Провадження №1-кп/748/77/15
Єдиний унікальний № 748/931/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000049 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Сила Партизанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, працюючого в ПСП «Рекорд», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) №54 від 19.03.2014 року старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення на посаду старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період старший солдат ОСОБА_5 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 13 жовтня 2014 року в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 13 жовтня 2014 року, перебуваючи за межами військової частини НОМЕР_2 та не виконуючи обов`язки військової служби до 16.04.2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину визнав повністю, та зазначив, що після повернення з зони АТО його мати дізналася, що він там був та почала хвилюватися, а тому він вирішив самовільно покинути військову частину, де проходив службу, та 13.10.2014 року без дозволу поїхав додому. У військову частину не повертався до 16.04.2015 року. У скоєному щиро кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, які відповідають обставинам зазначеним в обвинуваченні і ніким не оспорюються.Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши характеризуючи матеріали на нього, суд вважає доведеною його винність у самовільному залишенні військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини та не з`явленні на службу без поважних причин понад один місяць, а його дії кваліфікуються за ч.3 ст.407 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, до адміністративної відповідальності не притягувався, проживає з матір`ю та братом.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.407 КК України. Також суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407 КК України і за цей злочин призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1