СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 3
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
січня 2007 р. Колегія
суддів судової палати
у кримінальних

справах апеляційного
суду Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Нікітіна О.С.,

судді Зубка К.А., народних засідателів ОСОБА_16.,
ОСОБА_17., ОСОБА_18

при секретарі Чернявській О.А., за участю прокурора Замороза О.Р., та захисників - адвокатів ОСОБА_14 і
ОСОБА_15, розглянула у виїзному
відкритому судовому засіданні у
місті Ульяновка кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1, жителя АДРЕСА_2, громодянина України, українця, одруженого, з загальною середньою освітою, працював ІНФОРМАЦІЯ_3, такого, що не має судимості, за ч.2 ст. 296; ст. 15 п.п. 7,9, 12 ч.2 ст. 115 ККУкраїни,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та
жителя АДРЕСА_2, громодянина України, українця,
одруженого і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта середня спеціальна, не працює, раніше не судимого, за ч.2 ст. 296; ст. 15 п.п. 7,9, 12 ч.2 ст. 115 ККУкраїни,

ВСТАНОВИЛА:

Підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_2близько 1 години ночі 10 грудня 2003 року в стані алкогольного сп'яніння
на вулиці Леніна в АДРЕСА_2 за попередньою змовою групою осіб
вчинили хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а також з метою
приховати цей скоєний злочин, за попередньою
змовою групою осіб, вчинили замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_3, 1962 року народження.

Вказаний злочин підсудні вчинили за
таких обставин.

Підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2за місцем проживання в АДРЕСА_2 Ульяновського району з другої половини дня до пізньої
ночі 9
грудня 2003 року вживали спиртні напої. Після цього, близько 1 години ночі 10 грудня 2003 року, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись на вулиці Леніна, поряд з тракторною бригадою СВК " Мир ", що являється громадським місцем, вони разом безпричинно пристали до місцевого
жителя ОСОБА_3, який йшов їм назустріч.

2

Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_2спільно за попередньою змовою групою
осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок
та норми суспільної моралі, проявляючи особливу зухвалість , безпричино застосували до потерпілого ОСОБА_3фізичне насильство,
тобто нанесли потерпілому удари руками і ногами в область голови, а коли
потерпілий впав на землю, то продовжили
наносити йому удари ногами в область голови і тулуба. Внаслідок
тривалого нанесення ударів підсудні заподіяли потерпілому умисні легкі тілесні ушкодженя у вигляді численних
забійних ран голови і пошкодження зубів, що спричинило короткочасний
розлад його здоров'я.

Після цього
підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2з метою приховати вчинений ними злочин проти
потерпілого ОСОБА_3 за попередньою змовою групою
осіб, вирішили вчинити умисне вбивство потерпілого, кинувши його до криниці.

Реалізуючи вказаний злочинний намір, підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2за
попередньою змовою групи осіб, діючи умисно і злагоджено, почали потерпілого
ОСОБА_3 насильно тягнути вулицею до криниці, яка розташована в АДРЕСА_3, але
потерпілий став чинити їм опір, кричати і
проситись його відпустити, однак підсудні, діючи спільно, стали наносити потерпілому численні удари руками і ногами в
різні частини тіла та, подолавши таким чином його опір, притягнули його
насильно до криниці. Після чого підсудні, реалізуючи злочинний намір на
протиправне заподіяння смерті потерпілого
ОСОБА_3 із застосуванням фізичної сили
кинули його до криниці, яка мала глибину 9 метрів до води.

Після цього
підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_2, пересвідчившись, що потерпілий ОСОБА_3 не впав у воду,
а застряг посеред ствола криниці, продовжуючи
спільно свої злочинні дії з метою скинути потерпілого в воду та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх
дій, продовжували застосовувати проти потерпілого фізичне насильство, а
саме кинули на нього відро, яке знаходилось при колодязі, та стали кидати на
нього каміння, які підбирали на землі
неподалік від криниці.

Потім підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_2відійшли від криниці в сторону, вважаючи, що вони до довели кінця свій умисел на вчинення
вбивства потерпілого ОСОБА_3, оскільки від нього з криниці не доносилося будь-яких
звуків, але через деякий час підсудні повернулися до криниці, щоб
пересвідчитись в тому, що вони довели до кінця злочин про вбивство потерпілого
ОСОБА_3, але
побачили, що потерпілий виліз з криниці.

