинулася до телефона, але його на місці не було. На рахунку телефону
грошей не було. В цей час прийшов на обід ОСОБА_3 і вона побачила, що на ньому
нова форма. Він сказав, що отримав на складі.

Увечері вона
запитала ОСОБА_3 де телефон. На що він відповів, що віддав знайомому, щоб
закачати в нього різні аксесуари.

Вона сказала,
щоб вранці повернув телефон. Наранок вона йому нагадала, щоб повернув телефон.
Вона ніколи йому не дозволяла свій телефон ні закладу вати, ні дарувати, ні
робити з ним інші дії.

Вранці 5 грудня
2007 року вона на базарі зустріла знайому ОСОБА_4, яка запитала де ОСОБА_3 і
повідомила, що останній набрав у неї товару - військову форму, а в залог віддав
мобільний телефон і вона його розшукує, так як їй потрібні гроші. Глянувши на
мобільний телефон вона сказала, що це її телефон, але вона не збирається
платити гроші за ОСОБА_3 і звернулася в міліцію. На даний час їй повернутий
мобільний телефон, як пояснила потерпіла, вона не давала права підсудному
розпоряджатися телефоном без її відома.

Від працівників
міліції їй стало відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 це одна і таж особа, але він їй
представився як ОСОБА_3.

Із показів
свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона торгує на ринку речами, в тому числі і
військовою формою. 04 грудня 2007 року приблизно об 11-00 годині до неї
підійшов чоловік у військовій формі у званні майора, був у стані алкогольного
сп'яніння. Він вибрав собі форму: комплект військової літньої форми, бушлат,
футболку та берці 43 розміру. Вона склала йому всі речі в пакет і назвала суму,
яку він повинен заплатити - 420 грн. Чоловік сказав, що у нього таких грошей
немає і запропонував залишити свій телефон. Вона не погодилась і сказала, що на
крайній випадок їй потрібний тільки документ, підтверджуючий його особу.

Чоловік почав
виражатися нецензурною лайкою і витягнувши з кишені мобільний телефон та кинув
його на стіл, сказавши, що даного телефона достатньо, щоб продати і вернути
гроші. При цьому він взяв ще одну пару берців 42 розміру і сказав, що на другий
день принесе гроші. Дома оглянувши мобільний телефон, вона побачила фотокартку
дитини і впізнала ОСОБА_5, який є сином її знайомої ОСОБА_2. 5.12.2007 року
вона зустріла ОСОБА_2 розповіла як у неї появився телефон і запитала як знайти
даного військового. ОСОБА_2 Впізнала свій мобільний телефон і пояснила, що
військовий чоловік її співмешканець. Була здивована, що її співмешканець
розрахувався мобільним телефоном. При цьому сказала, що платити за нього не
буде. А через деякий час до неї прийшли працівники міліції і вона віддала їм
мобільний телефон.

Із показів
свідка ОСОБА_6 вбачається, що приблизно
об 11-00 годині 4.12.2007 року до неї на базарі підійшов військовослужбовець в
погонах майора і спитав, де можна купити військову форму і вона відповіла, що
її можна купити у ОСОБА_4 Зі слів
ОСОБА_4 їй відомо, що цей військовослужбовець кинув телефон на прилавок і
сказав, що гроші за військову форму, що взяв, принесе на слідуючий день.

Аналогічні
покази маються і у свідка ОСОБА_7

Винуватість
ОСОБА_3 у злочині підтверджується також:

Протоколом
огляду місця події квартири потерпілої ОСОБА_2 (а.с.6-7);

Документами про
вартість мобільного телефону „Нокія” 7610 зі стартовим пакетом „Джинс” (а.с.7);

Документами про
вартість військової форми (а.с.16);

Протоколом
виявлення, огляду та вилу4чення
мобільного телефону у ОСОБА_4(а.с.18);

Речовими
доказами та розпискою потерпілої про отримання мобільного телефону (а.с.19,20);

Протоколом
добровільної видачі потерпілою із її увартири військової форми, яку ОСОБА_3
обміняв у ОСОБА_4 на викрадений мобільний телефон (а.с.28, 29).

Оцінюючи зібрані
докази в їх сукупності, суд вважає доказаним, що підсудний ОСОБА_3 скоїв таємне
викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тому ці його дії необхідно
кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні
міри покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує щире його каяття, повне
відшкодування заподіяної шкоди, позитивну характеристику, як обставини, що
пом'якшують покарання. При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий,
злочин скоїв в стані алкогольного сп'яніння, як обставини, що обтяжують
покарання.

Суд вважає
необхідним призначити ОСОБА_3 покарання пов'язане з позбавленням волі.

Оскільки в
період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком терміном на 1 рік 4
місяці 21 день, ОСОБА_3 скоїв новий злочин за який засуджується, то міру
покарання йому необхідно призначити відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України.

Керуючись ст.
323, 324 КПК України, суд-

З А
С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати
винним по ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання по ст. 185 ч.2
КК України два роки шість місяців
позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.
71 КК України за сукупністю вироків до міри покарання за даним вироком
частково, один рік позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за
попереднім вироком Рубежанського суду Луганської області від 16.02.2005 року і
остаточно ОСОБА_3 призначити три роки шість місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_3 залишити утримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_3 обчислювати з 05 грудня 2007 року, з часу фактичного
затримання.

Речові докази
повернути за належністю, а печатку знищити.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженому в той же строк з моменту вручення копії
вироку.

Суддя