АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження №11-кп/791/54/15 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року січня місяця 27 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями засудженого на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 04.05.1998 р. Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. Дані про звільнення відсутні;

- 14.07.1998 р. Гребенівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, 42 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.03.2002 р. умовно-достроково;

- 26.07.2002 р. Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 04.05.2006 р. Жовтневим районним судом м. Полтави за ч.2 ст.309, ч.1 ст.395, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.06.2006 р. Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.40 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання за постановою Київського районного суду на підставі ст.3 ЗУ «Про амністію» від 19.04.2007 року;

- 16.11.2010 р. Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в сумі 1000 грн.;

- 29.07.2011 р. Жовтневим районним судом м. Полтави за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частиною належного йому майна.

Засуджений 27.01.2012 року Зінківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду Полтавської області від 29.07.2011 року та остаточно призначено 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 21.03.2011 р. по 13.11.2011 р., початок строку 14.11.2011 року, кінець строку 21.03.2016 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 до останньої судимості притягувався сім разів до кримінальної відповідальності, звільнився у 2002 році від відбування покарання умовно-достроково, після чого знов скоїв злочин та у 2006 році був звільнений по амністії, не достатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, тому вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення є передчасним.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений не погоджується з рішенням суду та вважає, що на протязі всього терміну відбування покарання він чесним відношенням до праці та своєю поведінкою довів суду та адміністрації установи своє виправлення. 15.08.2014 року комісією Голопристанської ВК-№7 йому було відмовлено у звільненні умовно-достроково, як поданому передчасно, так як на той час він мав два заохочення і одне стягнення, яке було погашене у 2012 році у встановленому законом порядку. Але він продовжував працювати і доводити своє виправлення, за що отримав ще заохочення. До ВК №7 він прибув після операції та лікування від туберкульозу лімфовузлів і, не зважаючи на стан здоров`я, він продовжував працювати, на даний час має вже чотири заохочення за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку, характеризується позитивно, позовів не має. В скоєному щиро розкаюється , переосмислив своє життя, зробив належні висновки і більше ніколи не порушить закон.

Просить ухвалу суду скасувати, на підставі ст.81 КК України звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляції, думку прокурора, який вважає, що апеляційну скаргу засудженого необхідно задовольнити, вивчивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 до останньої судимості сім разів притягувався до кримінальної відповідальності. У 2002 році він вже звільнявся умовно-достроково, а у 2007 році був звільнений на підставі Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 р., але на путь виправлення не став і знову продовжував скоювати злочини.

Доводи апелянта про те, що він зарекомендував себе позитивно, режим утримання та правила поведінки не порушує, сумлінно ставиться до праці, прагне припинити злочинну діяльність та більше не порушувати закон, має чотири заохочення не можуть бути в даному випадку підставами для умовно-дострокового звільнення, оскільки він не достатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а особа засудженого в цілому спростовує його прагнення стати на путь виправлення.

Посилання засудженого на те, що він має чотири заохочення не свідчить про його сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, оскільки заохочення він отримав напередодні настання пільги, а саме: 21.02.2014р., 30.05.2014р., 02.09.2014р., та 02.12.2014р., а не в процесі відбутого покарання, починаючи з 14.11.2011 р. і по теперішній час.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, а її висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Підстав для скасування ухвали районного суду колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2014 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)