Справа №468/131/26
Провадження № 1-кп/485/88/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі колегії суддів

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000535 клопотання захисника - адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, не працюючого, одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_9 на заставу, в розмірі, передбаченому ст.182 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що при розгляді клопотання про продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було надано оцінку його стану здоров`я, а також його соціальному статусу. Так, за неодноразовим зверненням за медичною допомогою останньому було поставлено діагноз "гіпертонічна хвороба 11 ст.стадія 3, ризик 3 кризовий перебіг. Атеросклеротичний кардіосклероз СН 1 Стенокардія напруги ФК 1", а також рекомендовано планове обстеження: холтеровське ЕКГ моніторування, КТ головного мозку, консультація невролога, енцефалографія (після КТ). Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 позбавляє його права на належне лікування. Крім того, не було враховано той факт, що ОСОБА_9 , будучи притягнутим до кримінальної відповідальності та примусово видвореним за межі території України, не використав реальну можливість уникнути покарання на території України, та повернувся на територію України, що свідчить про відсутність підстав вважати, що останнім не будуть виконуватись всі покладені на нього процесуальні обов`язки. Разом з тим, з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, обвинувачений ОСОБА_9 брав активну участь в допомозі Збройним Силам України та є представником Благодійної організації "Благодійний фонд Ліга допомоги учасникам АТО, добровольчим загонам та біженцям", від якої має подяки.

Окрім вищезазначеного, слід врахувати факт постійного проживання обвинуваченого ОСОБА_9 на території України на протязі близько 20 років, та факт визнання 18 жовтня 2022 року Верховною Радою України території Республіки Ічкерія тимчасово окупованою Російською Федерацією, громадянство якої має обвинувачений ОСОБА_9 , а тому є неналежним ствердження сторони обвинувачення щодо громадянства обвинуваченого ОСОБА_9 за Російською Федерацією.

Крім того, стороною обвинувачення було штучно створено підстави для додаткової кваліфікації за ч.3 ст.307 КК України, з метою надання підстав для суду не обирати альтернативу у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_9 .

Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на заставу, в розмірі, передбаченому ст.182 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 клопотання підтримав.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, мотивуючи його необгрунтованістю.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом (ч.5 ст.201 КПК України).

Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою, до 23 квітня 2026 року (включно). В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовлено.

Під час вирішення питання про продовження строку застосованого раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , стверджуючи про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, до клопотання додав етапний епікриз із медичної карти амбулаторного хворого №621 ОСОБА_9 від 05 березня 2026 року, відповідно до якого останньому встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба 11 ст.стадія 3, ризик 3 кризовий перебіг. Атеросклеротичний кардіосклероз СН 1 Стенокардія напруги ФК 1; рекомендоване планове обстеження; отримує лікування згідно попередніх призначень, знаходиться під динамічним спостереженням лікарів МММЧ; роз"яснено, що ув"язнений має право на вільний вибір лікаря, відшкодування витрат якому здійснюється за рахунок власних коштів; за необхідністю та бажанням будуть надані консультації фахівців в лікувальних закладах МОЗ, проведені додаткові діагностичні, лабораторно-діагностичні обстеження.

Разом з тим, згідно п. 1, 2 глави 1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 №1769/5 (далі - Правила), відповідно до статті 11 Закону України "Про попереднє ув`язнення" медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Згідно п. 2 глави 2 розділу Х Правил, медична допомога надається ув`язненим і засудженим у закладі охорони здоров`я ЦОЗ ДКВС України відповідно до статті 11 Закону України "Про попереднє ув`язнення", статей 8, 107, 116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 01 липня 2020 року № 2256/5/1491), та актів законодавства про охорону здоров`я.

Пунктом 2.8. розділу ІІ Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525 (далі Порядок), визначено, що якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Пунктом 2.10. розділу ІІ Порядку визначено, що у випадку погіршення стану здоров`я особи, узятої під варту, та неможливості надання невідкладної медичної допомоги у повному обсязі в умовах медичної частини здійснюється виклик бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги (далі - бригада ЕМД). Начальник СІЗО забезпечує негайний виклик бригади ЕМД у разі прийняття такого рішення медичним працівником.

Проаналізувавши зазначені нормативні акти, які регулюють порядок надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідне лікування може бути організовано в умовах СІЗО згідно норм Правил та Порядку.

Таким чином, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 як на підставу для зміни запобіжного заходу на стан здоров`я та відсутність можливості належного лікування в умовах СІЗО, свого об`єктивного підтвердження належними доказами не знайшли.

Також не встановлено в судовому засіданні такого стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , за якого тримання під вартою несло б загрозу життю обвинуваченого, або унеможливлювало продовження перебування під вартою.

Крім того, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на те, що ОСОБА_9 є громадянином Чеченської Республіки Ічкерія, а не громадянином Російської Федерації як стверджує сторона обвинувачення, та постійно проживає на території України протягом близько 20 років навіть попри існування реальної можливості уникнути кримінальної відповідальності шляхом перебування за її межами, не спростовує факт, що ОСОБА_9 є громадянином іноземної країни, а тому може безперешкодно виїхати за межі України з метою ухилитися від кримінальної відповідальності.

Не заслуговують на увагу, як на підставу для зміни запобіжного заходу, також доводи захисника ОСОБА_10 про те, що, обвинувачений ОСОБА_9 бере активну участь в допомозі Збройним Силам України та є представником Благодійної організації "Благодійний фонд Ліга допомоги учасникам АТО, добровольчим загонам та біженцям", оскільки зазначене хоча й свідчить про його позитивну суспільно-корисну діяльність, однак не гарантує дотримання обвинуваченим ОСОБА_9 відповідних обов`язків та належної процесуальної поведінки і запобігання встановленим під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існуючим ризикам.

Доводи сторони захисту про невідповідність правової кваліфікації діям обвинуваченого ОСОБА_9 суд на даному етапі не приймає, так як питання доведеності чи недоведеності вини, правильності чи неправильності правової кваліфікації дій суд на даній стадії не вирішує.

Той факт, що ОСОБА_9 після видворення з території України нелегально повернувся до України, свідчить лише про його схильність до порушення встановлених цією державною законодавчих норм.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не доведено, а в судовому засіданні не встановлено, що ризики, існування яких стали підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі зменшилися або взагалі відсутні. Не доведено, що наразі існують нові обставини, які не були предметом судового розгляду під час вирішення клопотань про продовження та зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , та які виправдовують зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді застави, а також те, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 .

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 331, 369-372, 376, 392-393 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3