Провадження №: 1-кп/752/1451/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002553 від 23 серпня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Широке Виноградівського району Закарпатської області, має середню освіту, неодруженого, працює кур`єром «Bolt», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 23 серпня 2025 року приблизно о 12:30, перебуваючи поблизу кофейні за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, 34, підбіг до столику, за яким сиділи дві жінки, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що його дії помічені й оцінюються як викрадення, у присутності потерпілої та свідка відкрито викрав зі столу належну потерпілій ОСОБА_6 жіночу сумку, всередині якої знаходився гаманець з грошовими коштами, після чого з викраденим залишив місце вчинення злочину, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на суму 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 затверджено указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який вподальшому продовжено.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, розкаявся у вчиненому. Просив не призначати покарання у виді реального позбавлення волі. Повідомив, що в повній усвідомив суспільну-небезпечність свого діяння, шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки, зобов`язався не вчиняти правопорушень у майбутньому.

Захисник не заперечував проти доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. З урахуванням визнання вини, щирого каяття, активного сприяння слідству, добровільного відшкодування потерпілій завданого збитку, просив призначити покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк до 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повідомив, що не мав роботи, потрібні були кошти, тому за обставин, зазначених в обвинувальному акті, відкрито викрав сумку потерпілої ОСОБА_6 , в якій був гаманець з грошима в сумі 3000 грн. Гроші забрав, а сумку викинув. Коли через півтори години приїхала поліція, добровільно зізнався у вчиненому, показав місце, де викинув сумку, та вподальшому повністю відшкодував потерпілій заподіяну шкоду.

Відповідно до письмової заяви потерілої ОСОБА_6 від 11 вересня 2025 року вона примирилася з обвинуваченим, який поністю відшкодував їй матеріальну і моральну шкоду, просила призначити обвинуваченому покарання із застосуванням статей 69 та 75 КК України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

5.Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході судового розгляду підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілій завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до обвинувального акта в провину обвинуваченому не ставляться.

7.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини його вчинення, вартість викраденого майна, дані про особу обвинуваченого, котрий є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому, сприяв слідству, примирився з потерілою, добровільно відшкодував їй заподіяну шкоду.

Враховуючи наявність у кримінальному провадженні кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільного відшкодування потерпілій завданого збитку, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, з огляду на молодий вік обвинуваченого, зобов`язання останнього виправитись і не вчиняти правопорушень у майбутньому, позицію потерпілої, яка примирилась з обвинуваченим та просила не позбавляти його волі, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підстві ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 23 серпня 2025 року по 26 серпня 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 3 роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року на вилучені у обвинуваченого речі.

Речові докази: передані на зберігання до Голосіївського УП ГУНП у місті Києві шорти та кросівки, повернути обвинуваченому.

Розмір застави в сумі 121 120 грн, яка на виконання ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року була внесена в інтересах обвинуваченого 26 серпня 2025 року заставодавцем ОСОБА_5 , повернути заставодавцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1