Справа № 367/1259/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/371/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 23.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
« 23 » квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2015 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання залишено без задоволення,

в с т а н о в и л а:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, в якому він зазначив, що за час відбування покарання довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

25.02.2015р. ухвалою Ірпінського міського суду Київської області клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання залишено без задоволення.

Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі засудженого ОСОБА_7 не минув один рік, а тому у відповідності до ч.8 ст. 154 КВК України, Линник не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки вважає що положення ч.8 ст. 154 КВК України його не стосуються, т.я. він відбув 2/3 строку покарання та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Доводи апеляційної скарги засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 26.11.2012р. ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 3 185, ч. 2 ст.309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 3 роки 9 місяців, строк покарання рахується з 13.09.2012р.

28.08.2014р. ухвалою Березанського міського суду Київської області невідбуту частину покарання у виді 1 року 9 місяців 15 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі, зараховано у строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру, початок строку обмеження волі з 18.09.2014р.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Тобто законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

Засуджений ОСОБА_7 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі, тобто підпадає під перший критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Також Линник є особою, яка була направлена у місця обмеження волі у випадках, передбачених законом, а саме був направлений до Ірпінського виправного центру (№ 132) у випадку, передбаченому ст. 82 КК України, ч.3 ст. 154 КВК України, тобто підпадає і під другий критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи, що ухвала про направлення ОСОБА_8 у місця обмеження волі була винесена 28.08.2014р., тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, засуджений ОСОБА_8 не може бути звільнений умовно-достроково.

При цьому право засудженого на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за особою залишається таке право при настанні строків, передбачених у законі.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням наведених обставин, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, оскільки з моменту винесення ухвали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не минув термін, визначений ч.8 ст. 154 КВК України.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

А тому, враховуючи дану норму закону та виходячи з загального строку покарання призначеного вироком суду, на час розгляду справи судом І інстанції, Линник 2/ 3 строку призначеного покарання відбув.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Однак, з урахуванням матеріалів справи, на думку колегії суддів, неможливо зробити однозначний висновок про виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , який відбуваючи покарання в Березанській виправній колонії №95 мав 6 заохочень, які були враховані йому при пом`якшенні покарання, однак за період відбування покарання в Ірпінському ВЦ з 18.09.2014р. та по даний час, ОСОБА_8 має лише одне заохочення, а тому враховуючи, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_8 немає.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду І інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування судова колегія не знаходить.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2015 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання залишено без задоволення залишити без зміни.

Судді підписи
З оригіналом згідно: суддя______________ ОСОБА_2