Справа №579/1264/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/697/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 10.11.2025, за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кролевець Сумської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, з професійно - технічною освітою, військовозобов`язаного, зареєстрованого за місцем проживання та проживаючого АДРЕСА_1 , судимого 07.07.2022 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання згідно ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

установила:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не застосовано.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Стягнуто з ОСОБА_6 в доход держави судові витрати на проведення експертиз 4011 грн. 30 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком, у вересні - жовтні 2024 року ОСОБА_6 перебуваючи неподалік магазину «168 км» в м. Кролевець Конотопського району Сумської області, виявив дві пластикових банки білого кольору, в середині яких знаходилась речовина рослинного походження, ззовні схожа на канабіс, після чого у нього виник умисел на незаконне придбання наркотичних засобів. ОСОБА_6 достовірно знаючи, що вказана речовина є наркотичним засобом, обіг якої обмежено, канабісом, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст. ст. 12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу - канабісу, забрав вищевказані пластикові банки та переніс до домогосподарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс та почав зберігати за вказаним місцем свого проживання для подальшого вживання без мети збуту.

08.05.2025 року в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , в гаражі на стільці в дерев`яній шкатулці виявлено пластикову банку білого кольору, в середині якої речовина рослинного походження ззовні схожа на канабіс та в гаражі на полиці в металевій ємкості виявлено пластикову банку білого кольору, в середині якої речовина рослинного походження ззовні схожа на канабіс, які було вилучено.

Маса канабісу, яку ОСОБА_6 зберігав у будинку за місцем свого проживання становить 20,533 г.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість і призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане з умовами тримання в ізоляції, оскільки він активно сприяв слідству у розкритті правопорушення, визнав винуватість у повному обсязі, щиросердно розкаявся, має тяжкий стан здоров`я, малолітню дитину на утриманні, міцні соціальні зв`язки, працює.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 , прокурор в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не подавали, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність цих осіб, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, КК має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням; для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ч. 1-2 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні покарання, суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, врахував повне визнання вини, каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, задовільну характеристику за місцем роботи, сімейний стан обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставин.

Враховуючі вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК і на переконання колегії суддів призначене покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Визначене судом покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Посилання в апеляційній скарзі на активне сприяння слідству у розкритті кримінального правопорушення, визнання винуватості у повному обсязі, щиросердне розкаяння, тяжкий стан здоров`я, наявність малолітньої дитини на утриманні, міцні соціальні зв`язки, наявність місця роботи, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини ураховані судом при ухваленні вироку в сукупності також і з іншими фактичними обставинами кримінального провадження та не є підставами для зміни призначеного судом покарання.

Таким чином, призначене покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав та інтересів особи, не становить «особистий надмірний тягар», а також є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 10.11.2025 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4