Справа №583/4393/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/904/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, у залі суду в місті Суми, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2026 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що до спливу строку дії попередньої ухвали суду закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження неможливо, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились та залишаються актуальними.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2026 року клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 22 травня 2026 року. Не погодившись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив змінити йому обраний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що потерпілий безпосередньо в залі судового засідання повідомив, про непричетність ОСОБА_7 до протиправних дій стосовно потерпілого, а кримінальне правопорушення вчинила інша особа (свідок). Також апелянт зазначав, що мати потерпілого під аудіозапис повідомила, що її примушували давати певні показання працівники поліції.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання прокурора. На підтвердження своєї позиції захисником були надані письмові докази, а саме: копія журналу судового засідання суду першої інстанції з викладом показань потерпілого, копія протоколу допиту потерпілого на стадії досудового розслідування.

Прокурор у засіданні заперечував проти доводів скарги, наполягаючи на залишенні ухвали суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників провадження або вчинити інше правопорушення.

Крім того, згідно зі ст. 178 КПК України, суд повинен врахувати тяжкість злочину та дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції вищезазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_7 , будучи особою, засудженою вироком від 22 серпня 2023 року за вчинення кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 та ч. 3 ст. 357 КК України, на даний час обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину. При цьому вчинення цього злочину інкримінується йому у період застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за попереднім вироком. Крім того, враховано, що відносно ОСОБА_7 до суду направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України за фактом вчинення злочину безпосередньо у слідчому ізоляторі, що свідчить про його стійку схильність до протиправної поведінки.

Судом також враховано молодий вік обвинуваченого, відсутність працевлаштування та законних джерел до існування, що підвищує ризик продовження ним злочинної діяльності. Оскільки ОСОБА_7 знайомі свідки та потерпілий, до якого застосовувалося фізичне насильство, існують об`єктивні підстави вважати, що він може незаконно впливати на вказаних осіб з метою зміни їх показань на свою користь.

Щодо доводів апелянта про заперечення потерпілим вини обвинуваченого та наданих захистом копій журналу судового засідання і протоколу допиту, колегія суддів зазначає наступне. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції була надана належна правова оцінка вказаним обставинам. Суд слушно зауважив, що суб`єктивна позиція потерпілого на даній стадії судового розгляду не є достатнім стримуючим фактором і не нівелює встановлених процесуальних ризиків.

Надані захистом письмові докази стосуються безпосередньо суті обвинувачення. Колегія суддів наголошує, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ та нормами КПК України, на стадії вирішення питання про запобіжний захід суд не вправі вирішувати питання про винуватість або невинуватість особи, а лише перевіряє обґрунтованість пред`явленого обвинувачення. Оскільки судовий розгляд триває, остаточна оцінка показанням потерпілого та іншим доказам у їх сукупності буде надана судом першої інстанції виключно при ухваленні вироку. На даному етапі апеляційний суд не уповноважений втручатися у процес оцінки доказів, що стосуються суті справи.

Більше того, тримання під вартою може бути виправданим, якщо цього вимагають справжні інтереси суспільства, які переважають над принципом поваги до особистої свободи. Враховуючи тяжкість злочину та ризик ухилення від правосуддя через загрозу суворого покарання, колегія вважає продовження запобіжного заходу законним та виправданим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є обґрунтованою, підстав для її скасування не встановлено, а тому вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 березня 2026 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4