Справа № 301/2949/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" грудня 2014 р. м. Іршава
в с т а н о в и л а :
Скаргу мотивовано тим, що розслідування кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 про нанесення їй тілесних ушкоджень проведено формально, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, а висновки слідчого про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_6 суперечить фактичним обставинам справи та матеріалам справи. Крім того, під час допиту ОСОБА_3 в якості потерпілої остання дала покази про те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 в ході сварки 29.09.2014 року погрожував їй вбивством. Однак, в порушення вимог ч.1 ст. 214 КПК України, слідчим СВ Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення відносно потерпілої ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.
У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_3 скаргу підтримала та вважала, що слідчий безпідставно закрив кримінальне провадження, оскільки не вирішено питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 за погрозу вбивством. Підтвердила, що висновком експерта тілесних ушкоджень на ній не виявлено, оскільки на день проведення експертизи такі вже зійшли. З окремою заявою про погрозу вбивством вона в міліцію не зверталася, оскільки заявляла слідчому про це під час дачі показів. Просила скаргу задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що висновком експертизи тілесних ушкоджень на потерпілій не виявлено, тому він закрив кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України. З заявою ж про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, потерпіла в міліцію не зверталася. Просив відмовити в задоволенні скарги.
Прокурор ОСОБА_5 вважав скаргу безпідставною, оскільки відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, відповідно до ст. 477 КПК України вносяться тільки за заявою потерпілого, а такої заяви ОСОБА_3 в міліцію не подавала. Кримінальне провадження за ст. 125 ч.1 КК України закрито обґрунтовано, оскільки тілесних ушкоджень на потерпілій не виявлено.
Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників провадження, забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтями 9, 91, 92 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, надати їм правову оцінку; доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження; обов`язок доказування обставин що підлягають доказуванню (подія злочину, винуватість особи) покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Згідно ст. ст. 22, 93, 94 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів; збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим; слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Слідчим по даному кримінальному провадженню визначено слідчого СВ Іршавського РВ УМВС України ОСОБА_4 , а процесуальним керівником прокурора ОСОБА_5 .
Згідно ст. 284 ч.1 п.2 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу правопорушення.
Оскільки ОСОБА_3 звернулася в міліцію з заявою про заподіяння їй колишнім чоловіком ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, однак, заподіяння тілесних ушкоджень висновком судово-медичної експертизи не підтвердилося, слідчим СВ Іршавського РВ УМВС ОСОБА_4 29.10.2014 року прийнято постанову про закриття кримінального провадження за фактом нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с.3-4).
Що стосується скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення відносно потерпілої ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, та зобов`язання слідчого внести такі відомості, приходжу до наступного.
Згідно ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно ст. ст. 477 ч.1 п.1 та 478 КПК України, кримінальне провадження щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, є провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим лише на підставі заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що подана протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
З листа Іршавського РВ УМВС України №44/9667 від 03.12.2014 року вбачається, що ні на день подачі скарги, ні на день розгляду скарги слідчим суддею ОСОБА_3 не зверталася до Іршавського РВ УМВС України з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України ( а.с.18).
Оскільки скаржниця ОСОБА_3 не зверталася в міліцію з заявою про вчинення відносно неї злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, відповідно така заява не зареєстрована і слідчий ОСОБА_4 не визначався керівником органу досудового розслідування як слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування по даному факту.
В силу вимог ст. 477 КПК України, слідчий позбавлений права внести відповідні відомості до ЄРДР відносно злочину, що передбачений ч.1 ст. 129 КК України, на підставі повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, посилання скаржника ОСОБА_3 на те, що на підставі інформації, отриманої слідчим під час її допиту в якості потерпілої, слідчий мав внести до ЄРДР відомості про злочин, передбачений ч.1 ст. 129 КК України, є безпідставним.
Враховуючи наведене вважаю, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та на бездіяльність слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей про злочин, передбачений ч.1 ст. 129 КК України, є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 91-94, 214 ч.1, 284, 303, 306-307, 309 ч.2, 376, 477 КПК України,
у х в а л и л а :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_1