Справа № 344/3857/26
Провадження № 1-кс/344/1851/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 26.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , звернувся з клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2026 приблизно о 18 год 51 хв громадянин Республіки Польща ОСОБА_8 , керуючи автопоїздом у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхав з території митного терміналу ТзОВ «Кобра», що розташований по вулиці Польова, 6, в м. Івано-Франківську і зупинився перед заїздом на його територію. В цей час, з правої сторони автопоїзда, підійшов охоронець митного терміналу ОСОБА_9 . Водій ОСОБА_5 вийшов до нього, деякий час з ним спілкувався, далі повернувся за кермо тягача і знову вийшов до охоронця, який на той момент вже перебував перед передньою лівою частиною тягача VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після короткого спілкування водій ОСОБА_5 сів за кермо тягача автопоїзда, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не подивився, де знаходиться охоронець митного терміналу, відновив рух автопоїзда унаслідок чого вчинив наїзд та переїзд охоронця ОСОБА_9 , й без зупинки продовжив рух за маршрутом.

При цьому ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., п. 2.3. б), д) та п. 10.1.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Під час огляду місця події вилучено автопоїзд у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яких виявлено свіжі сліди витертого бруду та мікроволокна одягу.

26 лютого 2026 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Перемишль Республіка Польща, зареєстрованому у с. Мальховіце район Перемишль, громадянину Республіки Польща, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри повністю підтверджується протоколом огляду місця події від 25.02.2026 (у місці ДТП) та додатками до нього, згідно яких труп потерпілого та слідова інформація характерна для наїзду і переїзду потерпілого знаходиться ближче до лівого краю проїзної частини дороги, протоколом огляду місця події від 25.02.2026 (огляд автопоїзда), яким встановлено наявність свіжих слідів витертого бруду на балках передньої та задньої осі тягача, на задній осі причепа з лівої сторони виявлено об`єкт схожий на волокно одягу, протоколом огляду відеозапису від 26.02.2026, яким встановлено, що водій ОСОБА_5 спілкувався із потерпілим ОСОБА_9 перебуваючи перед передньою частиною тягача, після чого сів за кермо тягача та одразу ж розпочав рух автопоїзда, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , належить до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний, який є громадянином Республіки Польща, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, може виїхати за межі території України та не повернутись;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події, злочин вчинений неподалік місця проживання підозрюваного, а тому свідками події можуть бути особи, з якими підозрюваний знайомий;

На думку сторони обвинувачення, до підозрюваного ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу та запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Слідчий підтримав клопотання.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, вказав, що наведені ризики не виправдовують застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Просив врахувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, його дружина перебуває на 7-му місяці вагітності та проживає за межами України. На утриманні у підозрюваного також перебувають батьки з інвалідністю. Підозрюваний позитивно характеризується по місцю роботи, працює водієм з 2015 року і жодного разу не порушив правила дорожнього руху. Також вказав, що злочин у якому підозрюється його підзахисний є неумисним. Просив врахувати, що завдяки його підзахисному з початку повномасштабного вторгнення здійснюється транспортування різного роду гуманітарної допомоги, таких рейсів було понад шістдесят.

Надав заяву ОСОБА_10 від 27.02.2026, в якій остання підтвердила свою згоду про надання можливості тимчасового проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у випадку, якщо слідчий суддя прийде до переконання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - визначити розмір застави.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, додав, що шкодує про вчинене та має бажання відшкодувати матеріальну шкоду. Середньомісячний дохід становить 4500 злотих.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000109 від 26.02.2026 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

26.02.2026 ОСОБА_8 затримано згідно ч. 4 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

26.02.2026 постановою слідчого залучено перекладача.

26.02.2026 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме про те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, яке було перекладено з української мови на польську та 26.02.2026 вручено підозрюваному.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів, які містяться в матеріалах клопотання: протоколами оглядів місця події від 25.02.2026, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.02.2026, протоколу огляду документу (відеозапису) від 26.02.2026, протоколу допиту свідка від 26.02.2026.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюваний, підозрюваний, який є громадянином Республіки Польща, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, може виїхати за межі території України та не повернутись. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих, так як досудове розслідування триває, встановлюються очевидці події, злочин вчинений неподалік місця проживання підозрюваного, а тому свідками події можуть бути особи, з якими підозрюваний знайомий.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги: молодий вік підозрюваного, те, що одружений, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце роботи та проживання раніше не судимий; те, що такий озитивно характеризується за місцем роботи «TOMALO TRANS», його доходи за місяць становлять 4500 злотих. Також, слідчий суддя враховує заяву ОСОБА_11 , яка надала свою згоду на проживання ОСОБА_12 на проживання за місцем знаходження її майна АДРЕСА_1 на весь час проведення досудового розслідування та судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

Санкція злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, тобто є тяжким злочином.

При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якому підозрюється ОСОБА_8 .

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

У той же час інші доводи сторони захисту не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків. Міцність соціальних зв`язків підозрюваного не є безумовною підставою для відмови в задоволенні поданого клопотання та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У рішенні «Марченко проти України» Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, враховуючи конкретні обставини та інкриміновану ОСОБА_8 участь у кримінальному правопорушенні, наслідки даного правопорушення, його характер, неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

Застосування домашнього арешту, не здатне запобігти ризикам.

З цих же підстав не підлягає до задоволення клопотання сторони захисту директора польської компанії «TOMALO TRANS» про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.

Таким чином, враховуючи вище зазначені ризики і наявність обґрунтованої підозри, те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є прийнятним.

Задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вже, зазначено кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 та інкриміноване кримінальне правопорушення, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 квітня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави у 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання та даних про особу підозрюваного, який є іноземцем, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

Тяжкість кримінального правопорушення, як і його наслідки (безумовно тяжкі), як і ті факти, що підозрюваний ОСОБА_13 є громадянином Республіки Польща, перебував в України тимчасово, здійснював з початку введення воєнного стану постійні гуманітарні перевезення, не мав в Україні зареєстрованого місця проживання, за встановлених обставини слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами, які посилюють до об`єктивного максимуму вище зазначені ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

Отже слід, зокрема,що підозрюваний є іноземцем слід покласти наступні обов`язки, які на думку слідчого судді забезпечать його належну процесуальну поведінку та з урахуванням такого, що такий забезпечений житлом на території України, а саме :

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді Івано-Франківської області Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 квітня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_8 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 ( девяносто девять тисяч вісісот сорок ) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк : ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 26 квітня 2026 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді Івано-Франківської області Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 26 квітня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_14 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали 02.03.2026.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1