Провадження 1-кс/127/7420/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року м. Вінниця
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території, де розташований вищевказаний ресторан, знаходяться приватний заклад «Спортивний клуб «Вікторія-Т» (м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 3) та засновник указаного закладу Вінницька обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України (м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 3).
Для з`ясування обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, виникла необхідність у проведенні перевірки дотримання вимог законодавства при використанні земельної ділянки по вул. Генерала Арабея, 3а у м. Вінниці.
Зокрема, слід встановити власників та користувачів цієї ділянки, наявність або відсутність у них відповідних правовстановлюючих документів тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, серед іншого, шляхом отримання від органів державної влади актів перевірок.
Згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України одним із процесуальних джерел доказів є документи, до яких пунктом 4 частини другої статті 99 КПК України віднесено і акти перевірок.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13.04.2011, вказана інспекція (далі Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Згідно з абз. «а» пп. 1 п. 4 вищевказаного положення Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого поряду набуття і реалізації права на землю.
Аналогічні повноваження надано Державним інспекціям сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі відповідно до абз. «а» пп. 4.1 п. 4 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 770 від 23.12.2011. Наведені повноваження також закріплено статтею 152 Земельного кодексу України. При цьому відповідно до п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Разом із тим, на даний час з КПК України виключено п. 6 ч. 2 ст. 36 та п. 4 ч. 2 ст. 40, якими прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та слідчому надавались повноваження призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.
Відтак, єдиним можливим процесуальним шляхом для призначення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час кримінального провадження є отримання судового рішення (ухвали слідчого судді) про призначення такої перевірки.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 40, 93 КПК України, слідчий просив дане клопотання задовольнити.
Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, серед іншого, шляхом отримання від органів державної влади актів перевірок.
Згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України одним із процесуальних джерел доказів є документи, до яких пунктом 4 частини другої статті 99 КПК України віднесено і акти перевірок.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13.04.2011, вказана інспекція (далі Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Згідно з абз. «а» пп. 1 п. 4 вищевказаного положення Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого поряду набуття і реалізації права на землю.
Аналогічні повноваження надано Державним інспекціям сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі відповідно до абз. «а» пп. 4.1 п. 4 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 770 від 23.12.2011. Наведені повноваження також закріплено статтею 152 Земельного кодексу України. При цьому відповідно до п. 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Разом із тим, на даний час з КПК України виключено п. 6 ч. 2 ст. 36 та п. 4 ч. 2 ст. 40, якими прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та слідчому надавались повноваження призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», встановлено, що надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців не потребуються у разі, якщо такі перевірки проходять за рішенням суду та на вимогу службових осіб у випадках, передбачених КПК України.
Зазначеною постановою Кабінет Міністрів України надав дозвіл лише на проведення перевірок за рішенням суду та на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, однак положеннями чинного КПК України не передбачене поняття вимоги, а регламентовані поняття процесуального рішення, які передбачені ст.110 КПК України.
Крім того, відповідно до підпункту 78.1.11. пункту 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Відповідно до п. 82.2. ст. 82 Податкового Кодексу України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу (крім перевірок, що проводяться за наявності обставин, визначених у підпункті 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, тривалість яких встановлена у статті 200 цього Кодексу), не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 93, 110, п. 6 ч. 2 ст. 36 та п. 4 ч. 2 ст. 40, КПК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», ст. 78, 82 Податкового Кодексу України, -
Клопотання слідчого ВРЗСГД СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 - задовольнити.
Встановити строк проведення позапланової перевірки тривалістю 5 робочих днів, починаючи з 10.08.2015 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1