Справа № 169/37/26
Провадження № 1-кп/169/71/26
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Чемерне Сарненського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має базову вищу освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Сарни Сарненського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має професійно-технічну освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, та угоди про визнання винуватості, укладені між прокурором Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу від 16 жовтня 2018 року про розпорядження № 544/ос «Про переведення на іншу роботу» ОСОБА_6 переведений на постійну роботу на посаду «машиніста тепловозу».

16 жовтня 2018 року між ОСОБА_6 та начальником виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Ковель» ОСОБА_8 укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, з яким ОСОБА_6 був ознайомлений під підпис і відповідно до якого він зобов`язаний:

а) під час обслуговування локомотива старанно відноситися до переданих йому для зберігання чи використання матеріальних цінностей (тягового, моторвагонного рухомого складу та паливно-мастильних матеріалів) і вживати заходів до запобігання їх пошкодження та розкрадання;

б) своєчасно повідомляти адміністрацію депо про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей;

в) вести облік виконаної роботи на довіреному йому локомотиві та паливо-мастильних матеріалів при прийманні та здачі тягового, моторвагонного та самохідного рухомого складу в маршруті машиніста форми ТУЗ-ІСЦ та в журналі технічного стану локомотива форми ТУ-152.

ОСОБА_6 мав у віддані індивідуальні матеріальні цінності та ніс за них повну матеріальну відповідальність.

19 листопада 2025 року близько 20 години 00 хвилини локомотивна бригада в складі машиніста дизель поїзда ОСОБА_6 та помічника машиніста дизель поїзда ОСОБА_7 , які згідно з інструкцією локомотивної бригади № ЦТ-01-6 від 22 листопада 2004 року несуть відповідальність установлених норм витрат паливно-енергетичних ресурсів на тягу поїздів, безпеку руху поїздів та маневрової роботи, заступила на чергування згідно з графіком, затвердженим начальником ВСП «Локомотивне депо Ковель», на маршрут Мацеїв-Ковель.

Керуючи дизель-поїздом ТУ-152 «2М62-0893» 20 листопада 2025 року близько 03 години 30 хвилин в умовах воєнного стану, що діє на підставі Указу Президента України від від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ, прибувши на станцію «Мацеїв» в селищі Луків Ковельського району Волинської області, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , використовуючи технічні особливості експлуатації локомотива та заздалегідь підготовлений перехідний клапан, пластикові ємності, гумовий шланг, за допомогою якого втрутились у роботу паливної системи дизель-поїзда ТУ-152 «2М62-0893», який належить ВСП «Локомотивне депо Ковель» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», та який їм був ввірений згідно з маршрутом машиніста форми ТУ-З-ІОЦ, зробили перекачування дизельного палива в п`ять заздалегідь підготовлених поліетиленових пакетів в загальній кількості 171 літр, чим привласнили дизельне пальне на загальну суму 7851,58 гривень та завдали матеріальну шкоду Акціонерному товариству «Укрзалізниця».

У подальшому ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне привласнення майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене та з дотриманням правил конспірації, взявши дизельне паливо, яке було залите в п`ять заздалегідь підготовлених поліетиленових пакетів, скинули із рухомого складу дизель-поїзда ТУ-152 «2М62-0893», після чого були викриті працівниками правоохоронних органів.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, як привласнення чужого майна, яке перебувало у його віданні, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Відповідно до наказу від 23 грудня 2019 року про розпорядження № 417/ос «Про прийняття на роботу» ОСОБА_7 прийнятий на постійну роботу на посаду «помічника машиніста тепловозу».

16 жовтня 2018 року між ОСОБА_6 машиністом локомотива (МВРС) та начальником виробничого структурного підрозділу «Локомотивне депо Ковель» ОСОБА_8 укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, з яким ОСОБА_6 ознайомлений під підпис та відповідно до якого він зобов`язаний:

а) під час обслуговування локомотива старанно відноситися до переданих йому для зберігання чи використання матеріальних цінностей (тягового, моторвагонного рухомого складу та паливно-мастильних матеріалів) і вживати заходів до запобігання їх пошкодження та розкрадання;

б) своєчасно повідомляти адміністрацію депо про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей;

в) вести облік виконаної роботи на довіреному йому локомотиві та паливо-мастильних матеріалів при прийманні та здачі тягового, моторвагонного та самохідного рухомого складу в маршруті машиніста форми ТУЗ-ІСЦ та в журналі технічного стану локомотива форми ТУ-152.

ОСОБА_6 мав у віддані індивідуальні матеріальні цінності та ніс за них повну матеріальну відповідальність.

19 листопада 2025 року близько 20 години 00 хвилини локомотивна бригада в складі помічника машиніста дизель поїзда ОСОБА_7 та машиніста дизель поїзда ОСОБА_6 , які згідно з інструкцією локомотивної бригади № ЦТ-01-6 від 22 листопада 2004 року несуть відповідальність установлених норм витрат паливно-енергетичних ресурсів на тягу поїздів, безпеку руху поїздів та маневрової роботи, заступили на чергування згідно з графіком, затвердженим начальником ВСП «Локомотивне депо Ковель» на маршрут Мацеїв-Ковель.

