Єдиний унікальний номер 448/2386/25
Провадження № 1-кс/448/39/26
У Х В А Л А

16.02.2026 слідча суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ ВнП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за № 0000284 від 14 листопада 2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України,

в с т а н о в и в:

1. 13 лютого 2026 слідча СВ ВнП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про арешт речей, вилучених 12.02.2026 під час проведення обшуку житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме просить накласти арешт на: поштові марки, які містять символіку націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарно режиму в кількості 1485 одиниць, які упаковано в сейф пакет QYH0093312, у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном, а також просить визначити місце їх зберігання.

2.Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000284 від 14 листопада 2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України.

3.Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.11.2025 надійшов рапорт старшого оперуповноваженого на ОВО 4 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Львівській області підполковника ОСОБА_6 про те, що 09.11.2025 громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їжджаючи в Україну через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДМС України, на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter», р.н. НОМЕР_1 , намагався ввезти поштові марки Німецького Рейху у кількості 14487 одиниць з наявною на них символікою націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що переміщення, через митний кордон України предметів, які містять символіку націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму, здійснювалося громадянином ОСОБА_7 шляхом їх приховування серед особистих речей у багажному відділенні вищевказаного автомобіля та планували з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами поширювати їх на території України.

Стверджує, що в ході виконання доручення слідчого, в порядку ст.40 КПК України, в орган досудового розслідування надійшли матеріали заступника начальника Управління СБ України Львівській області полковника поліції ОСОБА_8 , з яких вбачається, що під час виконання доручення було виявлено, що поштові марки з нацистською символікою, які 09.11.2025 року були затримані працівниками Львівської митниці ДМС України, гр. України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мав передати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , якій відповідно до витягу з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта на праві власності належать квартири за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

4. 12.02.2026 року слідчим СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області спільно з працівниками Управління СБ України у Львівській області було проведено обшук в будинку АДРЕСА_1 , у якому проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено: поштові марки, які містять символіку націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарно режиму в кількості 1485 одиниць, які упаковано в сейф пакет QYH0093312.

5. Вказує, що 13.02.2026 постановою слідчої СВ ВнП Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, вилучені речі в ході проведення обшуку, визнано речовими доказами у межах даного кримінального провадження.

6. Вказує, що вищевказані речі самі по собі або в сукупності з іншими речами та документами мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою і не включають до себе речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що є ризики того, що використання вищевказаних речей, які є предметом злочину, власником чи іншими користувачами може призвести до її зміни, втрати, а також знищення слідів, які містить на собі вказані речі, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини по суті, а також унеможливить її подальшої спеціальної конфіскації, просить накласти арешт на вищевказані речові докази.

7.В судове засідання слідча СВ ВП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , не з`явилася, у матеріалах клопотання міститься її заява, в якій вона зазначила, що вимоги клопотання підтримує та просить розгляд такого проводити без її участі.

Власник майна був повідомлений про час, дату і місце розгляду клопотання, однак, в судове не з`явився та не надіслав клопотання про відкладення розгляду такого.

8.Слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 172 КПК України.

9.Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

10.Проаналізувавши документи та матеріали, якими слідча СВ ВП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

11.Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

12.Так, згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

13.Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

14.Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

15.Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

16.Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

17.Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

18.Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

19.Судом встановлено, що 14.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000284 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.436-1 КК України.

20.З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000284 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України.

21. Зазначені в клопотанні речі, які вилучені 12.02.2026 згідно постанови слідчої СВ ВнП Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 13.02.2026 визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

22.Вилучені у даному провадженні речі відповідають критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

23.Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

24.Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

25.Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

26.Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

27.Проте, попередні положення, жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

28.Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

29.Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

30.Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.

31.Враховуючи конкретні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені речі є доказами такого кримінального правопорушення, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки, зберегли на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

32.Враховуючи наведене, а саме те, що на вилучених речах наявні сліди кримінального правопорушення, у подальшому такі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою їх збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для зясування обставин кримінального правопорушення, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням даного кримінального провадження слідчий суддя вважає, що є всі правові підстави для накладення арешту на вказані у клопотанні речові докази, а відтак клопотання є обґрунтованим.

33.Незастосування цього заходу зумовить труднощі в частині встановлення істини по кримінальному провадженню.

34.З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність накладення арешту на вказані у клопотанні речові докази, а тому клопотання слідчої СВ ВнП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наведених вище мотивів та підстав.

35.Окремо, слідчий суддя наголошує, що сторона захисту в разі зволікання і затягування розслідування справи, вправі самостійно звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту з майна.

Керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання слідчої СВ ВнП № 1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні за за № 0000284 від 14 листопада 2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-1 КК України задовольнити.

2. Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування на: поштові марки, які містять символіку націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарно режиму в кількості 1485 одиниць, які упаковано в сейф пакет QYH0093312.

3. Місцем зберігання речових доказів, а саме: поштових марок, які містять символіку націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарно режиму в кількості 1485 одиниць, які упаковано в сейф пакет QYH0093312 - визначити камеру зберігання речових доказів ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Мостиська, вул. Будзиновського, 6 Яворівського району Львівської області

4. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобовязані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

5. Арешт майна може бути скасовано в порядку та за підстав, зазначених в ст.174 КПК України.

6. Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

7. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

8. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала суду виготовлена та підписана суддею в нарадчій кімнаті 16.02.2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_9