Справа № 456/4649/25
Провадження № 1-кп/456/200/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 14.08.2025, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого фрезерувальником ТОВ «Ужгородський машинобудівний завод», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 13.08.2025 близько 23:00 перебував на вул. Майдан Ринок у м. Стрию Львівської області неподалік будинку № 42, де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій один удар правою ногою в область обличчя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді синця в правій навколоочній ділянці, синець у лівій навколоочній ділянці, струс головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно заподіяв легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав та дав показання про те, що 13.08.2025 близько 23 год. він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_6 та рідним братом ОСОБА_7 сиділи на лавці на Майдані Ринок у м. Стрию, слухали іноземну музику та спілкувалися суржиком, оскільки приїхали з м. Суми та проживають у м. Стрию як внутрішньо переміщені особи. Неподалік від них на лавці сиділи невідомі йому особи. Хлопець на ім`я ОСОБА_8 з тієї компанії двічі підходив до них просити сигарету, а його брат ОСОБА_9 двічі його пригощав. Потерпіла ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_10 підійшли до них та зробили зауваження з приводу того, що вони розмовляють російською мовою. Вони відповіли, що не винні, оскільки приїхали в м. Стрий з м. Суми, бо така ситуація в Україні. Донька потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_10 вступила в бійку з його дівчиною ОСОБА_11 , яку він почав захищати. Тоді втрутилася потерпіла ОСОБА_4 . Хтось повалив його на землю. Коли він підвівся, не було мобільного телефону та окулярів, а потерпіла ОСОБА_4 сказала, що він зламав їй ніс, однак жодних ударів потерпілій він не наносив, крові на її обличчі не бачив. У цей день він вживав алкогольні напої. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, з якими вони поїхали в Стрийське РУП. Звідки утворилися тілесні ушкодження в потерпілої ОСОБА_4 та хто їх спричинив, сказати не може. Вину не визнає, оскільки йому самому було спричинено тілесні ушкодження, однак за медичною допомогою та з будь-якими заявами з приводу цього в Стрийське РУП він не звертався.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд розцінює як обраний обвинуваченим спосіб захисту, намір приховати свої злочинні дії та уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 про те, що 13.08.2025 близько 23:00 вона разом зі своєю донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_12 сиділа на лавці на Майдані Ринок у м. Стрию навпроти магазину «Лис Микита». Недалеко від них також на лавці сиділи невідомі їй особи, а саме: двоє чоловіків та одна жінка, які розмовляли між собою російською мовою та слухали російську музику. Її дочка ОСОБА_10 підійшла до них та зробила їм з приводу цього зауваження. Вона також підходила до них та робила те саме зауваження. Між ОСОБА_10 та невідомою жінкою з їх компанії розпочався конфлікт та шарпанина. Обвинувачений ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_10 , яка впала, а обвинувачений почав її душити за шию спереду. Вона почала обороняти свою доньку та відтягувати обома руками обвинуваченого від неї. Тоді брат обвинуваченого схопив її ззаду за комір футболки та відтягнув, а обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до неї та штовхнув обома руками, від чого вона не втрималася на ногах та впала на землю, а обвинувачений наніс один удар ногою в область обличчя. З носа сильно текла кров. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, яких викликали мешканці сусіднього будинку, та повезли їх у відділок, де вона написала заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень. Сам ОСОБА_5 , який завдав їй тілесних ушкоджень, цього не визнав і перед нею не вибачався;

показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , наданими в присутності представника служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради ОСОБА_14 , про те, що 13.08.2025 близько 23 год. вона разом з мамою ОСОБА_4 та ОСОБА_15 сиділи на лавці на ОСОБА_16 навпроти магазину «Лис Микита». Поруч з ними на іншій лавці сиділи двоє чоловіків та одна жінка, які розмовляли російською мовою та слухали російську музику. Вона підійшла до них і зробила їм з цього приводу зауваження, на що обвинувачений відповів нецензурною лайкою. Її мати також підійшла до них і зробила їм аналогічне зауваження. Між ними розпочався словесний конфлікт. Обвинувачений збив її з ніг, вона впала, тоді обвинувачений почав її душити. Мама почала її захищати. Тоді обвинувачений штовхнув її маму ОСОБА_4 обома руками в сторону, вона не втрималася на ногах і впала на землю, а обвинувачений правою ногою наніс їй удар в обличчя, з носа потекла кров. Двоє інших осіб, які були з обвинуваченим, не втручалися;

показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що 13.08.2025 близько 23 год. він разом із братом ОСОБА_5 та його дівчиною ОСОБА_11 сиділи на лавці на Майдані Ринок у м. Стрию навпроти магазину «Лис Микита», розмовляли, слухали музику. Поруч із ними на сусідній лавці сиділи невідомі йому особи. Хлопець із тієї компанії на ім`я ОСОБА_8 двічі підходив до них просити сигарету. Він його двічі пригощав. Через декілька хвилин до них підійшла жінка на ім`я ОСОБА_17 і зробила зауваження, що вони розмовляють російською мовою та слухають російську музику, була налаштована агресивно. Між ними розпочався словесний конфлікт. Тоді він звернувся до найстаршого на вигляд хлопця з тієї компанії, з яким відійшов на 15 м до сусідньої лавки. Поки спілкувався з ним, почув позаду шум, обернувся і побачив, що біля лавки відбувається шарпанина, брат ОСОБА_18 лежить на землі, а на ньому кілька людей з тієї компанії. Він почав розтягувати їх, допоміг брату ОСОБА_18 піднятися, який виявив відсутність телефону та окулярів. Через декілька хвилин він знайшов братові окуляри, а телефон повернула невідома дівчина, яка знайшла його. Бачив потерпілу, яка разом з донькою підходила до них і робила їм зауваження, що вони розмовляють російською мовою та слухають російську музику. Як брат ОСОБА_18 наносив удар потерпілій не бачив, бо в цей час спілкувався з невідомим йому чоловіком. Звідки в потерпілої утворилися тілесні ушкодження, йому невідомо. В медичний заклад з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень не звертався;

показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що 13.08.2025 близько 23 год. вона разом зі своїми хлопцем ОСОБА_5 та його братом ОСОБА_7 сиділи на лавці на ОСОБА_16 у м. Стрию навпроти магазину «Лис Микита», розмовляли, слухали музику. Поруч із ними на сусідній лавці сиділи невідомі їй особи. Хлопець із тієї компанії на ім`я ОСОБА_8 двічі підходив до них просити сигарету. Вітер ОСОБА_9 його двічі пригощав. До них почали підходити хлопці та дівчата з сусідньої компанії, серед яких була ОСОБА_10 . Через декілька хвилин до них підійшла жінка на ім`я ОСОБА_17 і зробила зауваження, що вони розмовляють російською мовою та слухають російську музику, була налаштована агресивно. Між ними розпочався словесний конфлікт. Тоді донька потерпілої ОСОБА_10 вчепилася їй у волосся, а її хлопець ОСОБА_19 став на її захист, намагався заспокоїти потерпілу, вживав нецензурну лайку. Сама вона вживала слабоалкогольний напій, а ОСОБА_19 випив 2 л пива. До ОСОБА_18 підбігли невідомі хлопці, які почали його штовхати, він не втримався на ногах і впав на землю, загубивши телефон та окуляри. Не бачила, як ОСОБА_19 наносив удар потерпілій, бо була в паніці та ні за ким не слідкувала. Крові з носа потерпілої, яка сиділа на асфальті біля дерева, теж не бачила. Звідки в потерпілої утворилися тілесні ушкодження, їй невідомо;

витягом з ЄРДР № 0000250 від 14.08.2025, відповідно до якого 14.08.2025 у Стрийське РУП ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_3 , щоб притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 13.08.2025 близько 23 год. у АДРЕСА_4 в ході словесного конфлікту спричинив їй тілесні ушкодження /а.с. 37/;

рапортом від 14.08.2025, відповідно до якого 14.08.2025 отримано заяву, яку зареєстровано в ЄО за № 18786 від 14.08.2025, чергового лікаря-травматолога Стрийської ЦРЛ Гладія, який повідомив, що 14.08.2025 о 16:05 за наданням медичної допомоги звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку 13.08.2025 о 23:00 побили два невідомих чоловіки та одна жінка. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку, астено-вегетативний синдром. Забійне садно правої виличної кістки, множинні садна м`яких тканин лівого передпліччя, колінного суглобу та гомілки /а.с. 38/;

рапортом від 14.08.2025, відповідно до якого 13.08.2025 отримано заяву, яку зареєстровано в ЄО за № 18748 від 13.08.2025, відповідно до якого 13.08.2025 о 23:33 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 13.08.2025 о 23:32 за адресою: м. Стрий, Майдан Ринок відбувається бійка /а.с. 39-40/;

заявою ОСОБА_4 від 14.08.2025, зареєстрованою в ЄО 14.08.2025 за № 18754, відповідно до якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 13.08.2025 близько 23 год. у м. Стрию на вул. Майдан Ринок, 42 в результаті словесного конфлікту спричинив їй тілесні ушкодження /а.с. 41/;

