У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/295/26

10 березня 2026 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду акт від 06.02.2026 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тисменичани, жительки АДРЕСА_1 , не одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, працюючої вихователькою Тисменичанського ЗДО (ясла-садок) «Іжачок», раніше не судимої, громадянки України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 366-3 КК України,-

УСТАНОВИВ:

На розгляді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000212 відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Так, ОСОБА_4 була обраною депутатом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, повноваження якої почалися з 10.11.2015 відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради.

Під час перебування на вказаній посаді ОСОБА_4 була суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до рішення 26 сесії VII демократичного скликання Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 1/26/2020 від 20.01.2020 «Про надання згоди на добровільне приєднання до Івано-Франківської міської об`єднаної територіальної громади», та рішення 29 сесії VII демократичного скликання Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 4/29/2020 від 21.05.2020 «Про схвалення проекту рішення «Про добровільне приєднання Тисменичанської сільської територіальної громади до Івано-Франківської міської об`єднаної територіальної громади», вказану сільську раду було приєднано до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, а повноваження ОСОБА_4 закінчилися 22.05.2020, в день відкриття І сесії VIII демократичного скликання Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єкти декларування зобов`язані щороку до 1 квітня подавати щорічну декларацію за попередній рік, а також особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену в пункті 1 частини 1 статті З вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

У порушення вказаних вимог, ОСОБА_4 будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, не маючи перешкод в її поданні, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

Від захисника обвинуваченої ОСОБА_4 поступило письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження

Клопотання мотивує тим, що згідно ст. 366-3 КК України, якою цей Кодекс доповнено Законом № 1074-IX від 04.12.2020, який набрав чинності 30.12.2020, за умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» було передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На момент вчинення кримінального правопорушення ст. 3663 КК України належала до кримінальних проступків.

Надалі Законом України № 1576-ІХ від 29.06.2021, який набрав чинності 21.07.2021, внесено зміни до санкції ст. 366-3 КК України, внаслідок чого вчинення зазначеного злочину карається штрафом від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримїнально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, за редакцією ст. 366-3 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, неподання декларації уповноваженою- на виконання функцій держави особою визнавалось кримінальним проступком, за яке було передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як зазначено в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення мали в період з 01.01.2021 по 01.04.2021, тому на цей час передбачений законом дворічний строк давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення сплинув. При цьому вона не ухилялась від слідства та суду та не вчинила нового кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні подане нею клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, підтримала та просила його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження, оскільки для цього наявні передбачені законом підстави.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченої, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Системний аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту від 06.02.2025 по кримінальному провадженні № 0000212, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Згідно ст. 366-3 КК України, якою КК України доповнено Законом № 1074-IX від 04.12.2020, який набрав чинності 30.12.2020, за умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції» було передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На момент вчинення кримінального правопорушення ст. 3663 КК України належала до кримінальних проступків.

Надалі Законом України № 1576-ІХ від 29.06.2021, який набрав чинності 21.07.2021, внесено зміни до санкції ст. 366-3 КК України, внаслідок чого вчинення зазначеного злочину карається штрафом від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримїнально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, за редакцією ст. 366-3 КК України, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, неподання декларації уповноваженою на виконання функцій держави особою визнавалось кримінальним проступком, за яке було передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Тобто максимальний строк притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальні правопорушення становить два роки з дня вчинення.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено в період з 01.01.2021 по 01.04.2021, тобто більше двох років, на момент спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачена ОСОБА_4 не ухилялась від досудового розслідування або суду, не вчинила нового злочину, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення не зупинялись та не переривались.

Таким чином на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 закінчилися строки давності, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Отже суд встановив, що з моменту вчинення 01.04.2021 інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, до моменту розгляду кримінального провадження закінчився передбачений законом двохрічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст. 366 КК України (в редакції станом на час вчинення кримінального правопорушення), перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався. Тому суд дійшов висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 необхідно закрити на підставах, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Також згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

За змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В зв`язку з наведеним, суд вважає клопотання обвинуваченої обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, і приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та про закриття кримінального провадження.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття даного кримінального провадження, судом не встановлено.

По кримінальному провадженні відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався. Кримінальним правопорушенням шкода не завдана. Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні. Арешт на майно не накладався.

На підставі ст.ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», керуючись ст.ст. 18, 284-286, 288, 349, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212, за обвинувальним актом від 06.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1