Справа № 534/612/14-к
Провадження № 1кп /534/86/14

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2014 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника обвинуваченого ОСОБА_9
- за ч.3 ст.187КК України,
в с т а н о в и в :
08.02.2014 року близько 12 години 30 хвилин , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_8 прибув на територію ринка ПП «Самвел» , що розташований за адресою м. Комсомольськ вул. Леніна, 37 «Б» , маючи при собі заздалегідь заготовлений відрізок транспортерної стрічки . Реалізуючи свій злочин , ОСОБА_8 увійшов в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де скориставшись тим , що продавець магазину - потерпілий ОСОБА_6 повернувся до нього спиною, здійснив напад на нього , накинувши йому на шию зазначений відрізок транспортерної стрічки , та став його душити , тобто застосував насильство , яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого . При цьому ОСОБА_8 вимагав від ОСОБА_6 , готівкові кошти та мобільний телефон «Nokia 5130 с-2» , бажаючи заволодіти ними . Під час опору, який здійснювався потерпілим , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перемістилися на вулицю , де останній був затриманий сторонніми особами. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на шиї .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому обвинуваченні не визнав,але підтвердив ту обставину , що дійсно 08.02.2014р. перед обідом приблизно о 12 годині 00 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він зайшов до кіску потерпілого на ринку біля АТБ по вул. Леніна в м. Комсомольську, щоб забрати свою флешку , що залишив в телефоні, який заклав потерпілому за 100 грн декілька днів тому і повинен був викупити протягом 10 днів. Потерпілий сказав, що телефону і флешки не має , а якщо він не залишить магазин , то він викличе працівників міліції і почав виштовхувати його з магазину. В руці у нього випадково опинився ремінець , який він нещодавно знайшов і мав намір пристебнути до робочої сумки. Цей ремінець знаходився у нього в руці в скрученому стані. Коли потерпілий виштовхував його, він намагався захищатись від нього і теж виставив руки. Так сталося , що ремінець розпрямився і коли вони з потерпілим штовхалися , то можливо цей ремінець попав на шию потерпілого. Наміру завдавати будь яких тілесних ушкоджень потерпілому в нього не було , як не було і умислу на заволодіння майном потерпілого. А з магазину потерпілого він почав тікати тільки тому , що знаходився в стані алкогольного сп`яніння , а потерпілий був значно сильніший за нього і йому не хотілось спілкування з міліцією. При цьому категорично заперечував факт застосування відносно потерпілого будь-якого насильства, категорично заперечував наявність у нього удавки чи будь яких інших предметів , крім чорного ремінця .
Вина обвинуваченого в скоєному злочині підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами:
- потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 08.02.2014р. перед обідом до нього в кіоск, де він займається продажем мобільних телефонів, зайшов незнайомий йому чоловік, який попросив показати йому мобільний телефон «Nokia 5130 с-2», він підійшов до вітрини і однією рукою потягнуся до телефону, щоб показати покупцю телефон , а останній в цей час ззаду накинув на нього удавку, він встиг просунути під неї одну руку, в цей час нападник сказав: «Якщо хочеш жити, давай гроші чи телефон». Він чинив опір нападнику, намагався вирватись, нападник продовжував стягувати удавку на шиї, він намагався протиснутись до виходу, вітрина розбилась, йому все ж таки вдалося приблизитися до дверей, ногою їх відштовхнути і частково висунутись із дверей і покликати на допомогу , в цей час удавка на його шиї ослабла, і він зрозумів, що нападник кинувся тікати. Йому вдалося підчепити нападника ногою від чого останній впав і перехожі допомогли затримати і зв`язати цього нападника і утримувати до приїзду працівників міліції. Потім він роздивився цю удавку, якою душив його нападник , це виявився міцний прорезинений шнур більше метра довжини. Від цього шнура в нього на шиї залишились тілесні ушкодження у вигляді червоної полоси. Цивільний позов не заявляє. Просив призначити обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі;
- свідок ОСОБА_10 показала суду, що в лютому 2014 року перед обідом, на ринку в м. Комсомольську, де вона постійно торгує, вона почула звук розбитого скла, побачила що ОСОБА_8 тримав ззаду потерпілого ОСОБА_6 за шию, а потерпілий кричав «помогите». Потім ОСОБА_8 впав, і за допомогою потерпілого та інших людей його зв`язали куском транспортерної стрічки. Потерпілий сказав, що обвинувачений зайшов в кіоск і йому казав «давай гроші». Після цієї події вона заходила до кіоску потерпілого і бачила там розбиту вітрину, скло на підлозі.Пізніше працівники міліції пропонували їй провести впізнання. Але вона відмовились впізнавати нападника, оскільки не хотіла бачити обвинуваченого, так як боялась і погодилась впізнати його по фотографіям;
- свідок ОСОБА_11 показав суду, що в суботній день в лютому 2014р. був свідком розбійного нападу на потерпілого, він бачив як потерпілий підставив підніжку обвинуваченому. Він разом з із свідком ОСОБА_12 та ще якимсь чоловіком зв`язали обвинуваченого ОСОБА_8 кодолою транспортерною стрічкою довжиною приблизно більше метра. У потерпілого на шиї був червоний слід від цієї стрічки. Пізніше працівники міліції пропонували йому провести впізнання. Але він відмовився впізнавати нападника,оскільки не хотів бачити обвинуваченого, і погодився впізнати його по фотографіям;
- протоколом прийняття заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення від 08.02.2014р. ,в якій він вказує 08.02.2014р. близько 12 годин 30 хвилин невідома особа в приміщенні кіоску з продажу мобільних телефон «Мобілайф » за адресою АДРЕСА_2 із застосуванням удавки намагалась заволодіти мобільним телефоном, який належав ОСОБА_6
- протоколом огляду місця події від 08.02.2014 року з фото таблицями до нього, згідно якого з добровільної згоди ОСОБА_6 оглядалось приміщенні кіоску з продажу мобільних телефонів «Мобілайф» за адресою АДРЕСА_2 в ході якого оглядалась розбита вітрина з мобільними телефонами, зафіксовано уламки скла на підлозі, оглядалась і вилучалась чорна прорезинена мотузка схожа на відрізок транспортерної стрічки довжиною приблизно 1,6м;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2014р. з участю потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній на місці пригоди показав, в якому місці на нього напав ОСОБА_8 , і на статисті показав, як нападник на його шиї затягував чорну мотузку, як йому вдалося просунути під неї руку, а потім ногою відкрити двері і вибратися на вулицю;
- висновком експерта № 161 від 08.02.2014р., згідно якого на момент судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено пошкодження у вигляді: синця на шиї (странгуляція), який утворився від дії тупого предмету, можливо при здавлені шиї удавкою, можливо в строк і при обставинах вказаних в постанові і під експертним, і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а. п.78);
- висновком експерта № 162 від 08.02.2014 р., згідно якого при судово - медичній експертизі , враховуючи наявність, характер виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_6 не виключено , що дане пошкодження могло утворитися від дії вищевказаного предмету на експертизу доставлявся предмет у вигляді відрізка транспортерної стрічки довжиною 160 см;
- речовими доказами: відрізком транспортерної стрічки чорного кольору довжиною 1,6 м ;
бланком прийому мобільного телефону марки «Nokia 5130 с-2» , ІМЕІ НОМЕР_1 ; із змісту якого вбачається, що зі згоди ОСОБА_8 зазначений телефон продано 31.01.2014р. і за нього ОСОБА_8 отримав 100 грн.;
- висновком щодо результатів медичного огляду від 08.02.2014р., згідно якого о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Вказані докази суд вважає достовірними, так як вони відповідають фактичним обставинам, узгоджуються з іншими доказами, тому суд кладе їх в основу вироку, розглядаючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 , як тактику його захисту. Суд розцінює невизнання своєї вини ОСОБА_8 в ході судового розгляду , як його бажання уникнути відповідальності і ухилитися від покарання за скоєний злочин. До його показів, даних ним в судовому засіданні, суд відноситься критично, так як вони спростовуються показами допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 та свідків: ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 , які вказували в судовому засіданні , що саме ОСОБА_8 вчинив напад на ОСОБА_6 , іншими матеріалами кримінального провадження.
Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 187 КК України, оскільки ним скоєні умисні дії , що виразились у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, кваліфікуючими ознаками якого є проникнення в приміщення і є вчинення розбою, особою яка раніше вчинила розбій.
Крім того, представником державного обвинувачення в якості доказів винуватості обвинуваченого приєднано до справи протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками з участю потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 . Однак, суд вважає, що згадані слідчі дії проведено з істотними порушеннями вимог ст.228 КПК України, так як особам, які впізнавали, безпідставно не було пред`явлено особу, яку вони впізнавали, а лише її фотознімки. З матеріалів справи вбачається, що як потерпілому та і свідкам слідчий запропонував заповнити бланки заяв з тотожнім змістом, відповідно до яких згадані особи нібито наполягають на проведенні впізнання по фотографіям бо мають побоювання за своє життя та здоров`я. Але передбачених законом заходів забезпечення безпеки слідчим вжито не було. Фактично слідчий самоусунувся від проведення впізнання з дотриманням вимог ст.228 КПК України.
Так, із змісту частини другої та четвертої згаданої статті вбачається, що особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом із іншими особами тієї ж статі. З метою забезпечення безпеки особи, яка впізнає, впізнання може проводитися в умовах, коли особа, яку пред`являють для впізнання, не бачить і не чує особи, яка впізнає, тобто поза її візуальним та аудіоспостереженням .
Також суд звертає увагу на те, що в порушення вимог ч.7 ст.228 КПК України фотознімки з особою, яка підлягає впізнанню, мають різкі відмінності від інших знімків по якості їх виготовлення та фону, на якому сфотографовано осіб.
З огляду на викладене, суд вважає, що вищезазначені докази протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотографіями є недопустимими і тому не враховуються судом при ухваленні вироку.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник ОСОБА_9 посилались на порушення прав обвинуваченого , який був позбавлений права збирати докази щодо своєї непричетності до вчинення злочину та зокрема, бажав, але не мав можливості приймати участь у проведенні слідчого експерименту , а також на те , що всі докази по кримінальному провадженню зібрані з порушенням норм КПК .
Однак посилання щодо недопустимості зібраних в кримінальному провадженні доказів, покладених в основу вироку та порушення обвинуваченого на захист свого підтвердження у суді не знайшли.
Суд вважає , що не порушені права ОСОБА_8 і не погоджується з доводами обвинуваченого та захисника щодо недопустимості доказів зібраних в ході досудового розслідування ознайомитись належним чином з доказами під час надання йому доступу до матеріалів досудового розслідування.
При цьому, суд відхиляє твердження захисника про недопустимість як доказів, виходячи з вимог ст. 87 та ст. 89 КПК України, які дають вичерпні підстави та порядок визнання судом доказів недопустимими, серед яких захисник не зазначив тих, які б вказували про отримання доказів внаслідок порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, чи здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
09.02.2014р. ОСОБА_8 в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187КК України, вручена пам`ятка про процесуальні права і обов`язки, права підозрюваного оголошені та роз`яснені, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_8 та його захисника Підозрюваному з дотриманням встановленого КПК України порядку було повідомлено про завершення досудового розслідування, та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.
З матеріалами досудового розслідування ОСОБА_8 ознайомився 18.03.2014р., що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів, де ОСОБА_8 особисто написав, що заяв, клопотань не має, та підтвердив своїм підписом.
18.03.2014р. копія обвинувального акту та копія реєстру матеріалів досудового розслідування були вручені обвинуваченому ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_9 з дотриманням вимог закону, що підтверджено їх особистими підписами на розписках про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Будь яких клопотань і зауважень захисником не заявлялось (а.п.9,10).
Крім того, обвинуваченому під розпис була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного , в яких викладені права та свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України підозрюваному і ці обставини не заперечувались обвинуваченим та його захисником
В підготовчому судовому засіданні ні обвинувачений , ні його захисник ОСОБА_9 не заперечували проти призначення справи до розгляду, будь-яких клопотань зі сторони захисту не було заявлено. Обвинувачений підтвердив, що з моменту затримання його захист здійснював адвокат ОСОБА_14 , в ході досудового розслідування і в судовому засіданні його захист здійснював захисник ОСОБА_9 , жодна слідча дія у відсутність захисників не проводилась.
Тому посилання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 , що всі докази, отримані внаслідок істотного порушення прав ОСОБА_8 є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Таким чином, ОСОБА_8 на всіх стадіях досудового розслідування і судового провадження було у встановленому законом порядку роз`яснено його права та обов`язки, було забезпечено можливість надати усні або письмові пояснення з приводу підозри та обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, чим в повному обсязі забезпечено право на захист.
За змістом закону істотними порушеннями кримінально-процесуального закону визнаються не будь-які порушення, а такі, що перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставин кримінального провадження, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу, достатність та взаємозв`язок сукупності зібраних доказів, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 повністю доведена.
Аналіз судово-медичних експертиз інших доказів дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_8 скоїв розбійний напад на ОСОБА_6 , на що також вказує і знаряддя злочину відрізок транспортерної стрічки чорного кольору довжиною 1,6 м ; Доводи обвинуваченого про те, що він, захищаючись від нападу потерпілого, який штовхав його у груди виштовхуючи з магазину скористався якимсь чорним ремінцем , який випадково опинився в нього в руках, спочатку цей ремінець був скрученим і зажатим в руці, а потім в процесі штовхання з потерпілим цей мотузок розпрямився і цим ремінцем він відштовхував потерпілого від себе, можливо цей ремінець вперся потерпілому в шию, а втікав він з місця пригоди лише тому, що був п`яний. Ці показання спростовуються частково як показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, так і стабільними послідовними показаннями потерпілого в ході слідчого експерименту та в судовому засіданні, згідно яких обвинувачений напав на нього ззаду і накинув на шию відрізок транспортерної стрічки і стягував її , і вирватись потерпілому вдалося лише завдяки тому , що він встиг просунути під неї одну руку і чинив опір нападнику, а на порозі кіоску кликав на допомогу. ОСОБА_8 і припинив свої дії лише тоді, коли вони з фактично опинились на вулиці на території ринку і перехожі кинулись на допомогу потерпілому і допомогли його затримати. Із показань обвинуваченого вбачається, що жодного тілесного ушкодження потерпілий йому не наніс і ніщо не заважало йому припинити конфлікт і залишити місце пригоди. Про те, що обвинуваченим було скоєно саме розбійний напад свідчить і те, що при ньому не було грошей, при цьому його показання спростовують і версію обвинуваченого про те , що він мав намір викупити свій телефон і забрати свою флешку , які він нібито залишив в заклад у потерпілого, оскільки в приміщення кіоску , де продавав телефони потерпілий він прийшов не з грошима, а з відрізком транспортерної стрічки , яку використав як знаряддя злочину.
Невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 за ч.3ст.187КК України, судом розцінюється, як його спроба уникнути кримінальної відповідальності, способом захисту.
Згідно висновку ЛКК ОСОБА_8 здоровий, протипоказань до виконання фізичної праці не має, лікування з приводу наркотичної та алкогольної залежності не потребує .
Відповідно до ст.66 КК України обставини , що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлені.
Як обставину, яка згідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, в тому числі пов`язаними з насильством проти життя і здоров`я особи, не одружений і не працює, соціально корисною діяльністю не зайнятий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
В якості обставини, яка характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд також враховує те, що маючи непогашену судимість за вчинення тяжких і особливо тяжких умисних злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я людини, ОСОБА_8 на шлях виправлення не став і знову вчинив новий особливо тяжкий злочин, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.Під час судового розгляду обвинувачений, намагаючись уникнути покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, намагався перекласти вину на потерпілого, заявляючи , що причиною його дій стала поведінка потерпілого.
Наведені вище дані, що характеризують особу обвинуваченого, його антисоціальний образ життя, вчинення ним умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про те, що ОСОБА_8 становить підвищену суспільну небезпеку і його виправлення можливе тільки в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тому суд призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.187 КК України з додатковим покарання у виді конфіскації майна. Тільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Питання про речові докази вирішено судом відповідно до вимог ст.100 КПК України
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 373, 374, 375 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією належного йому майна.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_8 залишити без змін - тримання під вартою до набуття вироком законної сили.
Строк покарання рахувати з моменту затримання, з 08.02.2014 р. з 12 години 35 хвилин.
Речові докази по справі: відрізок транспортерної стрічки чорного кольору довжиною 1,6 м знищити; бланк прийому мобільного телефону марки «Nokia 5130 с-2»,ІМЕІ НОМЕР_1 залишити при справі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а засудженим, який перебуває під вартою, у такий же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1

Члени колегії :

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3