Після цього
підсудні ОСОБА_1 і ОСОБА_2, діючи спільно і за попередньою змовою групою осіб,
бажаючи знову скинути його в криницю з метою заподіяння смерті потерпілому
ОСОБА_3 і таким
чином довести до кінця свій злочиний намір, продовжили наносити потерпілому
удари руками та ногами в різні частини тіла
та тягнути знову до криниці, але свій злочиний намір, направлений на вчинення умисного вбивства
потерпілого не змогли довести до кінця з
незалежних від їх волі причин, оскільки на крики потерпілого зі свого будинку, розташованого
неподалік від криниці, прибігла його сестра ОСОБА_4, а коли підсудні
тікали з місця злочину, то вона при цьому впізнала підсуднього ОСОБА_1

З

В ході вчинення вказаних злочинних дій підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2заподіяли потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння
черепа, струсу головного мозку, які відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх
заподіяння.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в скоєнні злочину, передбаченого
ч.2 ст. 296 КК
України визнав повністю, а в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 15, п.п. 7, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України винним себе не визнав і пояснив,
що дійсно він разом з ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння близько 1-ї години ночі 10 грудня 2003 року на вул. Леніна в АДРЕСА_2 безпричино пристали
до потерпілого ОСОБА_3, якого
побили руками і ногами та завдали йому
тяжкі тілесні ушкодження, але він разом з ОСОБА_2 не мали намір його вбивати
і не кидали ОСОБА_3
насильно в криницю з метою позбавити його життя, а навпаки, після того як
побили потерпілого, вони відвели його до криниці з метою обмити від крові, але,
знаходячись поруч з криницею потерпілий не втримався на ногах і сам впав в
криницю. Коли потерпілий впав у криницю вони на нього не кидали каміння та
відро з метою скинути його в воду.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину в
скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнав повністю, а в скоєнні злочину, передбаченого ст. 15, п.п. 7, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України винним себе не визнав і пояснив, що
дійсно він разом з ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння близько 1-ї години ночі 10 грудня 2003 року на АДРЕСА_2 безпричино пристали до потерпілого ОСОБА_3, якого побили руками і
ногами та завдали йому тяжкі тілесні ушкодження, але він разом з ОСОБА_1 не
мали наміру його вбивати та не кидали ОСОБА_3 насильно в
криницю з метою позбавити його життя, а навпаки, після того як побили
потерпілого, вони відвели його до криниці з метою обмити від крові, але,
знаходячись поруч з криницею потерпілий не
втримався на ногах і сам впав в криницю. Коли потерпілий впав в криницю
вони на нього не кидали каміння та відро
з метою скинути його в воду.

Вина підсудних ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в інкрамінованих їм злочинах підтверджується
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий
ОСОБА_3 в
судовому засідані показав, що підсудних ОСОБА_1
та ОСОБА_2 він знає давно і перебував з ними в нормальних стосунках.
Близько о 1 години
ночі 10.12.2003 року
він, взяв вдома цигарки та ідучи по дорозі по вул. Леніна в АДРЕСА_2 неподалік від
тракторного стану, на узбіччі дороги побачив
двоє чоловіків. Спочатку він їх не впізнав і продовжив йти далі, але в
цей момент раптом він відчув сильний удар в задню частину голови, від якого він зігнувся. Після чого він побачив, що
з боку стоїть ОСОБА_1, а попереду нього стоїть ОСОБА_2, який в цей
момент наніс йому другий удар ногою в обличчя, від чого він, ОСОБА_3, впав на
замлю. При цьому ОСОБА_2 сказав:" ти не повинен нас бачити". Він не
знає чому вони почали його бити. Потім підсудні разом продовжили бити його
руками та ногами по голові та по тулубу. Під час побиття він почув як хтось з
них сказав : " давай
його вб'ємо і кинемо в криницю". Після цього обоє підсудні почали його
бити і насильно стали тягнут в напрямку
криниці. Він виривався і просився відпустити, але

4

підсудні на
це не реагували, продовжували бити його руками по голові та
тулубу і тягнути його в напрямку криниці. Притягнувши його таким чином до
криниці,

яка
знаходиться на відстані біля 60 метрів від місця, де він їх зустрів, ОСОБА_1 і ОСОБА_2насильно схватили, підняли його та ногами вперед
кинули в криницю, але він в момент падіння ногами і
спиною вперся в бетонні круги криниці. Він просунувся біля 5-6 метрів в середині ствола криниці до
води і зупинився та чув що кров з його голови капає в воду.
Після цього хтось із підсудніх кинув на нього в криницю на ланцюгу відро, а потім вони на нього почали кидати каміння, яке
було розміром з цеглину і яке падало йому на голову і ноги. Після того як
підсудні перестали на нього кидати каміння, приблизно через 10 хвилин він почав
вилазити з криниці за допомогою ланцюга з відром на гору. Коли він виліз та
сперся на цибриння криниці, то в цей момент до нього підбігли підсудні. ОСОБА_2
наніс удари каменем по голові, а потім, коли когось з підсудніх відштовхнув, то
впав, як він вважає, на землю в двір ОСОБА_5, а потім ОСОБА_2і ОСОБА_1 в цей
момент підбігли до нього та продовжили наносити йому удари ногами по тілу і
голові. Після цього він втратив свідомість і, що відбувалось далі не пам'ятає. Крім того потерпілий в суді заявив, що він
підтримує свої показання на
досудовому слідстві. У попередньому судовому засідані змінив свої показання на користь підсудних, оскільки, як
односельчанин, пожалів їх.

Свідок ОСОБА_4, яка є рідною сестрою потерпілого, в
судовому засідані показала, що 09.12.03 року увечорі її чоловік пішов на чергування до пожежного пункту АДРЕСА_2, у неї вдома перебувала їх мати
ОСОБА_6, а потім вони лягли відпочивати. Близько 1-ї години ночі 10.12.03
року вона почула, що в сусідки ОСОБА_7
в дворі сильно гавкають собаки. Вийшовши на подвір'я вона почула біля
криниці шум та крики трьох людей. Коли вона стала підходити ближче до криниці,
то двоє невідомих чоловіків стали утікати , одного з яких вона впізнала, як ОСОБА_1.,
якого хотіла догнати, але це їй не вдалося. Повернувшись до криниці вона знайшла на землі в дворі сусідки
ОСОБА_7 чоловіка, який лежав на землі та в якому вона впізнала свого
рідного брата ОСОБА_3, який був босим і без головного убору, обличчя і голова
якого була в крові і розбита. Після цього вона покликала свою матір, з якою
вони вдвох відвели ОСОБА_3 до будинку і побачила що в нього до поясу були мокрі
штани. Коли вона йшла викликати швидку
допомогу, то знову зустріла ОСОБА_1, який від неї втік. Після цього вона
повернулася додому, а її матір привела до хати медпрацівника ОСОБА_8, яка оглянула ОСОБА_3 і
повідомила, що його необхідно негайно доставити в лікарню. Після
чого вона викликала швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то її брат зізнався лікарям, що його побили
ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а потім
доставили в Ульяновську ЦРЛ.

Свідки ОСОБА_9і ОСОБА_10, кожний, в судовому засідані
показали, що вони останній раз ОСОБА_1 бачили в АДРЕСА_2 восени 2003 року, так як він від'їхав і довгий час в будинку біля матері
ОСОБА_11. не проживає та не появлявся в селі, куди саме він виїхав вони
не знають, з його матірью вони будь-яких стосунків не підтримують.

Крім того свідок
ОСОБА_10 пояснив,
що був присутній, як стороння особа, при
відтворені обстановки і обставин події з участю ОСОБА_1а та з участю ОСОБА_2,
яких привозила міліція на місце злочину, при цьому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 самі
добровільно показували і розказували, як вони разом з побили ОСОБА_3, якого
насильно кинули в криницю, кидали на нього каміння в криницю, при

5

цьому будь - якого фізичного та психологічного
тиску з боку працівників міліції на них не
було.

З показань свідка ОСОБА_12, які він дав на досудовому слідстві та які досліджені
в судовому засідані вбачається, що близько 18 години 9.12.03.року він
на своєму мотоциклі" Мінськ" разом з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 приїхали в клуб в центр АДРЕСА_2, де вони в клубі
всі разом розпили самогон, потім вони разом поїхали до ОСОБА_13, в якої також
розпивали самогон. Після чого близько 12 години ночі він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на мотоциклі поїхали в центр АДРЕСА_2, де поблизу перехрестя доріг вул.
Леніна та дороги, що йде в с Синицівка, залишили мотоцикл. Після цього пішли на тракторну бригаду, де
всі разом назбирали два по пів - мішка металобрухту і понесли його в сторону плотні.
Неподалік від тракторної бригади вони побачили невідомого чоловіка, який ішов
по дорозі. Коли чоловік, якого він впізнав як ОСОБА_3, порівнявся, то він ліг
на землю, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2підійшли до
ОСОБА_3 та почали його бити руками і
ногами, після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2потягнули ОСОБА_3 до перехрестя,
а він пішов до свого мотоцикла, на якому поїхав додому. Також він зазначив, що коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2били ОСОБА_3 то перебували в стані сп'яніння.

