Справа № 489/5959/25
кримінальне провадження
№1-кс/489/1390/26
УХВАЛА

04 березня 2026 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 15.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 425 та ч. 3,4 ст. 410 КК України, а саме ОСОБА_6 , діючи умисно, в період 2022-2025 років, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з начальником відділу розвитку навчальної матеріально-технічної бази та супроводження програм управління доктрин та підготовки військ (сил) Головного управління доктрин та підготовки Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_7 та начальником служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , будучи військовою службовою особою, організував та запровадив механізм безпідставного виділення, подальшого привласнення та незаконного збуту іншого військового майна - паливно-мастильних матеріалів, що перебували у державній власності, внаслідок чого в умовах дії правового режиму воєнного стану, під час здійснення Збройними Силами України заходів із відсічі та стримування збройної агресії проти України, заподіяно матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 , істотно підірвало забезпечення заходів бойової підготовки, негативно вплинуло на боєздатність та оперативну готовність підрозділів Збройних Сил України в умовах збройної агресії проти України. Сума збитків становить 21 701 343 грн.

26.02.2026 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_6 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 410, ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 26.02.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 12 Pro, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 ; мобільний телефон SamsungGalaxy А16, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 ; ключ від автомобіля марки KiaSorento та Mazda CX-5.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.п. 1, 2, 4 ч. 2, ч. 3, ч. 6 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов,).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання, прокурор зазначив, що у слідства є достатні підстави вважати, що вказані речі мають суттєве значення для даного кримінального провадження, містять відомості, які можуть бути використані як доказ, а саме вилучені телефони містять дані про номера телефонів, якими впродовж 2025-2026 років користувались ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відомості про вхідні та вихідні з`єднання, в т.ч. із іншими учасниками злочину; особисте листування та інші записи особистого характеру за допомогою служб SMS та інтернет-месенджерів (WhatsApp тощо), текстові та графічні файли з відомостями щодо обставин вчинення та укриття слідів розслідуваного злочину, що дозволить органу досудового розслідування встановити факт спілкування та обговорення подробиць ходу досудового розслідування та змови між ними.

Також, в судовому засіданні було долучено цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000032 від 15.02.2024 за ч.3, 4 ст. 410 КК України про стягнення з підозрюваних у кримінальному провадженні № 0000032 від 15.02.2024, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_8 завданої майнової шкоди в розмірі 21 701 343 грн. (підтверджено висновком експертизи, проведеної в рамках досудового розслідування).

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, заперечення надані учасниками судового розгляду, стадію досудового розслідування, співмірність встановлених обмежень для власника меті досудового розслідування, а також на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно слідчий суддя, з метою збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову, вважає наявними підстави для часткового накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно. При цьому слідчий суддя вважає, що ключі від автомобілів марки Kia Sorento та Mazda CX-5 необхідно повернути власникам, виходячи з результатів розгляду окремих клопотань про накладання арешту на вказані автомобілі.

Керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.02.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Iphone 12 Pro, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 з сім-карткою НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Samsung Galaxy А16, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_6 ;

В решті - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя