Єдиний унікальний номер 933/290/25
Провадження номер 1-кп/243/402/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Слов`янськ

Судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000602 від 04 жовтня 2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)12.01.2004 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.ч.2, 3 до 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 306 ч.1, 307 ч.3 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.306 ч.1, 307 ч.3 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 60 днів, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що кожен з них може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Додала, що на теперішній час вказані ризики не зменшились. Також просила визначити кожному з обвинувачених заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Окрім того, прокурор просила продовжити строк покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_8 , обґрунтовуючи своє клопотання продовженням існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , зазначив, що клопотання не обґрунтоване та нічим не підтверджене. Вказав, що батьки ОСОБА_9 потребують його опіки та просив зменшити розмір застави, який є непомірним для обвинуваченого. Одночасно не заперечував проти продовження строку покладення обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора, просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили відмовити у його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти продовження строку покладення обов`язків.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалами слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.02.2025 до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, які в подальшому були продовжені. Обвинувачений ОСОБА_8 26.08.2025 був звільнений з-під варту під заставу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Розглядаючи заявлене прокурором клопотання, колегія суддів акцентує увагу, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, слугують меті перешкоджанню кримінального провадження, що чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Змістом статей 29 Конституції України, 9 Загальної Декларації прав людини, 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, 12 КПК України передбачено, що обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Колегія суддів, відмічає, що тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_9 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений будь-яких джерел доходу не має, в той час як обвинувачується у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Судом відхиляються доводи сторони захисту щодо неможливості застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу, що обґрунтовані тим, що батьки обвинуваченого потребують його опіки, оскільки з наданих медичних документів вбачається, що мати обвинуваченого ОСОБА_11 є особою з інвалідністю з 2000 року, а пенсіонером з 2012, тобто задовго до подій, що інкримінуються обвинуваченому за змістом обвинувального акту, отже не стали жодним стримуючим чинником від вчинення дій, зазначених за змістом обвинувального акту. Судом приймаються до уваги медичні документи від 12.11.2025 щодо потреби матері обвинуваченого ОСОБА_11 у сторонньому догляді, однак, суд також враховує, що вона не є одинокою, має чоловіка (батька обвинуваченого), який і може здійснювати такий догляд. Інших відомостей суду не надано.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею був визначений мінімальний розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, підстав для зміни вказаного розміру застави, яка визначена у мінімальних межах у відповідності до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, судом не вбачається.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_10 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки за змістом обвинувачення ОСОБА_10 інкримінується вчинення декількох умисних корисливих кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, що у сукупності з відсутністю у нього будь-яких доходів створює високу ймовірність вчинення аналогічних злочинів.

Таким чином доводи сторони захисту про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею був визначений мінімальний розмір застави згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, підстав для зміни вказаного розміру застави судом не вбачається.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії покладених обов`язків відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_8 , який сталих соціальних зв`язків не має, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, суд на даний час вбачає наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані судом, та анкетні дані яких стали йому відомі після виконання вимог ст.290 КПК України.

Також суд вважає встановленим ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений не має жодних джерел доходу, обвинувачується у вчиненні корисливих особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів.

Вищевказані обставини дозволяють дійти суду висновку, що унеможливити встановлені ризики може попередньо застосований запобіжний захід у вигляді застави та покладені на обвинуваченого відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити встановлені відносно ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 09 травня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_9 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_9 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 09 травня 2026 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_9 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1)прибувати по першому виклику до прокурора, суду на визначений ними час;

2)не відлучатися за межі м. Полтава, Полтавської області без дозволу прокурора, суду;

3)повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання до ГУ ДМС в Полтавській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

5)утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та ОСОБА_25 ), а також іншими обвинуваченими у цьому провадженні ( ОСОБА_8 , ОСОБА_10 )

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 09 травня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_10 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_10 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 09 травня 2026 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_10 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

1)прибувати по першому виклику до прокурора, суду на визначений ними час;

2)не відлучатися за межі с. Петрівка Друга, Краматорського району Донецької області без дозволу прокурора, суду;

3)повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

5)утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та ОСОБА_25 ), а також іншими обвинуваченими у цьому провадженні ( ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ).

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_10 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку покладених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 306 ч.1, 307 ч.3 КК України, - залишити без змін.

В порядку ч.ч.5, 7 ст.194 КПК України продовжити покладені на ОСОБА_8 обов`язки:

1)прибувати по першому виклику до прокурора, суду на визначений ними час;

2)не відлучатися за межі м. Слов`янська Донецької області без дозволу прокурора, суду;

3)повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

5)утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , та ОСОБА_25 ), а також іншими обвинуваченими у цьому провадженні ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ).

Строк дії обов`язків продовжити на 2 місяці, тобто до 11 травня 2026 року.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Копію ухвали надіслати прокурору, захисникам, обвинуваченим та направити для виконання начальнику державної установи Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).

Ухвала в частині продовження строку запобіжних заходів у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлений 11.03.2026 о 15-25 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3