Справа № 1-116-2008
08 вересня 2008 року місто
районний суд міста Вінниці в складі :
судді
потерпілого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в місті Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., що народився в м. Тульчин
Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, директора
ПП БК «Поділля-буд», одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей,
раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1,
в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 4, 366 ч.
будучи генеральним директором ПП БФ «Сан-Буд» і директором ПП БК «Поділля-Буд»,
засновником якого є його дружина - ОСОБА_4., і завідомо знаючи, що квартира
АДРЕСА_2, згідно договору про участь у пайовому будівництві від 20.09.2002
року, передано ТОВ «СД-Будінвест», не маючи прав на дану квартиру, 05.06.2003
року, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, з
корисливих мотивів, в офісному приміщенні по вул. Стеценка, 5 в м. Вінниці,
умисно уклав між ПП БФ «Сан-Буд», яка фактично не працювала і не проводила
господарської та фінансової діяльності, договір дольової участі в будівництві
тієї ж квартири з ОСОБА_5, оформивши та видавши при цьому прибутковий касовий
ордер № 26 від 05.06.2003 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру на
пайовий внесок за квартиру на суму 110 000 грн. Дані документи ОСОБА_1 завірив
особистими підписами та печаткою ПП БФ «Сан-Буд», а гроші в сумі 110 000 грн.,
які в цей же день отримав від ОСОБА_5., по реєстраційних обліках в бухгалтеріях
зазначених підприємств не провів та
розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5. шкоди в
особливо великих розмірах (оскільки в 6470 разів перевищує неоподатковуваний
мінімум доходів громадян, який станом на день вчинення злочину складав 17 грн.)
ОСОБА_1, будучи службовою особою - генеральним директором ПП БФ «Сан-Буд» і
директором ПП БК «Поділля-Буд», засновником якого є його дружина - ОСОБА_4., і
завідомо знаючи, що квартира АДРЕСА_2, згідно договору про участь у пайовому
будівництві від 20.09.2002 року, передано ТОВ «СД-Будінвест», не маючи прав на
дану квартиру, 05.06.2003 року, в офісному приміщенні по вул. Стеценко , 5 в м.
Вінниці, умисно склав та видав ОСОБА_5. завідомо неправдивий документ - договір
дольової участі в будівництві тієї ж квартири, засвідчивши його своїм підписом
та печаткою ПП БФ «Сан-Буд», підробив і
видав ОСОБА_5. прибутковий касовий ордер № 26 від 05.06.2003 року та квитанцію
до прибуткового касового ордеру на пайовий внесок за квартиру, поставивши свій
підпис на даному прибутковому касовому ордері в графі «головний бухгалтер»
замість головного бухгалтера та свій підпис в графі «касир» на квитанції до прибуткового
касового ордеру № 26 замість касира, і засвідчивши ордер та квитанцію печаткою
ПП БФ «Сан-Буд». Отримані від ОСОБА_5. гроші в сумі 110 000 грн., по
бухгалтерським облікам підприємства не провів, а розпорядився ними на власний
розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5. тяжкі наслідки (оскільки заподіяні
матеріальні збитки в 6470 разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів
громадян, який станом на день вчинення злочину складав 17 грн.)
В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 190
ч.4 КК України - не визнав, а в скоєнні злочину, передбаченого ст. 366 ч.2 КК
України - визнав частково. Суду пояснив, що станом на червень 2003 року він був
генеральним директором ПП «Сан-Буд» і виконавчим директором «Поділля-Буд», дані
підприємства уклали між собою угоду про будівництво 5 будинків, але рішення про
розподіл квартир було прийнято лише в 2004 році, тому станом на 2003 рік він,
як директор підприємства «Сан-Буд» міг вести господарську діяльність і укладати
договори з фізичними особами на дольову участь в будівництві від ПП
З сім`єю ОСОБА_5 ОСОБА_1 давно знайомий, тому 05.06.2003
року він звернувся до ОСОБА_6 з проханням позичити гроші, а оскільки майна під
заставу у нього не було, він запропонував позикодавцеві укласти договір про
участь в пайовому будівництві будинку по АДРЕСА_2, з отриманням у власність
квартири № 10, яка на той час була вільною. З метою ознайомлення ОСОБА_6 з
умовами будівництва, він підготував пакет документів, заповнив договір на
участь у дольовому будівництві, засвідчивши його своїм підписом і печаткою ПП
БФ «Сан-Буд», надав прибутковий касовий ордер № 26 від 05.06.2003 року з
квитанцією до нього на суму 110 000 грн., розписавшись у ньому замість
головного бухгалтера та касира і завірив
їх печаткою підприємства «Сан-Буд» та передав ОСОБА_6., але останній відмовився
укладати даний договір та погодився надати позику в 7000 доларів США під
розписку і сказав, що договір та бухгалтерські документи знищив. Визнає вину в
тому, що поставив підписи на прибутковому касовому ордері № 26 та на квитанції
до ордеру на суму 110 000 грн. замість головного бухгалтера та касира, скріпив документи печаткою ПП
«Сан-Буд», не отримавши від ОСОБА_6 грошей за квартиру, але не вважає свої дії
направленими на підробку документів, оскільки він, як директор ПП «Сан-Буд» міг
отримати відповідні кошти та внести їх в касу підприємства. Насправді договір
дольової участі укладений не був і суми в 110 000 грн. від ОСОБА_6 він не
отримував, тому цивільний позов ОСОБА_5. на суму 969 000 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди і 50 000 грн. моральної - не визнав. Просив виправдати його
за відсутністю складу злочину.
На досудовому слідстві і в судовому засіданні
Замостянського районного суду м. Вінниці ОСОБА_1 давав інші покази та пояснив,
що вважав вищевказані документи зразками і надав їх ОСОБА_6 для ознайомлення, а
після того, як ОСОБА_6 відмовився укладати договір дольової участі, просив
повернути йому зразок прибуткового касового ордеру та зразок квитанції до
прибуткового касового ордеру на суму 110 000 грн., на що ОСОБА_6пояснив, що
дані документи знищив.
Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_1. в
скоєнні шахрайства і часткове визнання ним вини у службовому підробленні, його
вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.
потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 05.06.2003 року він з директором ПП
«Сан-Буд» ОСОБА_1. уклав договір дольової участі в будівництві будинку по
АДРЕСА_2, з метою отримання у власність квартири № 10, площею 114 кв.м. і
особисто, в офісі ПП «Сан-Буд» передав ОСОБА_1 гроші в сумі 110 000 грн., а
останній віддав йому екземпляр підписаного договору, корінець до прибуткового
касового ордеру № 26 з підписом касира, головного бухгалтера і печаткою
підприємства, а також копію самого прибуткового касового ордеру з підписом
бухгалтера. Будівництво повинно було завершитись в 2004 році, але до цього часу
він житла не отримав, а власником квартири № 10 є інша особа. Неодноразові
звернення з проханням виконати договір ОСОБА_1 ігнорував, а зустрічей уникав.
Шахрайськими діями ОСОБА_1. йому завдана шкода, тому він пред`явив позов на
суму 969 000 грн., оскільки вартість квадратного метра житла на сьогоднішній
день становить 8500 грн. Крім того, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює
в 50 000 грн. Договір позики на суму 7 000 доларів США був дійсно укладений між
ним і ОСОБА_1., але даний борг стягнуто за рішенням Ленінського районного суду
м. Вінниці від 04.02.2005 року і даний факт відношення до кримінальної справи не
тим, що злочинними діями ОСОБА_1. завдана шкода, ОСОБА_5 пред`явив цивільний
позов на суму 969 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди і 50 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди. Матеріальну шкоду обґрунтовував тим, що на сьогоднішній
день будівельна компанія «Поділля-Буд» реалізовує квартири з вартістю
квадратного метра житла 8500 грн., тому загальна вартість квартири, площею 114
кв.м., яку ОСОБА_5 був позбавлений можливості придбати, становить 969 000 грн.
Моральну шкоду обґрунтовував тим, що внаслідок втрачених сподівань отримати
житло він переніс душевні страждання, стан його здоров`я погіршився, стався
серцевий напад і до цього часу він
відчуває постійне стресове навантаження та психологічний дискомфорт.
суду пояснила, що в період з 1997 року по 1.03.2001 року вона працювала
головним бухгалтером підприємства «Сан-Буд», а після створення ПП
«Поділля-Буд», вона почала працювати головним бухгалтером на даному
підприємстві. Тоді ж всі договори дольової участі з «Сан-Будом» були передані
новому підприємству і після закінчення будівництва вже ПП «Поділля-Буд»
видавало квартири, а рахунки «Сан-Буд»
були заблоковані, бухгалтерські документи цього підприємства втрачені в 2001
році, всі працівники були звільнені або перейшли на роботу в ПП
«Поділля-Буд». ОСОБА_1 залишився
директором «Сан-Буд», в нього була печатка, але кошти від осіб на виконання
умов договору по дольовому будівництву він не приймав і не міг приймати, оскільки
такі операції входили до повноважень касира, при цьому касир видавав клієнту
корінець до прибуткового касового ордеру зі своїм підписом, печаткою
підприємства і штампом «сплачено». Це було підтвердженням укладення договору
про дольову участь в будівництві. Сам прибутковий касовий ордер залишався в
бухгалтерії, а отримані кошти перераховувались на рахунок підприємства. Навіть
якби ОСОБА_1 і прийняв кошти від людей, він повинен був їх здати в банк на
рахунок підприємства або доручити цю операцію бухгалтеру. ОСОБА_5 вона не знає
і в офісі ОСОБА_1. ніколи не бачила.
ОСОБА_8 суду пояснила, що в 2003 році вона займалась обліком житла і вела
реєстрацію договорів дольової участі в будівництві будинку по вул. 1 Травня,
які були укладені між ПП «Сан-Буд» і фізичними особами, потім ці договори,
близько 20 договорів, були передані на ПП «Поділля-Буд» і про це повідомлялись
всі учасники будівництва, вона знала кожного клієнта. Договору між ПП «Сан-Буд»
і ОСОБА_5 вона не бачила і дану особу вона не знає.
ОСОБА_9 пояснила, що в 2003 році вона працювала касиром на ПП «Поділля-Буд» і
на прохання ОСОБА_1., директора підприємства, вона виписала прибутковий касовий
ордер та корінець до ордера на ім`я ОСОБА_5., під диктовку, але ордер не
реєструвала у відповідній книзі, свій підпис і печатку не ставила, оскільки
грошей в касу не отримала.
ОСОБА_4. - дружина ОСОБА_1 суду пояснила, що в 2003 році її чоловік позичив у
ОСОБА_57 000 доларів США, борг було сплачено, а також, зі слів чоловіка знає,
що в 2003 році ОСОБА_5 мав намір укласти договір дольової участі в будівництві,
але потім відмовився від договору, а документи не повернув і сказав, що їх
знищив. Через деякий час з`явився цей договір і претензії на квартиру.
вина ОСОБА_1. у вчиненні шахрайства доведена дослідженими в судовому засіданні
до оригіналу договору від 05.06.2003 року, ПП БФ «Сан-Буд» в особі генерального
директора ОСОБА_1. (виконавець) уклав з ОСОБА_5 (замовник) договір дольової
участі в будівництві житлового будинку б/н по АДРЕСА_2, відповідно до якого
замовник зобов`язався сплатити виконавцеві 110 000 грн., а виконавець
зобов`язався передати замовнику після завершення будівництва квартиру № 10,
загальною площею 114 кв.м. Даний договір складений в простій письмовій формі,
завірений підписами ОСОБА_1. та ОСОБА_5. і печаткою ПП «Сан-Буд» (а.с. 114-116
генеральним директором ПП БФ «Сан-буд» та директором ПП «Поділля-Буд», ОСОБА_1
достовірно знав, що на момент складання договору квартира № 10 була передана
ТОВ «СД-Будінвест» за договором на участь в пайовому будівництві від 20.09.2002
року, укладеним між ПП БК «Поділля-Буд» та ТОВ «СД-Будінвест» (а.с. 44 т. 1).
Даний факт також засвідчений перепискою між БК «Поділля-Буд» (яку здійснював
ОСОБА_1, ОСОБА_10) та: ТОВ «СД-Будінвест» від 03.12.2003 року (а.с. 49, 57 т.
1), Вінницькою міською радою (а.с. 51-53, 56 т. 1); між ТОВ «СД-Будінвест» та
Вінницькою КЕЧ (а.с. 60-63 т. 1).
отримання грошей в сумі 110 000 грн. від ОСОБА_5. і дійсності укладеного
договору дольової участі в будівництві також підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордеру № 26 від 05.06.2003 року, виданою ОСОБА_1.
ОСОБА_5. (а.с. 117).
договору та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру було вилучено у
ОСОБА_5. 15.07.2005 р. (а.с. 113 т. 1) .
повідомленням ДПІ у м. Вінниці ПП БФ «Сан-Буд» за період 2003-2004 роки податки
і збори не сплачувало (а.с. 86 т. 2).
В судовому засіданні ОСОБА_1 надав суду лист №
87 від 6.12.2002 року, адресований ПП БК «Поділля-Буд» - СД «Будінвест» про те,
що в зв`язку з невиконанням СД «Будінвест» умов договору від 20.12.2002 року,
«Поділля-Буд» пропонує укласти додаткову угоду до вказаного договору зі зміною
п. 1.1 щодо кількості квартир, які повинні бути переданими (а.с. 125 т.2) і надав
додаткову угоду від 09.12.2002 року про те, що БК «Поділля-Буд» приймає «СД-Будінвест» у пайову участь у
завершення будівництва і після завершення будівництва передає квартири № 19 та
№ 29 (а.с.126 т.2).
Суд критично
оцінює надані ОСОБА_1. документи і не приймає їх до уваги, оскільки під час
досудового слідства підсудний їх не надавав. Крім того, суд бере до уваги, що
відповідно до договору № 49 від 25.11.2002 року «СД-Будінвест» передало вказані
квартири благодійному фонду «Житло військовим» (а.с. 46 т. 1), а 20.10.2003
року була укладена угода № 8 про
поступлення договору № 49 від 25.11.2002 року, згідно якого сторони прийняли
рішення про передачу повноважень та зобов`язань по договору № 49 від 25.11.2002
року від цедента (МОУ в особі президента
благодійного фонду «Житло військовим» ) до наступника (Подільське управління капітального
будівництва МОУ) (а.с. 48 т. 1). При цьому про додаткову угоду від 20.09.2002
року, надану ОСОБА_1. в судовому засіданні, в договорах від 25.11.2002 року та
20.10.2003 року не згадується.

Таким чином,
складаючи договір від 05.06.2003 року відносно квартири, переданої іншому
підприємству і підробляючи прибутковий касовий ордер № 26 та квитанцію до
нього, від імені підприємства «Сан-Буд», яке на той час фактично не проводило
господарської та фінансової діяльності ОСОБА_1 умисно з корисливих мотивів
приховав відомості щодо предмету договору і істотних умов договору та заволодів коштами потерпілого
ОСОБА_5. на суму 110 000 грн. шляхом обману та зловживання довірою, що є
особливо великим розміром.

Вина
ОСОБА_1. і прямий умисел на вчинення службового підроблення повністю доведена в
судовому засіданні показами самого підсудного, показами свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8., ОСОБА_9, дослідженими вище документами, а також висновком експерта №
439-П від 25.09.2006 року, відповідно до якого підписи в договорі дольової
участі в будівництві від 05.06.2003 року в графі «ОСОБА_1», квитанції до
прибуткового касового ордера № 26 в графі «касир», в копії прибуткового
касового ордера № 26 в графі «головний бухгалтер», які надані на дослідження,
виконані ОСОБА_1. у зв`язку з відсутністю підготовки технічної підробки та
монтажу підпису в копії документа (а.с. 260-266 т. 1).

Показання
підсудного про те, що договір від 05.06.2003 року і первинні бухгалтерські
документи з власними підписами і печатками підприємства «Сан-Буд» він передав
ОСОБА_5. лише для ознайомлення або як зразки, а не як докази вчинення
відповідних дій, спростовуються показами
потерпілого ОСОБА_5. і доказами, дослідженими
в судовому засіданні та наведеними у вироку. До таких показів ОСОБА_1. суд
ставиться критично і враховує те, що ОСОБА_1 тривалий час працює в сфері
житлового будівництва, має вищу освіту і знайомий з порядком укладання і
оформлення договорів, а також бухгалтерських документів, повинен знати і
розуміти наслідки вчинення відповідних дій. Необхідності видавати зразки
вказаних документів з мокрими печатками підприємства та власними підписами у
ОСОБА_1. не було.

