ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1151/26 Справа № 214/8572/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0006525 від 20,.05.2005 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововасилівка, Софіївського району, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку, військовослужбовець, старший солдат, стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , має професійно-технічну освіту, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджено за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.4 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.4 ст.408 КК України та призначено покарання за:

ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

ч. 4 ст. 408 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо початку строку відбування покарання; зарахування у строк покарання час попереднього ув?язнення відповідно до ст. 72 КК України; запобіжного заходу; стягнення витрат за проведення судових експертиз; долі речових доказів.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника другого відділення охорони взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому звані «старший солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, 19 квітня 2025 року старший солдат ОСОБА_8 самовільно без дозволу командира залишив місце служби по АДРЕСА_2 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_8 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, старшого солдата ОСОБА_8 , 30.07.2025 року не було затримано в порядку ст.208 КПК України працівниками поліції відділення поліції № 4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. П. Глазового, буд. 2-А.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення, зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи заборону їх в обігу, не маючи дозволу на їх придбання, зберігання та носіння, в порушення Постанови ВРУ «Про право власності на окремі види майна» і Додатку № 2 до цієї Постанови від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них» у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених обставинах, незаконно придбав у невстановлений слідством спосіб: згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/31409-ВТХ від 18.08.2025 року наступально-оборонну осколкову ручну типу DM51A2, 89 (вісімдесят дев`ять) патронів, які згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/31533-БЛ від 14.08.2025 року є боєприпасами 5,45 мм, проміжними патронами зразка 1974 року до бойової нарізної автоматичної вогнепальної зброї калібру 5,45 (автоматів «АК-74», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій) та до стрільби придатні і 16 (шістнадцять) патронів, які згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/31537-БЛ від 15.08.2025 року є боєприпасами 7,62 мм, гвинтівковими патронами центрального бою до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм гвинтівки та карабіни системи Мосіна, гвинтівки СВД, СВТ, кулемети ПК, ПКТ та ін. і до стрільби придатні, які він визначив для себе як бойові припаси.

Придбавши у такий спосіб вищевказані бойові припаси наступально-оборонну осколкову ручну типу DM51A2, 89 (вісімдесят дев`ять) патронів, калібру 5,45мм та 16 (шістнадцять) патронів калібру 7,62 мм, без передбаченого законом дозволу ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що зберігання, придбання і носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу забороняється, діючи умисно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29.07.2025 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , зберігав наступально-оборонну осколкову ручну типу DM51A2, 89 (вісімдесят дев`ять) патронів, калібру 5,45 мм та 16 (шістнадцять) патронів калібру 7,62 мм.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого умислу, направленого на носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 29.07.2025 приблизно о 21:30 годині приніс вказаний бойовий припас в громадське місце, до коридору на 7-му поверсі будинку АДРЕСА_3 , чим скоїв незаконне зберігання та носіння бойового припасу, а саме наступально-оборонної осколкової ручної гранати типу DM51A2.

В подальшому, в період часу з 22:36 години 29.07.2025 по 00:25 години 30.07.2025 року в ході огляду місця події, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , проведеного в присутності та за письмовою згодою власника квартири ОСОБА_8 , старшим слідчим СВ ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській ОСОБА_9 , в було виявлено та вилучено вищевказані бойові припаси 89 (вісімдесят дев`ять) патронів калібру 5,45 мм, які згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/31533-БЛ від 14.08.2025 року є боєприпасами 5,45 мм, проміжними патронами зразка 1974 року до бойової нарізної автоматичної вогнепальної зброї калібру 5,45 (автоматів «АК-74», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій) та до стрільби придатні і 16 (шістнадцять) патронів калібру 7,62 мм, які згідно висновку експерта №СЕ-19/104-25/31537-БЛ від 15.08.2025 року є боєприпасами 7,62 мм, гвинтівковими патронами центрального бою до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм гвинтівки та карабіни системи Мосіна, гвинтівки СВД, СВТ, кулемети ПК, ПКТ та ін. і до стрільби придатні, чим скоїв незаконне придбання та зберігання бойових припасів.

Крім того, ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення, зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, маючи злочинний умисел, 29.07.2025 приблизно о 21.30 годині перебуваючи в громадському місці, коридорі на 7-му поверсі в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , приніс з собою зі своєї квартири (згідно висновка експерта №СЕ-19/104-25/31409-ВТХ від 18.08.2025 року) наступально-оборонну осколкову ручну гранату типу DM51A2 та знаходячись в громадському місці, в коридорі вищезазначеного будинку, демонструючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих норм поведінки та моральності в суспільному житті, в порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, бажаючи самоствердитись та протиставити себе іншим громадянам, суспільству, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тримаючи ручну гранату в руках, попередньо вийняв запобіжне кільце, таким чином привів гранату в бойову готовність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння кинув її на підлогу біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 здійснивши вибух при цьому пошкодивши вхідні двері до квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим створив реальну загрозу життю та здоров`ю цивільного населення.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України у частині призначення покарання та застосувати ст. 69 та ст. 75 КК України, та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом із застосуванням положень ст. 75 КК України.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржений вирок суду 1-ї інстанції є неправильним та незаконним.

Ввважає, що було застосовано дуже суворе покарання та суд не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, не врахував підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зауважує, що суд при призначенні покарання не врахував наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений за ч.4 ст.408 КК України, не врахував наявність письмової згоди військової частини на повернення ОСОБА_8 для проходження військової служби. Просить врахувати, що цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені. Потерпілі ніяких претензій до ОСОБА_8 не мають.

Звертає увагу, що у вироку суду не було враховано той факт, що ОСОБА_8 одружений, має на утриманні малолітню доньку, є військовослужбовцем, раніше не судимий, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. Згідно досудової доповіді Саксаганського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області від 01.12.2025 року, дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результатів оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства та також суд не врахував наявність письмової згоди військової частини на повернення ОСОБА_8 для проходження військової служби.

Наголошує, що визначене судом покарання є дуже суворим. Зазначає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, все це у сукупності надає право суду, застосовуючи вимоги ст.69 та ст. 75 КК України, та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України.

Окремо звертає увагу, що судом було порушено загальні засади кримінального провадження, зокрема положення ст. 22 КПК України, яка зазначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні при апеляційному розгляді підтримав свою апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_8 , просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, як законний та обгрунтований.

З огляду на те, що категорія обвинувачення та характер апеляційної скарги захисника обвинуваченого не тягнуть за кримінальним процесуальним законом обов`язкової участі обвинуваченого в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає наступне:

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисника встановлені вироком суду 1-ї інстанціїї фактичні обставини провадження та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України не оспорюються, а тому апеляційним судом вирок в цій частині не перевіряється.

В апеляційній скарзі захисника ставиться питання про надмірну суворість обраного обвинуваченому покарання. На думку захисника суд належним чином не врахував дані про особу обвинуваченого, фактичні обставини справи, які давали підстави для застосування до ОСОБА_8 правил ст.69 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання в порядку ст.75 КК України.

За приписами ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимогу закону повинні бути додержані судом і при вирішення питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 покарання належним чином було додержано вказані вимоги закону.

Так судом враховано, що ОСОБА_8 вчинено два тяжких та один особливо тяжкий злочин, що свідчить про підвищенну небезпеку обвинуваченого для суспільства. Вироком в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховане щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочинів. Обставин, які би обтяжували покарання, судом не встановлено.

Судом враховані дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник у апеляційної скарзі. Проте, ці обставини існували і на час вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень і не були обставинами, які утримали його від противоправної діяльності.

Згідно ст.69-1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Тобто, законом про кримінальну відповідальність прямо заборонено можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, особі засудженій за вчинення злочину, передбаченого ст.408 КК України.

Крім того, ні судом 1-ї інстанції, ні апеляційним судом не встановлено, а в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Тому колегія суддів вважає, що прохання захисника про застосування до обвинуваченого правил ст.69-1 КК України не грунтується на законі та матеріалах провадження, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції законно та обгрунтовано обрав обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а його міра є справедливою та достатньою для виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За приписами ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, вказаною нормою заначена прямя заборона застосування до осіб, засуджених за ст.408 КК України, звільнення від відбування покарання. Крім того, із врахуванням тяжкості сукупності вчинених кримінальних правопорушеннь колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при реальному застосуванні покарання у виді позбавлення волі.

Щодо доводів апеляційної скарги про бажання обвинуваченого продовжити службу в лавах ЗСУ, то колегія суддів звертає увагу на можливість при виконанні вироку умовно дострокового звільнення засудженного від відбування покарання в порядку ст.81-1 КК України для проходження військової служби.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає оскаржений вирок суду 1-ї інстанціїї законним та обгрунтованим. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винним та засуджено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст.296, ч. 4 ст. 408 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4