Справа № 308/537/15-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/1085/20, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком ухвалено запобіжний захід у вигляді застави, обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалено повернути заставодавцю - ОСОБА_9 , сплачені у якості застави за ОСОБА_6 , на підставі ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 10.12.2014, грошові кошти у розмірі 250000,00 (двісті п`ятдесят тисяч гривень).

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені - вартість проведених експертиз у сумі 5664,74 грн (п`ять тисяч шістсот шістдесят чотири гривень 74 коп) ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Вироком ухвалено речові докази у кримінальному провадженні змив плями бурого кольору з проїзної частини автодороги «Київ-Чоп», з місця вчинення даної ДТП, який упакований в спеціальний пакет НДЕКЦ №0039735; змив плями бурого кольору з правої стійки переднього вітрового скла автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який разом з контрольною марлею, кожен в окремому паперовому конверті, упаковані в спеціальний пакет НДЕКЦ №0039734; шматок тканини яскраво-салатового кольору з - під правого заднього кута кришки моторного відсіку (капоту) автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упакований в спеціальний пакет НДЕКЦ №0039736 знищити.

Речові докази - одна куртка матерчата яскраво-салатового кольору із світловідбиваючими смужками, штани матерчаті камуфляжні та одна пара черевик, в які був одягнутий та взутий пішохід ОСОБА_10 в час настання даної ДТП, які упаковані та опечатані в чорний пакет повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Речовий доказ - автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», тип легковий седан В, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_6 , скасувавши, накладений на нього згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 16.01.2015, арешт.

Речові докази - службовий автомобіль ДАІ марки «ВАЗ» моделі «21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також сигнальну акустичну установку з маркуванням ««СДТ» серії С200Х, модель С2009, ТУУ 31.6-1:2005, Рп = 150 Вт, Uп = 12 В, заводський №1310287, дата виготовлення 14.09.11, разом з пультом управління «СДТ» та проблисковими маячками синього та червоного кольорів з вмонтованою в неї спеціальною звуковою сигналізацією «СДТ Стріла», які на час вчинення вказаної ДТП знаходилися на службовому автомобілі ДАІ марки «ВАЗ» моделі «21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути уповноваженому представнику Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

22 листопада 2014 року, приблизно о 03 годині 20 хвилин, водійка ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «TOYOTA», моделі «COROLLA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася автодорогою «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони м. Ужгорода у напрямку м. Мукачева, Закарпатської області. Проїхавши дорожній інформаційно-вказівний кілометровий знак 797 автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп», що поблизу населеного пункту с. Глибоке, Ужгородського району, Закарпатської області, де дорога має крутий підйом та дві смуги руху, по одній смузі у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1., водійка ОСОБА_6 , діючи всупереч вимог п. п. 2.3. «б»; 2.9. «а»; 3.4.; 12.2.; 12.3. та 12.6. Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю більшою за максимально допустиму на цій ділянці дороги 90 км/год, з моменту виникнення їй небезпеки для руху, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустила наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які рухалися по її смузі руху, в попутному їй напрямку, ближче до правого краю проїзної частини, після чого водій ОСОБА_6 не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, проїхавши біля 84,6 м. допустила зіткнення із задньою частиною службового автомобіля Державтоінспекції марки «ВАЗ» моделі «21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору та світловою аварійною сигналізацією, під керуванням водія ОСОБА_13 , який разом з пасажирами ОСОБА_14 , який сидів на передньому пасажирському сидінні та ОСОБА_15 , який сидів на задньому пасажирському сидінні, забезпечував безпеку дорожнього руху під час супроводу хресного ходу на честь Ікони Пресвятої Богородиці «Скоропослушниці» в кількості 300-400 пішоходів вірників, що прямувала від «Свято -Хресто-Воздвиженського собору» з м. Ужгорода в напрямку «Свято-Успенського жіночого монастиря», що у с. Домбоки, Мукачівського району.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходи, а саме:

- громадянин ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №448 від 04.12.2014, отримав тілесні ушкодження у виді: саден на шкірних покривах потиличної ділянки по середині та справа, тьмяно-потиличної ділянки справа та зліва, лобної ділянки посередині, задньої поверхні верхньої третини лівого передпліччя, задньо-зовнішньої поверхні нижньої третини правого плеча, задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, задньо-зовнішньої поверхні верхньої третини лівого стегна, задньої поверхні нижньої третини лівого стегна, задньої поверхні середньої третини лівої гомілки, задньої поверхні середньої третини правого стегна, передньої поверхні правого колінного суглобу; синців на шкірних покривах обох орбітальних ділянок, тильної поверхні правої кисті, внутрішньої поверхні верхньої третини правої гомілки; ділянок здирання на шкірних покривах правої лобно-скроневої ділянки, підборіддя посередині та зліва, сідничної ділянки посередині; забійно-рваної рани правого крила носа; перелому лівої ключиці, тіла нижньої щелепи зліва, тіла лівої лопатки; перелому п`ятого грудного та шостого шийного хребців з пошкодженням спинного мозку; перелому 1-8 ребер по передній аксілярній лінії справа, 1-11 ребер по лопатковій лінії справа, 1-9 ребер по лопатковій лінії зліва; розривів печінки та серця; забою головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепа. Виникли вказані тілесні ушкодження одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним, внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини кузова легкового автомобіля під час ДТП, з послідуючим закиданням тіла на капот та лобове скло із подальшим падінням та ударянням об підлегле дорожнє покриття. Вказані тілесні ушкодження є характерними для ДТП та згідно з п. 2.1.3. (б, в, и, л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням його смерті;

- громадянин ОСОБА_12 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №1098 від 24.12.2014, отримав тілесні ушкодження у виді: множинні забійно-рвані рани лівої кисті; відкритий уламковий перелом основної фаланги четвертого пальця зі зміщенням; закритий перелом основи п`ятої п`ясної кістки зі зміщенням; закритий перелом основи основної фаланги п`ятого пальця зі зміщенням; багатоуламковий внутрісуглобовий перелом середньої фаланги третього пальця лівої кисті зі зміщенням. Виникли вказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини кузова легкового автомобіля під час ДТП. Ці тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і за цій ознаці згідно з п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім цього, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир службового автомобіля Державтоінспекції марки «ВАЗ» моделі «21101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме громадянин ОСОБА_15 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №454 від 04.12.2014, отримав тілесні ушкодження у виді: перелому п`ятого шийного хребця по передній аксілярній лінії справа; перелому тіла крижової та сідничної кісток справа, перелому горизонтальної гілки лівої лобкової кістки; перелому тіла грудини 1-5 ребер по передній аксілярній лінії справа; крововиливу в переднє середостіння та брижу товстої кишки; синців на шкірних покровах лівої та правої надключичних ділянок, тильної поверхні лівої кисті, внутрішньої поверхні верхньої третини правої гомілки; саден на шкірних покривах передньо-зовнішньої поверхні верхньої третини лівої гомілки та передньої поверхні правого колінного суглобу. Виникли вказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомобіля під час ДТП, при цьому ОСОБА_15 міг перебувати пасажиром заднього сидіння легкового автомобіля. Ці тілесні ушкодження згідно з п. 2.1.3. (н) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, водійка ОСОБА_6 порушила вимоги п. п. 1.3, 1.10, 8.1, 2.3. «б»; 2.9. «а»; 3.4.; 12.2.; 12.3. та 12.6. Правил дорожнього руху України. Невиконання ОСОБА_6 вказаних вимог правил дорожнього руху України, знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_12 отримав середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до його смерті, а ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Зазначеними діями обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження, а також смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 , вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ст. ст. 65, 75 КК України, належним чином не умотивував судове рішення у цій частині, тому вирок підлягає скасуванню. Так, суд безпідставно звільнив обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, окрім того, визначаючи розмір покарання, не врахував, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 8 (восьми) років; всупереч вимогам ст. 65 КК України місцевий суд не взяв до уваги те, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 перебувала у стані алкогольного сп`яніння; також судом не враховано ступінь небезпечності події, оскільки обвинувачена, керуючи технічно-справним транспортним засобом, грубо порушила правила дорожнього руху України, не оцінила дорожні умови та дорожню обстановку, перевищила допустиму швидкість руху, що призвело до наїзду на пішоходів та зіткнення зі службовим автомобілем Державтоінспекції. На переконання апелянта, саме через легковажну самовпевненість водійки ОСОБА_6 загинула людина, інші потерпілі отримали тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До початку судового розгляду по суті, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав до апеляційного суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали клопотання про закриття, та перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та представників потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілих береться до уваги те, що останнім відповідно до вимог процесуального законодоваства надіслано повідомлення про дату, час та місце апеляційного розгляду; потерпілі та їх представники клопотань про відкладення розгляду не подавали; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

З оскаржуваного вироку слідує, що ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Разом з тим, незалежно від висновків, наведених у вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2020 року, колегія суддів, з огляду на клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, не знаходить достатніх правових підстав для продовження апеляційного розгляду, оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності є обов`язком, а не правом суду.

У відповідності до позиції Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладеної у постанові від 18.02.2025 (справа №712/8174/23) в результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Статтею 417 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з приписами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що передбачене ч. 2 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення, вчинено ОСОБА_6 22.11.2014 року.

За вказаних вище обставин, з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення і до цього часу, враховуючи ту обставину, що вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2020 року року не набрав законної сили, минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, у зв`язку з чим обвинувачена ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки остання надала свою згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підтримавши подане її захисником клопотання, яке, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, має бути розглянуто невідкладно.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а тому вважає за необхідне клопотання захисника задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо неї, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, закрити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2020 року, щодо обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_6 , - скасувати.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинувачену ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: