Справа № 489/7606/18
Номер провадження 1-кп/489/77/26
У Х В А Л А

18 березня 2026 м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судових засідань ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ткібулі республіки Грузія, громадянина України, працюючого неофіційно, неодруженого, з повною середньою освітою, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

встановив.

У провадженні Інгульського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 04.11.2018 приблизно о 20:25 він знаходячись біля кафе «Мавзолей» навпроти будинку 19 по пр. Миру в м. Миколаєві, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного власного збагачення своїми умисними протиправними діями, які виразились у відкритому, шляхом ривку, заволодіння сумки потерпілої ОСОБА_9 , яка матеріальної цінності не представляє в який знаходились: 600 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.11.2018 складає 16894,717; 6500 гривен; глюкометр марки «Акку-Чек актив» вартістю 650 гривен та тест смужки марки «Акку-Чек актив» у кількості 50 шт. загальною вартістю 350 грн.; паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_9 , окуляри, віяло, металевий футляр із дзеркалом, 5 ключів, дисконтні картки та візитки, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, а всього на загальну суму 24394,72грн, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Прокурором подано клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду. Клопотання обґрунтовано тим, що обвинувачений неодноразово не з`являвся на виклики у судові засідання, змінив місце перебування не повідомивши про це суд, не має міцних соціальних зав`язків, що підтверджує ризик переховування від суду.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім та навчався в інтернаті. З початком повномасштабного вторгнення весь інтернат з дітьми перевезли у Львівську область де він і продовжував і закінчив навчання. На даний час він має неофіційну роботу по ремонту автомобілей, має дівчину та постійне місце проживання. До того як інтернат перевезли, він з`являвся у судові засідання. Не мав на меті ухилення від суду, в силу віку не зрозумів наслідків та не думав про необхідність повідомлення суду про зміну місця проживання. Просив не позбавляти його волі та обрати більш м`який запобіжний захід. Зобов`язувався за першим викликом з`являтись у судове засідання або приймати участь в режимі відеоконференції.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора. Просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказував не те, що обвинувачений вину визнає, потерпілій частково було відшкодовано шкоду, вчинив правопорушення у неповнолітньому віці та з огляду на повномасштабне вторгнення його разом з іншими дітьми перевезли в іншу більш безпечну область де він мешкає на даний час, має роботу та соціальні зв`язки, у нього є дівчина та її сім`я, в якої він працює.

Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали, дійшов наступного.

Стаття 183 КПК встановлює, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає що прокурором не доведено обставини встановлені п. 3 ч.1 ст. 194 КПК України.

Подаючи клопотання про обрання найсуворішого запобіжного заходу, прокурор не обґрунтувала що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема його участь у судових засіданнях.

Дійсно, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та фактично ухилився від суду, оскільки не повідомив про зміну місця проживання та не з`являвся у судові засідання, однак він раніше не судимий, протягом всього розгляду справи інших кримінальних правопорушень не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне неофіційне місце роботи, певні соціальні зв`язки.

Суд бере до уваги, що повномасштабне вторгнення стало підставою для зміни місця перебування обвинуваченого (яке він змінив не самостійно, а в силу знаходження у закладі-інтернаті). Також бере до уваги належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 до зміни місця перебування.

З огляду на зазначене суд вважає що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

В той же час, задля забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків передбачених кримінально-процесуальним законодавством, з урахуванням наявності обґрунтованого обвинувачення, та з огляду на приписи ч.4 ст.194 КПК України, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.194, 372 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання;

у разі невиконання яких до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків два місяці.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: