ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/353/26 Справа № 202/4779/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 29 січня 2026 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Якутської області Верхоянського району, с. Усть-Куйга, громадянки України, маючи середньо-технічну освіту, працюючої на посаді менеджера з персоналу ДМП ВКГ ДЗД, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 29 січня 2026 року підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 березня 2026 року з визначенням застави у розмірі 266 240 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що у розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, що не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначив, що наявним є ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового слідства та суду, зважаючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі доведення її винуватості, найтяжчий з котрих, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Вказав, що можливим є застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Також зазначив, що приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину доцільним є визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або особистої поруки.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обґрунтованість підозри у заволодінні ОСОБА_7 коштами державного підприємства, як необхідна складова для обрання їй найсуворішого виду запобіжного заходу, стороною обвинувачення доведена на підставі належних і допустимих доказів не була. Додатні до клопотання докази жодним чином не підтверджують її причетність до інкримінованих злочинів.

Зазначає, що ризики є надуманими, безпідставними та не містять належного обґрунтування. Протягом 9 місяців досудового розслідування ОСОБА_7 жодним чином не перешкоджала здійсненню досудового розслідування, не переховувалась від органів досудового розслідування. ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, позитивну службову характеристику, є пенсіонеркою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в частині необґрунтованості підозри.

Таким чином, пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні даних злочинів є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує

Апеляційний суд приходить до висновку, що підозрювана ОСОБА_9 , зважаючи на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення її винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення нею кримінальних правопорушень, вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, матеріальне становище та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування останньої на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення підозрюваній ОСОБА_7 застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки таке рішення в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 сплатила заставу, а тому вважати її непомірною підстав не має.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваної ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 29 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4