Справа № 593/467/26
Провадження № 1-кп/593/101/2026
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2026 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Бережанського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 09 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Шибалин Бережанського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, маючого на утримані двох неповнолітніх дітей, не депутата, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної ради №198 від 30.06.1986 «Про затвердження переліку державних загально-зоологічних заказників місцевого значення», урочище «Звіринець» загальною площею 2302,0 га, яке розташоване у межах с. Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, оголошено загальнозоологічним заказником місцевого значення, який входить до складу природно-заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, збереження і використання.

Державним Управлінням охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області 15 листопада 2010 року прийнято охоронне зобов`язання щодо загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець» площею 2302,0 га, яке зареєстровано за №01-68.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року №2456-ХІІ визначено, що до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності, можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

У відповідності до статті 7 цього ж Закону, землями природно- заповідного фонду є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно статті 150 Земельного кодексу України, землі природно- заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико- культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Згідно статей 39, 40 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» охоронні зони встановлюються навколо земель природно-заповідного фонду.

Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0902 площею 0,25 га, яка знаходиться в с. Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, зареєстровано за ОСОБА_6 , але перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

У вересні 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття частини земельної ділянки особливо цінних земель - загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець», територія якого, зокрема, перебуває під охороною Бережанської міської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вересні 2025 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 усвідомлюючи відсутність у нього будь-яких підстав набуття речових прав на земельну ділянку та її використання, в порушення вимог нормативно-правових актів: охоронного зобов`язання Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області №01-68 від 15.11.2010; Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992; Земельного кодексу України, шляхом розорювання та посіву озимого ріпака здійснив самовільне зайняття частини земельної ділянки природно-заповідного фонду України площею 0,1000 га, яка віднесена до особливо цінних земель - загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець», що знаходиться в с. Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області поруч із земельною ділянкою із кадастровим номером :02:001:0902 площею 0,25 га, власником якої є ОСОБА_6 .

У такий спосіб, своїми діями ОСОБА_4 самовільно, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду), зайняв вказану частину земельної ділянки - загальнозоологічного заказника місцевого значення «Звіринець» що відноситься до особливо цінних земель, внаслідок чого Бережанській територіальній громаді Тернопільського району Тернопільської області завдано матеріальну шкоду на суму 5366 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України - у зв`язку із зміною обстановки, про що надав суду письмове клопотання.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого Бережанської міської ради - ОСОБА_5 не заперечує щодо даного клопотання та просить його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі зміною обстановки та вважає можливим закрити кримінальне провадження з цих підстав.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись та дослідивши надані матеріли, суд вважає, що заявлене клопотання слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 197-1 КК України КК України, є не тяжким злочином.

Відповідно до ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами та які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час розгляду кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначено у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, в разі, якщо вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, які унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання.

В разі, якщо суд зробить висновок про те, що, незважаючи на істотну зміну зовнішньої обстановки, суспільна небезпечність вчиненого діяння не відпала або винна особа не перестала бути суспільно небезпечною, - звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України не допускається.

Під зміною обстановки, внаслідок якої діяння втратило суспільну небезпечність, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин, який є не тяжким злочином, щиро розкаявся, крім цього, на даний час вчинене ним вперше кримінальне правопорушення втратило суспільну небезпечність, оскільки з моменту вчинення злочину він не використовує вказану земельну ділянку, шкоду завдану відшкодував в повному обсязі, також нових кримінальних правопорушень не вчиняв та до кримінальної відповідальності не притягувався.

А тому, суд вважає за необхідне клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України задовольнити; звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України - у зв`язку із зміною обстановки; кримінальне провадження внесене 09 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України - закрити.

Керуючись ст. 44, 48 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст. 48 КК України - у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження внесене 09 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1