Провадження № 11-кп/780/125/15 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 18 04.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 лютого 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 02.04.2009 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до 4-х років позбавлення волі, покарання відбув,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

22.10.2014 року, ОСОБА_7 , будучи особою раніше судимою за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, знаходячись в приміщенні стоматології побачив на вішаку для одягу жіночу куртку, в кишені якої почав дзвонити мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в коридорному приміщенні стоматології, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 викрав належні потерпілій ОСОБА_8 мобільні телефони марки «Нокіа 6300», вартістю 1000 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., та мобільний телефон «Престіжіо», вартістю 1800 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., та сім-картою мобільного оператора «МТС», вартістю 25 грн., які знаходилися в кишені вище зазначеної жіночої куртки. В результаті вчинення злочину ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2875 грн.

Викрадене майно в подальшому було повернуто потерпілій.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій, зазначає, що вироку суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону ст. 75 КК України, що потягло призначення занадто м`якого покарання.

Призначаючи вид та міру покарання, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 .

Так, суд не в повній мірі прийняв до уваги, що ОСОБА_7 , будучи особою раніше неодноразово судимою за злочини проти власності та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний злочин, а саме викрадення чужого майна. Крім того, ОСОБА_7 , будучи працездатним, ніде не працює, сім`ї не має, характеризується за місцем проживання з посередньої сторони, що відзначає його як особу безвідповідальну та схильну до вчинення правопорушень.

В зв`язку з цим апелянт просить вирок суду першої інстанції скасувати у частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив задовольнити;

обвинуваченого, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував та просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України не оскаржується учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України є правильною.

Разом з тим доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність ст. 75 КК України та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченому суд взяв до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки, тяжкість скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, має постійне місце проживання де характеризується посередньо, працездатний, офіційно не працює та не навчається, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, викрадене повернув потерпілій у повному обсязі, вину свою визнав повністю,у скоєному щиро розкаявся, що згідно ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і прийняв рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Такий висновок суду є належним чином обґрунтований, з яким погоджується і колегія суддів, а призначене покарання таким, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не знаходить.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4