( а.с. 134)

Протоколом огляду
місця події від 10.12.03
p., з якого
вбачається, що на місці злочину, біля криниці на АДРЕСА_3 на місці скоєння злочину виявлені плями схожі на кров та
вилучено камінь жовтого кольору з двома плямами схожими на кров.

( а.с. 2 )

Протоколом додаткового огляду місця події від 13.12.03 p., згідно якого вході огляду криниці на поверхні води було виявлено та вилучено
пару чоловічих туфель, які належать потерпілому ОСОБА_3

( а.с. 13
)

Протоколом додаткового огляду місця події від 16.05.06 p., відпровідно до якого відстань від верхнього краю криниці до поверхні води
складає 9 метрів.

(а.с. 132 )

Актом судово-медичного обстеження ОСОБА_3 №297 від 16.12.03.p., з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_3 10.12. 2003 року заподіяні тяжкі тілесні ушкодження як
небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді численних рваних ран голови, струсу головного мозку,
перелому кісток склепіння черепа.

(а.с. 17
)

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 28.12.03 р. та фото таблицею до нього, з якого вбачається, що
ОСОБА_2добровільно в ході цієї слідчої дії
розповів і показав про всі обставини скоєння злочину, тобто як він разом з
ОСОБА_1 пристали до ОСОБА_3, як побили його та
заподіяли йому

6

тілесні ушкодження, потім з метою
вбивства насильно кинули потерпілого в криницю та кидали на нього каміння, а
також показав місце, з якого він брав каміння, яке кидав в криницю.

( а.с. 27,28)

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18. 03. 2006р. та фото­таблицею до нього, з якого вбачається, що
ОСОБА_1 добровільно в ході цієї слідчої дії розповів і показав про всі
обставини скоєння злочину, тобто як він разом з ОСОБА_2
пристали до ОСОБА_3, як вони били його руками і ногами та заподіяли йому
тілесні ушкодження, про кількість нанесених йому ударів, потім з метою вбити
насильно кинули потерпшого в криницю та кидали на нього каміння, а також показав місце з якого він брав каміння, яке
кидав в криницю.

( а.с. 90,91
)

Висновком
судово-медичної експертизи №
27 від 15.03.06. p., з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_3 виявлені
тілесні ушкодження у вигляді : відкритої черепномозкової травми з
переломом кісток склепіння черепа, струсу головного мозку, численні забійні рани голови, пошкодження зубів, які
виникли від травматичної дії тупих твердіх предметів, які відносяться
до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних
для життя в момент заподіяння і відповідають строку заподіяння 10.12. 2003 року.

( а.с. 84,85 )

Протоколом очної
ставки від 16.05. 2006 року, з
якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2визнали факт побиття потерпілого, якого
після побиття разом скинули в криницю, і те що каміння в криницю на потерпілого
кидав ОСОБА_1.

( а.с. 131 )

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 48 від 25.05.06. p., з якого вбачається, що характер і локолізація заподіяних тілесних
ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 відповідає показанням ОСОБА_1а і ОСОБА_2 на відтворенні обстановки і обставин події; що
навявність перелому кісток черепа, пошкодження зубів, ран на голові
вказує нате, що потерпілому нанесено більше трьох
ударів; що рани на голові, пошкодження зубів у потерпілого утворилися від ударів руками, ногами та відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я ; що переломи
кісток черепа, струс головного мозку у потерпілого виникли від ударів камінням
з висоти та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних
для життя в момент їх заподіяння;

( а.с. 145,146,147)

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази по справу в їх
сукупності та визнаючи кваліфікацію дій кожного
з підсудніх ОСОБА_1 і ОСОБА_2правильною, крім п. 7, ч.2 ст. 115 КК України, колегія суддів вважає,
що доводи кожного з підсудніх про те, що вони не домовлялись і не
мали наміру вчинити умисне вбивство
потерпілого ОСОБА_3 та не скоювали замах на його умисне

7

вбивство
групою осіб є безпідставними та надуманими і висунуті з метою ухилення від кримінальної
відповідальності.

Колегія суддів
виходить з того, що дійсно ОСОБА_1 і ОСОБА_2групою
осіб вчинили хуліганство з осбливою зухвалістю щодо потерпілого ОСОБА_3 Але після цього,
з метою приховати скоєний злочин вони разом вирішили скоїти умисне вбивство
потерпілого та за попередньою змовою групою
осіб реалізували свої злочинні дії з єдиним умислом, при цьому діяли злагоджено.
Про це насамперед свідчить спільний характер їх дій в ході вчинення злочину, а
саме підсудні разом з застосуванням насильства кинули потерпілого в криницю та
кидали в криницю на потерпілого каміння, а коли потерпілий виліз з криниці, то
знову застосували до нього насильство з метою кинути
його в криницю та його вбити, але свій умисел, направлений на вчинення вбивства потерпілого не змогли довести до кінця з
незалежних від їх волі причин, оскільки на крики потерпілого зі свого будинку,
розташованого неподалік, прибігла його сестра ОСОБА_4 і підсудні після цього повтікали.

Вказані обставини підтверджуються насамперед
достовірними показаннями потерпілого ОСОБА_3, даними ним на досудовому слідстві і
в судовому засідані, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_12 і ОСОБА_10, висновками
судово-медичних експертиз потерпілого (а.с. 84 - 85, 145- 147), а також
достовірними показаннями кожного з підсудніх ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про обставини
скоєного злочину, вікладених ними на досудовому слідстві у якості підозрюваних
і обвинувачених, у тому числі з участю їх захисників, а також при відтворенні
обстановки та обставин події та на очній ставці (а.с. 26, 27- 28, 32,67, 88, 90-92, 130,
131, 174 - 176, 188 - 190), які досліджувались в судовому засідані та з яких
вбачається, що підсудні, скоївши в групі хуліганство щодо потерпілого, після
чого домовились його вбити з метою
приховати скоєний злочин та реалізуючи цю домовленість із застосуванням насильства кинули
потерпілого в криницю, після
чого стали кидати на нього каміння щоб скинути його у воду, а
через деякий час коли потерпілий виліз з криниці, то знову застосували
насильство з метою знову кинути його в криницю і вбити, тобто показання кожного
з підсудних на досудовому слідстві, по суті є достовірними та узгоджуються з
показаннями потерпілого, свідків та з висновками судово - медичних експертиз про характер заподіяних потерпілому
тілесних ушкоджень.

Внаслідок викладеного судова колегія приходить до висновку про те, що дійсно
підсудні за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи намір вчинити умисне
вбивство потерпілого ОСОБА_3з метою приховати інший злочин, вчинили разом і за попередньою змовою групою осіб замах на
умисне вбивство потерпілого, якому при цьому завдали умисно тяжкі
тілесні ушкодження, як небезпечні для його життя в момент заподіяння, але свій
умисел не змогли довести до кінця з
незалежних від їх волі причин.

Крім того,
враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає надуманими та безпідставними доводи кожного з підсудних про те, що
показання, які вони давали як підозрювані та обвинувачені на досудовому
слідстві були отримані під загрозою і психичним тиском з боку слідчого,
оскількі ці доводи не підтверджені дослідженими в судовому засідані доказами по
справі. Про добровільність показань ОСОБА_1а і ОСОБА_2 під час відтворення
обстановки і обставин події пояснив суду, зокрема, свідок ОСОБА_10 про те, що вони

8

добровільно показували і розказували, як вони разом з
побили ОСОБА_3, якого насильно кинули в криницю, кидали на нього каміння в
криницю, при цьому будь -
якого фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції на них
не було.

Крім того, враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає за
необхідне виключити з пред'явленого обвинувачення щодо кожного підсуднього ОСОБА_1
і ОСОБА_2 кваліфікуючу ознаку замаху на вбивство " з хуліганських
мотивів", передбачену п. 7 ч.2 ст. 115 КК України, як не доведену дослідженими в
судовому засідані доказами.

Таким чином, злочинні дії кожного з підсудніх ОСОБА_1 і

ОСОБА_2 колегія суддів вважає за необхідне кваліфікувати: за ч.2 ст. 296

КК України, як вчинення ними в групі
осіб хуліганства, що

супроводжувалось
особливою зухвалістю, а також за ст. 15, п.п. 9, 12 ч.2 ст. 115 ККУкраїни, як вчинення ними за попередньою змовою групи
осіб замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_3 з метою
приховати інший скоєний злочин, але свій умисел не змогли довести до кінця з
незалежних від їх волі причин.

Призначаючи
покарання підсудним ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у відповідності
до вимог ст. 65 КК України колегія суддів враховує
характер і ступінь тяжкості та суспільну небезпеку
скоєних ними злочинів, обставини, що обтяжують та пом'якшують
покарання та дані про особу кожного, а
саме:

-
підсудні скоїли два злочини, один з
яких є
особливо тяжким злочином, та скоїли їх на грунті пиятства,

·
обставинами, що обтяжують покарання
кожного з підсудних слід вважати скоєння ними злочину в стані
алкогольного сп'яніння ,

·
обставини, що пом'якшують покарання кожного з підсудних є
їх каяття, відшкодування потерпілому матеріальної і моральної шкоди, а також
те, що ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей,

- за місцем проживання ОСОБА_2
характеризується негативно, а ОСОБА_1 за

місцем проживання і роботи характеризується посередньо.

Актом амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 232 від 12.05.06 p., з якої вбачається, що ОСОБА_2в момент скоєння злочину психічним захворюванням
не страждав, не знаходився в тимчасовому
хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час психічними захворюваннями не страждає. У
відношенні інкримінуємого злочину слід вважати осудним. Підпадає під
дію ч.І ст. 19 КК України. В
застосуванні примусових заходів
медичного характеру не потребує.

( а.с. 108, 109)

Актом амбулаторної судово - психіатричної експертизи №231 від 12.05.06 р., з якого
вбачається, що ОСОБА_1 в момент скоєння злочину психічним захворюванням не страждав, не знаходився в
тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В
даний час психічними захворюваннями не страждає.
У відношені інкримінуємого злочину слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.І ст. 19 КК України. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

( а.с. 116,117 )

З урахуванням викладеного, колегія суддів
вважає, що для виправлення кожному з
підсудніх слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім
того суд вважає за необхідне стягнути з підсудніх ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь
держави в особі Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської
області витрати, які понесені Ульяновською ЦРЛ на стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_3. в період
з 10. 12. 2003 року по 14. 01. 2004 року в рівних
частках по 977 грн. 79 коп.,
задовільнивши цівільний позов прокурора на суму 1955грн. 58коп., який
підтверджений відповідними доказами по справі.

( а.с. 245-247)

Керуючись ст.ст. 321 - 324 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєні злочинів, передбачених
ч.2 ст.296 та ст. 15, п. п. 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому
покарання:

- за ч.2 ст. 296 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі,

за ст. 15, п. п. 9, 12 ч.2 ст.115 КК України - 10( десять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу на касаційний період засудженому
ОСОБА_1 залишити утримання під вартою та строк відбування
призначеного йому покарання у виді позбавлення волі обчислювати
з 7 березня 2006 року.

ОСОБА_2
визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч.2 ст.296 та ст. 15, п. п. 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, та
призначити йому покарання:

·
за
ч.2 ст. 296 КК України - 3 (три) роки
позбавлення волі,

·
за
ст. 15, п. п. 9, 12 ч.2 ст.115 КК України-10( десять) років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначити йому покарання у виді 10
(десяти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу на касаційний період засудженому ОСОБА_2залишити утримання під вартою та строк відбуття
призначеного йому покарання у виді позбавлення волі обчислювати з 6 жовтня 2006 року,
зарахувавши йому в строк покарання час утримання під вартою з 28.12. 2003 року по 31.12.2003 року.

Стягнути з ОСОБА_2і ОСОБА_1 на користь держави в особі
Ульяновської районної державної адміністрації Кіровоградської
області витрати, які понесені
Ульяновською ЦРЛ Кіровоградської

10

області на
стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3. по 977 грн. 79
коп. з кожного.

Речові докази по
справі: камінь - знищити,
чоловічі туфлі - залишити
ОСОБА_3 після
набрання вироком законої сили.

Вирок може бути оскаржено та на нього прокурором може
бути винесене касаційне подання до Верховного Суду України через
апеляційний суд Кіровоградської області в місячний строк з моменту його
проголошення, а засудженими, які утримуються
під вартою - в той же строк з моменту вручення їм
копії вироку.