Справа
№ 1-152/2007р.
ВИРОК ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 травня 2007р. Калуський
міськрайонний суд Івано-

-Франківської
області

в
складі: головуючого-судді Бейка
М.А.

при секретарі Семчук
Л.Я.

з участю
прокурора Тичинської LP.

потерпілих: ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу про
обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя АДРЕСА_1, українця,
позапартійного, освіта середня-спе -ціальна, одруженого, на утриманні одна
неповнолітня дитина, приватного підприємця, раніше не судимого,
військовозобов"язаного, урядових нагород не має, громадянина України, за
ст. 172 ч. 1 КК України, суд -

встановив:

що
підсудній ОСОБА_3 скоїв інше грубе порушення законодавства про працю. Злочин
скоєно при слідуючи обставинах :

14
листопада 1997 року підсудній ОСОБА_3 зареєстрований як суб"єкт
підприємницької діяльності і як приватний підприємець з правом найму робочої
сили, займається виготовленням надгробних пам"ятників в приміщенні
майстерні по вул. Вітовського № 54А. Проте в порушення вимог ст.ст. 43,45,46
Конституції України та пункту 6ч. 1 ст.24 та ст.24-1 КзПП Ук­раїни й Наказу
№260 Міністерства праці та соціальної політики від 8 лютого 2001 року „Про
затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою" в
березні 2006 року прийняв на роботу на посаду гравіру­вальника потерпілого
ОСОБА_2, а в травні потерпілого ОСОБА_1 Проте трудові угоди з потерпілими не
укладав, трудові книжки не оформляв й виплачував їм заробітну плату не подаючи
звітності в контролюючі органи. А також не перераховував внески за них на
загальнообов"язкове державне пенсійне страхування у Пенсійний фонд і у
фонд загальнообов"язкового страхування і таким чином проігнорував
обов"язок забезпечувати нормальні умови праці, необхідні для виконання
працівниками роботи, передбачених чинним законодавством про працю та іншими
нормативними наслідками.

В
судовому засіданні підсудній ОСОБА_3 свою вину в скоєному злочині визнав
повністю й пояснив, що дійсно з 1997 року він зай­мається легально підприємницькою
діяльністю , так як зареєстрований як підприємець з правом найму робочої сили.
А тому на виготовлення пам"ят-

2

ників
найняв на роботу гравірувальника ОСОБА_2 та різноробочого ОСОБА_1 При цьому
наказу про прийняття їх на роботу не видавав. Трудових угод не укладав і не
реєстрував їх в центрі зайнятості та не подавав жодних відомостей у контролюючі
органи, так як потерпілі працювали не­постійно, а тому він їм платив за
фактично виконану роботу. В скоєному розкаюється й просить його суворо не
карати. А також просить обмежитись дослідження доказів його показаннями.

Судом
дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом підсуднього ОСОБА_3
і думкою потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так як підсудній повністю визнав свою
вину в скоєному злочині і не бажає досліджувати в судовому засіданні докази,
які були зібрані в процесі досудового слідства і прокурор не запечує проти
цього. А тому суд визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не
оспорюють­ся.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина
підсуднього ОСОБА_3 в скоєному злочині доведена повністю, а його злочинні дії
за ст. 172ч. 1 КК України кваліфіковано вірно.

Призначаючи
покарання підсудньому ОСОБА_3, суд вра­ховує ступінь тяжкості скоєного , особу
підсуднього й обставини, які по -м"якшують і обтяжують відповідальність.
Зокрема суд враховує, що під суд­ній судиться вперше, повністю визнав свою вину
і розкаюється в скоєному, тяжких наслідків від скоєного не наступило, на
утриманні має одну непов -новітню дитину і позитивно характеризується по місцю
проживання й по­терпілі просять його суворо не карати. При таких обставинах суд
вважає, що його виправлення можливе при сплаті штрафу.

На
підставі викладеного й керуючись ст.ст. 323, 324 КПК Ук -раїни, суд -

засудив:

ОСОБА_3
визнати винним за ст.172 ч.1 КК України й призначити йому покарання 530
/п"ятсот тридцять/ грн. штрафу.

Міру
запобіжного заходу попередньо обрану підписку про невиїзд залишити без зміни.

Вирок
може бути оскарженим до Івано-Франківського апе -ляційного суду протягом 15 діб
з часу проголошення.