Справа № 308/5364/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву представника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 у розгляді скарги представника скаржника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:

В моє провадження в порядку автоматизованого розподілу надійшла заява представника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 у розгляді скарги представника скаржника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Заява про відвід судді подана в письмовій формі та мотивована тим, що ухвалою слідчої судді ОСОБА_4 від 13.03.2026 у справі №308/5364/25 провадження було відкрито та призначено судове засідання на 16 березня 2026 року о 16:30. Відповідно до картки руху документа в системі «Електронний суд» зазначена ухвала була доставлена в електронний кабінет: адвокату ОСОБА_3 та скаржнику (Виноградівський відділ ДРАЦС) 16.03.2026 о 16:25, тобто за 5 хвилин до початку засідання; Головному управлінню Національної поліції в Закарпатській області 17.03.2026 о 02:05, тобто вже після закінчення призначеного засідання; повістку про виклик ГУНП отримало 17.03.2026 о 10:53.

Вказує, що водночас слідчий ОСОБА_5 ще 16.03.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, тобто ще до того, як офіційно отримав будь-які процесуальні документи у цій справі.

Вважає, що зазначений факт може бути пояснений лише одним: слідчий був завчасно повідомлений про засідання судом або безпосередньо, що суддею або працівниками суду (наприклад, секретарем) завчасно повідомили слідчого по телефону про час та дату розгляду справи, оскільки жодним іншим шляхом він не міг дізнатися про його призначення до офіційного отримання документів.

Натомість представника скаржника адвоката ОСОБА_3 та самого скаржника по телефону ніхто не повідомив - ані суддя, ані працівники суду.

Таким чином, при формально однаковому строку вручення (за 5 хв до засідання) сторони опинилися у нерівному становищі: слідчий мав фактичну можливість підготуватися та своєчасно з явитись, тоді як представник скаржника такої можливості позбавлений не був.

Вважає, що ця обставина свідчить про позапроцесуальне спілкування судді з однією зі сторін (органом досудового розслідування) та неоднакове ставлення до учасників провадження.

Натомість адвокат ОСОБА_3 отримав ухвалу о 16:25 того ж дня, за 5 хвилин до початку засідання, і жодного телефонного повідомлення від суду не отримував. Таким чином, суд забезпечив органу досудового розслідування фактичну можливість підготуватися до засідання і вчиняти процесуальні дії, тоді як представник скаржника такої можливості був позбавлений. Заявник вважає, що це є прямим порушенням засади рівності учасників провадження, закріпленої у ч. 2 та ч. 6 ст. 22 КПК України та п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

Окрім того вказує, що суддя ОСОБА_4 двічі відмовила адвокату ОСОБА_3 у задоволенні клопотань про участь у засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів: ухвалою від 13.03.2026 та ухвалою від 27.03.2026. Підставою для відмови слугувало твердження про відсутність організаційних можливостей, оскільки «в суді наявні лише чотири зали для проведення судових засідань в режимі відеоконференції».

Проте 04 березня 2026 року адвокат ОСОБА_3 брав участь в іншому кримінальному провадженні в тому самому Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області. Слідча суддя того самого суду ОСОБА_6 задовольнила клопотання адвоката ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, відповідно до ухвали від 02.03.2026.

Таким чином, в один і той самий період часу, в одному і тому самому приміщенні суду, з використанням тих самих чотирьох залів ВКЗ суддя ОСОБА_7 мала технічну можливість для проведення засідання у режимі ВКЗ, тоді як суддя ОСОБА_4 стверджує, що такої можливості не мала.

Вважає, що жодної об?єктивної різниці між цими двома справами в частині матеріально-технічного забезпечення суду не існує. Обидва засідання відбувалися в тому самому суді, з тими самими залами та тим самим обладнанням. Довідкою Територіального управління ДСА України в Закарпатській області від 20.03.2026 N? 361 підтверджено, що в Ужгородському міськрайонному суді наявні чотири зали, обладнані технічними засобами для проведення ВК3.

Зауважує, що наведене спростовує твердження судді ОСОБА_4 про існування об?єктивних перешкод і свідчить про те, що відмова у задоволенні клопотань адвоката ОСОБА_3 була зумовлена не об?єктивними обставинами, а упередженим ставленням судді до представника скаржника.

Представник скаржника вважає, що суддя є упередженою, нерівно ставиться до учасників провадження та вже сформулювала внутрішнє переконання щодо результату справи на користь сторони обвинувачення.

На підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, представником заявлено про відвід слідчому судді ОСОБА_4 .

В призначене судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи в межах заявленого відводу, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлений як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Що стосується доводів заявника про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, суд виходить з наступного.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Так Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенкопроти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див.,зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`активну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Заявник вказує, що основними підставами для відводу слідчого судді від розгляду скарги представника скаржника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна є те, що слідчим суддею було допущено факти нерівного повідомлення сторін про засідання та у відмові у підключенні до ВКЗ для проведення судового засідання в режимі відео конференції. Вважає, що суддею ОСОБА_4 були допущені грубі порушення вимог КПК України.

Аналізуючи підстави для відводу, суддя вважає, що доводи, викладені у заяві про відвід, вказують на незгоду адвоката ОСОБА_3 з процесуальними діями і рішеннями слідчої судді ОСОБА_4 при розгляді справи заявника.

Дослідивши доводи заявника, суд вважає недоведеним факт наявності підстав передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України для задоволення заяви заявника про відвід слідчого судді під час розгляду скарги представника скаржника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Наведені в письмовій заяві обставини про відвід слідчого судді ОСОБА_4 є такими, які не викликають сумнів у її неупередженості, а також не містять належних та підтверджених обставин, які б викликали сумнів у її неупередженості та унеможливлювали ухвалення слідчим суддею об`єктивного процесуального рішення у справі.

Будь-які докази на підтвердження фактів, які б свідчили про особисту зацікавленість слідчого судді в розгляді скарги чи його упередженість в матеріалах справи відсутні.

Доводи, викладені у заяві про відвід, щодо наявності сумнівів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді даної скарги жодним належним та допустимим доказом не підтверджені.

Суд звертає увагу, що сторона заявника не позбавлена можливості оскаржувати рішення суду ( слідчого судді) до суду апеляційної інстанції. Незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді, не може бути підставою для відводу.

Слід зазначити, що заява про відвід фактично обґрунтовується незгодою із процесуальними рішеннями і діями судді, проте вказані обставини не є підставою для відводу судді, та можуть бути в подальшому оскаржені та перевірені в апеляційних чи касаційних інстанціях під час перегляду кінцевого рішення у даній справі.

Підсумовуючи вказане, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді (самовідвід) є процесуальним обов`язком, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і заявником не доведено наявність підстав передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України під час здійснення розгляду вказаної справи, які б слугували підставою для задоволення заяви про відвід і які унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у ній.

У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов, регламентованих п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, однак, останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами у розумінні ст. 83 КПК України.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Зважаючи на викладене, суд при розгляді заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді не знайшов факт підтвердження наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді скарги представника скаржника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а відтак відсутні правові підстави для задоволення заяви про відвід слідчого судді.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, наведені захисником як підстави відводу слідчого судді ОСОБА_4 не можуть бути підставою для відводу судді, а відтак заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Отже, судом не встановлено підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_4 , передбачені ст. 75 КПК України.

Враховуючи, що обставин, за наявності яких слідчий суддя підлягав би безумовному відводу, при розгляді заяви не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 у розгляді скарги представника скаржника Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1