Керуючи дизель-поїздом ТУ-152 «2М62-0893» 20 листопада 2025 року близько 03 години 30 хвилин в умовах воєнного стану, що діє на підставі Указу Президента України від від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21 жовтня 2025 року № 4643-ІХ, прибувши на станцію «Мацеїв» в селищі Луків Ковельського району Волинської області ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , використовуючи технічні особливості експлуатації локомотива та заздалегідь підготовлений перехідний клапан, пластикові ємності, гумовий шланг, за допомогою яких втрутились у роботу паливної системи дизель-поїзда ТУ-152 «2М62-0893», який належить ВСП «Локомотивне депо Ковель» регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та який їм був ввірений згідно з маршрутом машиніста форми ТУ-З-ІОЦ, зробили перекачування дизельного палива в п`ять заздалегідь підготовлених поліетиленових пакетів в загальній кількості 171 літр, чим привласнили дизельне пальне на загальну суму 7851,58 гривень та завдали матеріальну шкоду Акціонерному товариству «Укрзалізниця».

У подальшому ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне привласнення майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене та з дотриманням правил конспірації, взявши дизель паливо, яке було залите в п`ять заздалегідь підготовлених поліетиленових пакетів, скинули із рухомого складу дизель-поїзда ТУ-152 «2М62-0893», після чого були викриті працівниками правоохоронних органів.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, як привласнення чужого майна, яке перебувало у його віданні, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

19 лютого 2026 року між прокурором та обвинуваченими укладені угоди про визнання винуватості, за змістом яких обвинувачені, кожен зокрема, взяли на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченим за вчинення вказаного злочину призначається у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, які пов`язані з матеріальною відповідальністю, зі збереженням, обліком та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 (один) рік зі звільненням від відбування основного покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України та з покладенням на них відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Обвинувачені погоджуються з такими видом і мірою покарання, а також беруть на себе зобов`язання протягом 10 робочих днів з дня ухвалення вироку внести по 30 000 (тридцять тисяч) гривень кожен на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

В угодах передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Заслухавши учасників судового провадження, які просили затвердити угоди про визнання винуватості, перевіривши угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин другої, четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною п`ятою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, правова кваліфікація кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснена правильно, угоди про визнання винуватості укладені після повідомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про підозру, представниця потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_9 надала письмову згоду прокурору на укладення угод про визнання винуватості з обвинуваченими, узгоджена сторонами угод міра покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, які пов`язані з матеріальною відповідальністю, зі збереженням, обліком та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 (один) рік передбачена санкцією частини четвертої статті 191 Кримінального кодексу України, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим Кримінальним кодексом України, звільнення обвинувачених від відбування основного покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 Кримінального кодексу України.

Зміст угод про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України та їхні умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги пункту 9 частини другої статті 52 Кримінального процесуального кодексу України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цілком розуміють права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною другою статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, яке буде їм призначене у разі затвердження угод судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угод між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченими відсутні чи останні не мають можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, суд не встановив, що не заперечували у підготовчому судовому засіданні і самі обвинувачені.

Умови угод відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченим злочин підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угод і призначення обвинуваченим узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 24 листопада 2025 року та від 27 листопада 2025 року відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 лютого 2026 року між прокурором Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, які пов`язані з матеріальною відповідальністю, зі збереженням, обліком та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 3 (три) місяці не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 лютого 2026 року між прокурором Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, які пов`язані з матеріальною відповідальністю, зі збереженням, обліком та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 3 (три) місяці не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-автомобіль марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Заводська, 2А, місто Ковель, Волинська область, повернути власнику ОСОБА_10 ;

-5 (п`ять) мішків білого кольору з рідиною, що має характерний запах дизельного палива, об`ємом близько по 50 л кожен, маршрут машиніста ТУЗ-ІСЦ, журнал технічного стану тепловозу 2М62-0893А, журнал технічного стану тепловозу 2М62-0893Б, розвідний металевий ключ із темно-зелено ручкою, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Незалежності, 119А, місто Ковель, Волинська область, повернути уповноваженому представнику Акціонерного товариства «Українська залізниця»;

-слід пальця руки, змиви з лівої і правої частин керма та важіля коробки передач, зразки дизельного палива з паливного баку секції А близько 200 мл, які поміщено в скляну банку об`ємом 0,5 л, зразки дизельного палива з паливного баку секції В близько 200 мл, які поміщено в скляну банку об`ємом 0,5 л, трьохкомпонентну пломбу № БР 5225 із паливної системи секції А, трьохкомпонентну пломбу № БР 5286 із паливної системи секції В, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Незалежності, 119А, місто Ковель, Волинська область, знищити;

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11 Pro» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , тактичну куртку чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Незалежності, 119А, місто Ковель, Волинська область, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A20» IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , куртку чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області за адресою: вулиця Незалежності, 119А, місто Ковель, Волинська область, повернути обвинуваченому ОСОБА_7 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2025 року на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 , 5 мішків білого кольору з рідиною що має характерний запах дизельного палива, об`ємом близько по 50 л кожен, слід пальця руки, змиви з лівої і правої частин керма та важіля коробки передач, зразки дизельного палива з паливного баку секції А близько 200 мл, зразки дизельного палива з паливного баку секції В близько 200 мл, маршрут машиніста ТУЗ-ІСЦ, журнал технічного стану тепловозу 2М62-0893А, журнал технічного стану тепловозу 2М62-0893Б, трьохкомпонентну пломбу № БР 5225 із паливної системи секції А, трьохкомпонентну пломбу № БР 5286 із паливної системи секції В, розвідний металевий ключ із темно-зелено ручкою, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2025 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11 Pro», тактичну куртку чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A20», куртку чорного кольору, скасувати.

Виро к набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий