СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1466/26
ун. № 759/4235/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000431 від 17.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва надійшло вказане клопотання, в якому слідчий, за погодженям прокурора, просить накласти арешт на майно, яке було вилучено у ОСОБА_3 .

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, знаходиться кримінальне провадження № 0000431 від 17.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

17.02.2026, за адресою: м. Київ вул. Підлісна 5/21 працівниками поліції виявлений ОСОБА_3 , у якого під час проведення особистого обшуку, виявлено та вилучено мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13 imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; з сім картою мобільного оператора Lifecell НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки IPhone 11 imei1: НОМЕР_4 ; imei2: НОМЕР_5 ; 8 згортків в ізоленті чорного кольору, в середині яких поліетиленовий пакет з кристалоподібною речовиною; грошові кошти номіналом 200 грн.

Крім цього, 17.02.2026, в період часу з 19.44 год. до 20.37 год. проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено майно, зокрема ноутбук марки Dell, 2, пластикову коробку з кристалоподібною речовиною коричневого кольору.

Вилучені об`єкти могли використовуватися для фасування та можливого збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, мобільний телефон та грошові кошти для безпосереднього замовлення та розрахунків, а отже вилучені в ході обшуку предмети мають значення речових доказів, оскільки самі по собі та в сукупності з іншими відомостями, можуть бути використання як доказ вчинення кримінального правопорушеннями, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Слідча у судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій просить розглянути клопотання, яке підтримує у повному обсязі, у її відсутності.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

17.02.2026 року слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві у ОСОБА_3 під час проведення особистого обшуку, а також під час проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, яке постановою слідчого від 18.02.2026 визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2026, визнано законним проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

18.02.2026 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи, що прокурором доведено, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, передачі майна, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на вилучені речі.

Керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000431 від 17.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000431 від 17.02.2026 року, а саме: ноутбук марки Dell, 2, мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13 imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ; з сім картою мобільного оператора Lifecell НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки IPhone 11 imei1: НОМЕР_4 ; imei2: НОМЕР_5 ; банківська карта № НОМЕР_6 ; грошові кошти номіналом 200 грн, пластикова коробка, з метою збереження їх як речових доказів, заборонивши відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1