Справа №463/2375/26
Провадження №1-кс/463/2753/26
УХВАЛА

19 березня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

представника скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк,

в с т а н о в и в :

представник скаржника звернулась до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо нерозгляду клопотань представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 від 27 лютого 2026 року про витребування доказів та про допит свідків у кримінальному провадженні № 0001183 від 20 лютого 2026 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що вона як представник ОСОБА_4 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, із клопотаннями в кримінальному провадженні № 0001183 від 20 лютого 2026 року. Проте, станом на день подання скарги відповіді на дані клопотання скаржнику не надано. Оскільки вказана бездіяльність щодо розгляду клопотання порушує права скаржника, змушений звернутись із скаргою.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала з аналогічних підстав.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за № 0001183 від 20 лютого 2026 року, в межах якого представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, із клопотаннями від 27 лютого 2026 року про витребування доказів та про допит свідків.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається із матеріалів скарги, станом на момент подачі скарги до суду, про результати розгляду клопотання від 27 лютого 2026 року про витребування доказів та про допит свідків заявника та його представника не повідомлено, у зв`язку із чим останні вважають, що такі не розглянуті. Вказані обставини суб`єкт оскарження не спростував, зокрема, факт отримання клопотання, а також наявність у заявника процесуальних прав на подання відповідних клопотань.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, приходжу до переконання, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, допущено бездіяльність щодо розгляду клопотань, а тому скарга є підставною та підлягає до задоволення.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з врахуванням положень ч. 2 ст. 307 КПК України, визнання протиправною бездіяльності слідчого виходить за межі наданих слідчому судді повноважень в межах розгляду скарги на бездіяльність щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк.

Окрім цього, враховуючи положення ч. 2 ст. 307 КПК України, а також виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скарги в частині встановлення строку та зобов`язання повідомити суд також виходять за межі повноважень слідчого судді та не передбачене нормами КПК України, а тому до задоволення також не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, розглянути клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 від 27 лютого 2026 року про витребування доказів та про допит свідків у кримінальному провадженні № 0001183 від 20 лютого 2026 року та повідомити заявника про результати розгляду цих клопотань у встановлений законом строк.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_5