На підставі
наведеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за
ст. 190 ч. 4 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмаірах; за ст. 366 ч. 2 КК
України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних
документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо
неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Підсудний ОСОБА_1 раніше не судимий, за місцем проживання
характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічній лікарні та на
наркологічному обліку не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, немає.

Враховуючи
ступені тяжкості вчинених злочинів і особу підсудного, суд вважає, що
покаранням, необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження
нових злочинів, буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи
питання про відшкодування завданої шкоди, суд прийшов до висновку, що цивільний
позов потерпілого ОСОБА_5. підлягає частковому задоволенню. Суд вважає
необхідним стягнути з ОСОБА_1. на користь потерпілого суму в розмірі 191 290
грн. у відшкодування матеріальної шкоди, враховуючи реально завдані збитки -
110 000 грн. та суму внаслідок інфляції - 81 290 грн. Згідно зведеної таблиці
індексів інфляції
(інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА») індекс інфляції за 2003 рік
становив 108,2; за 2004 рік - 112,3; за 2005 рік - 110,3; за 2006 рік - 111,6;
за 2007 рік - 116,6; за період з січня по липень 2008 року - 114,9. Суму
інфляційних суд рахував помноживши суму реальної шкоди - 110 000 грн. на
відповідний індекс інфляції за рік і віднявши суму шкоди (2003 рік - 110 000
грн. * 108,2 : 100 = 119 020 грн. - 110 000 грн. = 9 020 грн.(інфляційних); за 2004 рік -
110 000 грн. * 112,3 : 100 = 123 530 грн. - 110 000 грн. = 13530 грн. (інфляційних);
за 2005 рік - 110 000 грн. * 110,3 : 100 = 121 330 грн. - 110 000 грн. = 11 330 грн. (інфляційних);
за 2006 рік - 110 000 * 111,6 : 100 = 122 760 грн. - 110
000 грн. = 12 760 (інфляційних); за 2007 рік - 110 000 грн. * 116,6 : 100 = 128 260 грн. - 110 000 грн. = 18
260 грн. (інфляційних); за 2008 рік (за
період з січня по липень) - 110 000 грн. *
114,9 : 100 = 126 390 грн. - 110 000 грн. = 16 390 грн. (інфляційних)
). Таким чином, загальна сума інфляційних становить 81
290 грн.

Тому вимоги потерпілого про відшкодування шкоди з
розрахунку вартості квартири на день розгляду справи є безпідставними і не
ґрунтуються на законі.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної
шкоди суд враховує характер вчиненого злочину, ступінь вини підсудного, глибину
душевних страждань ОСОБА_5., яких він зазнав у зв`язку зі злочинною поведінкою
ОСОБА_1., позбавлення потерпілого можливості реалізації намірів на придбання
майна, а також враховує вимоги розумності і справедливості, та вважає, що з
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_5. слід стягнути суму в розмірі 5 000 грн.

Також з ОСОБА_1. на користь науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області слід
стягнути судові витрати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 612
грн.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати
винним ОСОБА_1 в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 4, 366 ч. 2 КК
України та призначити йому покарання:

- за ст. 190 ч. 4 КК України у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією
всього особистого майна;

- за
ст. 366 ч. 2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій, строком на три роки.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточне покарання
ОСОБА_1 визначити шляхом часткового складання покарань, у вигляді шести років
позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна з позбавленням права
обіймати посади, пов`язані з
виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій,
строком на три роки.

Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_5задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 191 290 (сто дев`яносто одна тисяча двісті
дев`яносто) грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн.
у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області судові
витрати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 612 (шістсот
дванадцять) грн.

Запобіжний
захід засудженому до набрання вироком законної сили залишити підписку про
невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Вінницької області на протязі 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя: