В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

представника потерпілого- ОСОБА_3 ,- ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000073 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, фізичної особи-підприємця, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у невстановлений судом час, але не пізніше 12.03.2020 року, маючи умисел на самовільне будівництво споруди, діючи всупереч ст. 116, 118, 123-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, нехтуючи вимогами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якими громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України самовільно, без належного оформлення права власності, права користування чи оренди, їх державної реєстрації, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання у своїй діяльності, самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею 0,0172 га, яка розміщена поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0410 ( заклад громадського харчування, кафе), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На вищезазначеній земельній ділянці ОСОБА_4 здійснив самовільне будівництво споруди навіс з написом «ШИНОМОНТАЖ», який є нерухомим майном.

Унаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0172 га та самовільного будівництва на ній споруди, Білицькій територіальній громаді завдано матеріальної шкоди в розмірі 10243,98 гривень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 197-1 КК України, оскільки здійснив самовільне будівництво споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, чим завдав значної шкоди її законному власнику.

Під час досудового розслідування між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_7 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам, або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, передбачений ч.3 ст. 197-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до не тяжкого.

Представник потерпілого, Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_3 надав свою згоду на укладення угоди.

Судом установлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення частин 4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом установлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Враховуючи тяжкість злочину та особу винного, який у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, компрометуючі матеріали відносно якого за місцем проживання відсутні, раніше не судимий, повністю відшкодував заподіяну шкоду, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 визначене в угоді покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись статтями 100, 174, 373, 374, 475 КПК України суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 13 березня 2026 року в кримінальному провадженні № 0000073 про визнання винуватості укладену між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури та обвинуваченим.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

ОСОБА_4 роз`яснюється, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя