Справа № 351/1911/25
Номер провадження №1-кп/351/122/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Снятинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000167, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України та про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Снятинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000167, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2024, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

Ухвалою Снятинського районного суду від 29.12.2025 застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 продовжено до 26.02.2026.

Прокурор під час судового засідання подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою терміном 60 діб без визначення розміру застави. Клопотання отримане обвинуваченим та захисником у встановленому КПК України порядку.

У клопотанні прокурор зазначає, що у березні 2025 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на незаконне виготовлення наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу з метою подальшого неодноразового незаконного збуту вказаного наркотичного засобу групою осіб та отримання прибутку.

З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, при невстановлених досудовим розслідування обставинах, часі та місці, незаконно виготовили наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, з метою подальшого збуту, який незаконно зберігали у невстановленому місці.

З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на незаконний збут наркотичних засобів ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 6, 7, 8, 12, 13, 26, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на отримання грошових коштів за незаконний збут наркотичних засобів, створили онлайн канал у додатку «Whats App», за допомогою якого незаконно збували наркотичні засоби канабіс.

Так, ОСОБА_5 у невідомий період часу, не пізніше ніж 10:55 год 14.06.2025, більш точного періоду часу досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою спільно із ОСОБА_4 , з метою отримання прибутку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вони збувають наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, шляхом продажу за ціною 700 (сімсот) гривень, незаконно збули ОСОБА_7 , заздалегідь виготовлену рослинну речовину, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів від 02.07.2025 є наркотичним засобом, обіг, якого обмежено канабісом у кількості 4,3903 грама, яку вони після переказу на обумовлений банківський рахунок грошових коштів заховали неподалік території Снятинського УЕГГ ПАТ «Івано-Франківськгаз», яка знаходиться по вул. 1-го Грудня, 34 у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області, надавши при цьому ОСОБА_7 інформацію про місце знаходження наркотичних засобів.

Окрім цього, приблизно в період з 14:50 год по 15:10 год 21.08.2025, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою спільно із ОСОБА_4 , при цьому, виконуючи кожен свою роль та окремі злочинні дії з метою отримання прибутку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вони збувають наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, шляхом продажу за ціною 3000 (три тисячі) гривень, незаконно, повторно збули ОСОБА_7 , заздалегідь виготовлену рослинну речовину, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів від 02.09.2025 є наркотичним засобом, обіг, якого обмежено канабісом у кількості 10,065 грама, яку ОСОБА_4 після переказу грошових коштів на обумовлений банківський рахунок заховав навпроти від будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який знаходиться неподалік від території КНП «Снятинська БПЛ» Снятинської міської ради, яка знаходиться по вул. Стефаника, 2 у м. Снятин, надавши при цьому ОСОБА_7 інформацію про місце знаходження наркотичних засобів.

Також, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою спільно із ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без належного на те дозволу, всупереч вимогам ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» у період з березня 2025 року по 23 вересня 2025 року, більш точного періоду досудовим розслідуванням не встановлено, на заздалегідь підготовленій земельній ділянці з координатами: 48°25`59.5"N, 25°32`20.3"Е (48.433161,25.539269), яка знаходиться за межами населених пунктів, між м. Снятин та с. Хутір-Будилів Коломийського району Івано-Франківської області здійснили незаконний посів та вирощування нарковмісних рослин роду Коноплі в кількості 37 кущів з метою виготовлення із них наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу та його подальшого збуту.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою спільно із ОСОБА_4 , приблизно у період часу з 11:10 год по 16:45 год 23.09.2025 зрізали зазначені вище незаконно вирощені нарковмісні рослини роду конопель у кількості 37 рослин, із яких у подальшому незаконно виготовили наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, який зберігали із метою збуту до 29.09.2025.

У ході проведення санкціонованих обшуків 29.09.2025 в господарстві, яке знаходиться по АДРЕСА_2 виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс у кількості 2259,3257 грама, в господарстві, яке знаходиться по АДРЕСА_3 виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс у кількості 2172 грама, які незаконно виготовили, перевезли до вказаних господарств ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та зберігали наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною кількістю 4431,3257 грама, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 року за №513/4734 становить особливо великий розмір, з метою подальшого незаконного збуту, діючи за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, 29 вересня 2025 року під час проведення працівниками відділення поліції №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено пластикову банку із речовиною, яка відповідно до висновку експерта від 16.10.2025 являється вибуховою речовиною метальної дії нітроцелюлозним (бездимним) одноосновним порохом з дифеніламіном (стабілізатор нітроцелюлозних порохів), яку не маючи передбаченого «Положенням про дозвільну систему», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також, боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, дозволу, незаконно, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння за місцем проживання зберігав ОСОБА_5 .

Також, під час дії воєнного стану, який введено на території України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалась та який діє на теперішній час, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приблизно о 22:12 год 20.09.2025 прибули до території УВО «УТОС», що по вул. Трудова, 7 у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області та із складського приміщення таємно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану викрали 80 протигазів з фільтрами та сумками, вартістю по 359 гривень кожен, які належали ОСОБА_8 .

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 крадіжки майна потерпілому ОСОБА_8 спричинено майнову шкоду на загальну суму 28720 гривень.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. За вчинення злочину, відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 29.09.2025 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, 30.09.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України у незаконному виготовленні, перевезенні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

31 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України у незаконному виготовленні, перевезенні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах та ч. 1 ст. 263 КК України у придбанні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

19 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 4 ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднаній із проникненням в інше приміщення;

- ч. 1 ст. 263 КК України - у придбанні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу;

- ч. 2 ст. 307 КК України у незаконному виготовленні, перевезенні і збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 307 КК України - у незаконному виготовленні, перевезенні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах;

- ч. 2 ст. 310 КК України - у незаконному посіві та вирощуванні рослин конопель у кількості від десяти рослин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з метою збуту.

Також у клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), про що свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, так як найтяжчий із інкримінованих злочинів відноситься до категорії особливо тяжких, за який передбачене покарання відповідно до санкції ч. 3 ст. 307 КК України позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- можливість незаконно впливати на свідків чи потерпілого у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), про що свідчить той факт, що свідки та потерпілий станом на даний час враховуючи принцип безпосередності не надавали безпосередньо суду свої покази. Перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих тощо. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), що свідчить той факт, що досудовим розслідуванням встановлено, причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів проти власності, а також у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з огляду на кількість та систематичність вчинених злочинів та на кількість вилучених наркотичних засобів, підозрювані готувалися неодноразово збувати наркотичні засоби, і можуть і надалі вчиняти злочини у сфері обігу наркотичних засобів.

Вказане вище свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання процесуальних рішень.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначила, що відсутні жодні докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, крім того у клопотанні відсутній строк, на який необхідно продовжити запобіжний захід.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд продовжує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до порядку, визначеного Главою 18 КПК України, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні.

Отже, можна дійти висновку про те, що за наявності клопотання сторони обвинувачення має бути вирішено саме питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , оскільки строк тримання під вартою останнього завершується 26.02.2026.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених статтею 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_5 під вартою з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. За вчинення злочину, відповідно до ч. 3 ст. 307 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи вимоги частини 3 статті 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , визначених частиною 1 статті 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду та можливість незаконно впливати на свідків чи потерпілого у кримінальному провадженні.

З огляду на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд оцінює заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_5 від суду, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, в сукупності з іншими обставинами, якими підтверджується наявність такої небезпеки.

Вказані обставини свідчать про негативну репутацію ОСОБА_5 та наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливості переховування обвинуваченого від суду, можливості вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення таможливості незаконно впливати на свідків чи потерпілого у кримінальному провадженні.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого,також судом враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Тому, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених статтями 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, судовий розгляд не завершено.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи викладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 17.04.2026).

Крім того, згідно з пунктом 5 частини 4 статті 183 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі наведеного, керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196 197,199, 331, 369, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою обчислювати з 17 лютого 2026 року.

Строк дії ухвали до 17 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Івано-Франківської установи виконання покарань №12».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_9