висновком експерта № 125/2025 від 15.08.2025, відповідно до якого в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: синець у правій навколоочній ділянці, синець у лівій навколоочній ділянці, переривчасте садно на передній поверхні ділянки проекції лівого колінного суглобу. Також, вивчивши дані з наданої для проведення судово-медичної експертизи документації, встановлено, що ОСОБА_4 зверталася за медичною допомогою в травмпункт КНП «ТМО «СМОЛ» 14.08.2025, де її було оглянуто лікарем-неврологом та виставлено діагноз: «Астено-вегетативний синдром. Струс ГМ». Закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця в правій навколоочній ділянці, синця в лівій навколоочній ділянці, струсу головного мозку утворилася від дії тупого (тупих) предмету (предметів), могла виникнути 13 серпня 2025 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Переривчасте садно на передній поверхні ділянки проекції лівого колінного суглобу також утворилося від дії тупого (тупих) предмету (предметів), могло виникнути 13 серпня 2025 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитись у результаті падіння на площину з висоти власного росту (вертикального чи близького до нього положення), немає /а.с. 42-46/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2025 з фототаблицями до нього, складеним дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 , з участю потерпілої ОСОБА_4 , статиста ОСОБА_21 , в присутності понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , в ході якого потерпіла ОСОБА_4 відтворила механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 13.08.2025 близько 23:00 в м. Стрию на вул. Майдан Ринок навпроти магазину «Лис Микита», зокрема, показала, як невідомий чоловік підійшов до неї, схопив рукою ззаду за футболку та відтягнув її. Підійшовши до представленого їй статиста, показала, як обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до неї, штовхнув у сторону обома руками, від чого вона не втрималася на ногах і впала на землю, та одразу копнув ногою в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження /а.с. 47-53/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 18.08.2025 з диском до нього, складеним дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 , з участю неповнолітнього свідка ОСОБА_24 , представника служби в справах дітей ОСОБА_14 , психолога ОСОБА_25 , статиста ОСОБА_26 , в присутності понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , в ході якого свідок ОСОБА_24 відтворила механізм спричинення її матері ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 13.08.2025 близько 23:00 в м. Стрию на вул. Майдан Ринок навпроти магазину «Лис Микита», зокрема, показала, що 13.08.2025 близько 23 год. вона разом з мамою ОСОБА_4 та ОСОБА_15 сиділи на лавці на Майдані Ринок навпроти магазину «Лис Микита». Поруч з ними на іншій лавці сиділи двоє чоловіків та одна жінка, які розмовляли російською мовою та слухали російську музику. Підійшовши до представленого їй статиста, показала, як обвинувачений ОСОБА_5 підійшов до її матері ОСОБА_4 , штовхнув її в сторону обома руками, від чого вона не втрималася на ногах і впала на землю, та одразу копнув правою ногою в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження /а.с. 61-63/;

протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2025 з фототаблицями до нього, складеним дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 , з участю свідка ОСОБА_12 , статиста ОСОБА_29 , в присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , в ході якого свідок ОСОБА_12 відтворила механізм спричинення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 13.08.2025 близько 23:00 в м. Стрию на вул. Майдан Ринок навпроти магазину «Лис Микита», зокрема, підійшовши до представленого їй статиста, показала, як під час даного конфлікту невідомий чоловік молодого віку, приблизно 25 років, високого зросту, худорлявий, в окулярах для зору, який душив ОСОБА_17 доньку ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_4 , штовхнув у сторону обома руками, від чого вона не втрималася на ногах і впала на землю, та одразу копнув ногою в область обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження /а.с. 64-70/;

відеозаписами з бодікамер поліцейських ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, котрі виїжджали на місце події 13.08.2025 за адресою: м. Стрий Львівської області, вул. Майдан Ринок, 42 /а.с. 71-73/;

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.08.2025 з фототаблицями до нього, складеним дізнавачем СД Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_32 , з участю свідка ОСОБА_33 , в присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , в ході якого свідок ОСОБА_34 впізнає особу за її статурою, зовнішнім виглядом, котра 13.08.2025 близько 23:00 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_35 , яким є ОСОБА_5 під № 2 /а.с. 74-81/;

постановою про зміну кваліфікації від 28.08.2025, якою перекваліфіковано кримінальне провадження № 0000250 від 14.08.2025 з ч. 1 ст. 125 на ч. 2 ст. 125 КК України /а.с. 85/.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають і підтверджують вину обвинуваченого.

Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що обвинувачений ОСОБА_5 13.08.2025 близько 23:00 перебував на АДРЕСА_4 , де в нього на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій один удар правою ногою в область обличчя.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді синця в правій навколоочній ділянці, синець у лівій навколоочній ділянці, струс головного мозку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

За змістом ст. 8 Конституції України в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому, не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.)

Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу проступку, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів у її обґрунтованості.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказів вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена в повному обсязі.

Так, заперечуючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 ствердив, що 13.08.2025 близько 23 год. він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_6 та рідним братом ОСОБА_7 сиділи на лавці на Майдані Ринок у м. Стрию, слухали іноземну музику та спілкувалися суржиком, оскільки приїхали з м. Суми та проживають у м. Стрию як внутрішньо переміщені особи. Неподалік від них на лавці сиділи невідомі йому особи. Хлопець на ім`я ОСОБА_8 з тієї компанії двічі підходив до них просити сигарету, а його брат ОСОБА_9 двічі його пригощав. Потерпіла ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_10 підійшли до них та зробили зауваження з приводу того, що вони розмовляють російською мовою. Вони відповіли, що не винні, оскільки приїхали в м. Стрий з м. Суми, бо така ситуація в Україні. Донька потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_10 вступила в бійку з його дівчиною ОСОБА_11 , яку він почав захищати. Тоді втрутилася потерпіла ОСОБА_4 . Хтось повалив його на землю. Коли він підвівся, не було мобільного телефону та окулярів, а потерпіла ОСОБА_4 сказала, що він зламав їй ніс, однак жодних ударів потерпілій він не наносив, крові на її обличчі не бачив. У цей день він вживав алкогольні напої. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції, з якими вони поїхали в Стрийське РУП. Звідки утворилися тілесні ушкодження в потерпілої ОСОБА_4 та хто їх спричинив, сказати не може. Вину не визнає, оскільки йому самому було спричинено тілесні ушкодження, однак за медичною допомогою та з будь-якими заявами з приводу цього в Стрийське РУП він не звертався.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він невинуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_24 , яка була безпосереднім очевидцем події.

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих та інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

Згідно з послідовною практикою ЄСПЛ необхідним елементом справедливості судового провадження є наявність в обвинуваченого можливості реалізувати своє право за підпунктом «d» пункту 3 статті 6 Конвенції шляхом безпосереднього допиту свідка в присутності судді, який ухвалює остаточне рішення у справі.

В судовому засіданні встановлено, що зі свідком ОСОБА_24 в обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні будь-які відносини, а відтак у свідка відсутні підстави наговорювати на обвинуваченого та обмовляти його.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що вони не бачили, як ОСОБА_5 наносив удар потерпілій, бо він ( ОСОБА_7 ) в цей час спілкувався з невідомим йому чоловіком, а вона ( ОСОБА_6 ) була в паніці та ні за ким не слідкувала, звідки в потерпілої утворилися тілесні ушкодження, їм невідомо, оскільки вони спростовуються показаннями самої потерпілої, свідка ОСОБА_24 , протоколом проведення слідчого експерименту від 15.08.2025 з участю потерпілої ОСОБА_4 , протоколом проведення слідчого експерименту від 18.08.2025 з участю свідка ОСОБА_24 , протоколом проведення слідчого експерименту від 19.08.2025 з участю свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.08.2025 за участі свідка ОСОБА_36 .

Беручи до уваги протокол слідчого експерименту від 19.08.2025, проведеного зі свідком ОСОБА_12 , суд звертає увагу, що на час розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_12 померла, однак її показання мають важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та особи, яка винна у його вчиненні. При цьому, суд бере до уваги таке.

Відповідно до пункту 16 статті 7 КПК безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а стаття 23 КПК визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Також Кодекс передбачає, що суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. А перше речення частини 4 статті 95 КПК передбачає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

10 вересня 2020 року Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в справі № 766/19891/17 вказав, що, ураховуючи положення ст. 23 КПК, суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

У справі № 750/5745/15-к від 19.11.2019 Верховний Суд вказав, що принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження. Однак Суд зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (стаття 232 КПК), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності. Також суди апеляційної та касаційної інстанцій в більшості випадків ґрунтують свої висновки на показаннях, які були надані в суді першої інстанцій, оскільки багаторазовий допит особи в судах різних інстанцій без вагомих причин не тільки був би обтяжливим для такої особи, учасників і суспільства, але й суперечив би самому змісту інстанційності. У цьому зв`язку Суд вважає доречними застосувати підходи, узагальнені ЄСПЛ у справі «Al Khawaja and Tahery v. the United Kingdom» при аналізі відповідності судового розгляду вимогам частини 1 та пункту «d» частини 3 статті 6 Конвенції. Ця справа стосувалася використання показань, наданих поліції під час досудового розслідування свідком, який на час судового розгляду справи помер. ЄСПЛ визнав, що за таких обставин і за умови додержання певних гарантій сторони захисту, використання таких показань не порушує вимоги частини 1 та пункту «d» частини 3 статті 6 Конвенції.

Об`єднана палата Верховного Суду у справі № 740/3597/17 від 14.09.2020 відзначила, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК. З практики ЄСПЛ щодо використання як доказу в кримінальному провадженні результатів слідчого експерименту (або відтворення обстановки та обставин події за КПК 1960 року) вбачається, що ЄСПЛ підкреслює необхідність застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості процедури отримання доказів, у тому числі й гарантій дотримання прав особи, яка під час такої слідчої дії дає показання (в широкому змісті цього поняття). Широкій підхід щодо розуміння поняття «показання» покладений у підґрунтя правових позицій ЄСПЛ, який розглядає це поняття як будь-які відомості, що були надані особою та на які повинні поширюватися гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Таким чином, ЄСПЛ наголошує на необхідності застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому та порядку (процедури) проведення слідчої (розшукової) дії, під час якої від особи отримуються відомості (права на справедливий суд, на захист, на мовчання і права не свідчити проти себе тощо). За умови застосування передбачених національним законодавством гарантій, що мають відповідати Конвенції, ЄСПЛ не ставить під сумнів допустимість протоколу слідчої (розшукової) дії як доказу, оскільки це питання перебуває в площині регулювання національного законодавства.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Суд вважає, що в даному випадку мають місце виняткові обставини, і показання свідка ОСОБА_12 повинні бути враховані судом як належний та допустимий доказ. Суд зауважує, що свідок під час слідчого експерименту вказала на обставини, які повністю співпадають з обставинами кримінального правопорушення, повідомленими потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_24 . Зокрема, свідок ОСОБА_12 ствердила, що 13.08.2025 близько 23:00 вона разом з ОСОБА_37 та її донькою ОСОБА_10 сиділа на лавці на Майдані Ринок у м. Стрию навпроти магазину «Лис Микита». Недалеко від них також на лавці сиділи невідомі їй особи, а саме: двоє чоловіків та одна жінка, які розмовляли між собою російською мовою та слухали російську музику. Дочка ОСОБА_4 . ОСОБА_10 підійшла до них та зробила їм з приводу цього зауваження. ОСОБА_4 також підходила до них та робила те саме зауваження. Між ОСОБА_10 та невідомою жінкою з їх компанії розпочався конфлікт та шарпанина. Одразу підійшов незнайомий їй чоловік, який штовхнув ОСОБА_10 , яка впала на землю, а той обома руками схопив ОСОБА_17 доньку ОСОБА_10 за шию спереду і почав її душити. ОСОБА_38 почала обома руками відтягувати його від своєї доньки. Тоді другий чоловік підійшов до ОСОБА_17 і схопив її ззаду за футболку та відтягнув. І в той час невідомий чоловік молодого віку, приблизно 25 років, високого зросту, худорлявої тілобудови, в окулярах для зору, який душив ОСОБА_17 доньку ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_39 та штовхнув обома руками в сторону, від чого вона не втрималася на ногах та впала на землю, де одразу копнув ногою в область обличчя. Пригадує, що в ОСОБА_17 з носа сильно текла кров.

Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст. 87 КПК України, для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено.

Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Так, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлена безсумнівна винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Визнаючи ОСОБА_5 винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд звертає особливу увагу на наступні докази, що вказують на його беззаперечну винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення: висновок експерта № 125/2025 від 15.08.2025, протокол проведення слідчого експерименту від 15.08.2025 з участю потерпілої ОСОБА_4 , протокол проведення слідчого експерименту від 18.08.2025 з участю свідка ОСОБА_24 , протокол проведення слідчого експерименту від 19.08.2025 з участю свідка ОСОБА_12 , протокол пред`явлення особи для впізнання від 28.08.2025 за участі свідка ОСОБА_36 .

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду в справі № 728/578/19 від 07.12.2020 чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Відтак суд вважає, що здобутими під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами доведено всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є сумнівними і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України вказані вище докази в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним факт умисного спричинення ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_5 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, працює фрезерувальником у ТОВ «Ужгородський машинобудівний завод», на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено; обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, яка є виключно негативною, так як обвинувачений не усвідомив протиправність своїх дій, у вчиненому не розкаявся, наслідки суспільно-небезпечного діяння та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1