Справа № 953/2403/26
н/п 1-кс/953/1429/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратура у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

встановив :

13.03.2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратура у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 26.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в якому він просить накласти арешт на тимчасове вилучене майно в ході проведення 25.02.2026 огляду місця події за адресою місто Харків, вул. Михайла Семенка, буд.16, а саме на: прозорий, полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

Власником вилученого майна є ОСОБА_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Власники майна в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином .

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25.02.2026 в ході проведення огляду місця події, за адресою: місто Харків, вул. Михайла Семенка, буд.16, було виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 .

Клопотання про арешт майна подано прокурором до поштового відділення 26.02.2026, тобто наступного робочого дня після вилучення майна.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 клопотання було повернуто прокурору та встановленно строк сімдесят дві години для усунення недоліків.

Клопотання прокурор отримав 09 березня 2026 року, недоліки були усуненні.

Прокурор повторно подав клопотання до поштового відділення 10.03.2026, тобто з дотриманням процесуальних строків

Отже, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна подано прокурором у строки, визначені ч.5 ст.171 КПК України.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25.02.2026 біля будівлі, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Михайла Семенка, буд. 16, у військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено речовину, схожу на наркотичну.

У ході огляду місця події, проведеному на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , у військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено прозорий, полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

Вилучені в ході огляду місця події предмети: прозорий, полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_2 . м.т. НОМЕР_2 ;

Постановою старшого дізнавача СД Харківського РУП №1 від 26.02.2026 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженню №0000049 від 26.02.2026.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурором доведено, що вилучене 25.02.2026 в ході проведення огляду. майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за № 0000049 від 26.02.2026 року, за наявності достатніх підстав вважати, що майно заявлене у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді про необхідність у арешті майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а тому клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити відчуження, користування та розпорядження вилученими в ході проведення огляду речами, власником яких є ОСОБА_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, вилучене 25.02.2026 в ході огляду місця події за адресою: місто Харків, вул. Михайла Семенка, буд.16, а саме на прозорий, полімерний пакет з фіксатором, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, власником якого є ОСОБА_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 .

Місцем зберігання прозорого, полімерного пакета з фіксатором, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору - визначити після проведення судової експертизи матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «дослідження наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» - камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1