провадження № 1-кп/208/1364/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ)

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

представника потерпілого: ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду № 7 м.Кам`янське обвинувальний акт по кримінальному провадженні за №0000346 від 05.06.2023 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000346 від 05.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4 8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду міста Кам`янського, згідно з правилами підсудності, передбаченими ст.ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Крім того, прокурор просив суд прийняти до розгляду цивільний позов, зазначивши, що під час досудового розслідування Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону в інтересах військової частини НОМЕР_1 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 1123214,78 грн.

В обґрунтування вказаного позову, прокурор зазначив, що військова частина НОМЕР_1 один із структурних підрозділів Міністерства оборони України, що фінансується також за рахунок бюджету. Збитки, які причиняються- це безпосередня шкода економічним інтересам держави.

Відтак, зважаючи на те, що військова частина НОМЕР_1 тривалий час не виживала заходи щодо стягнення з відповідача майнових збитків, тобто неналежним чином здійснює захист інтересів держави, вважав за необхідне звернутись із вказаним позовом до суду, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Представник потерпілого ВЧ НОМЕР_1 - ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив прийняти позов до розгляду зазначивши, що інформацію про те, що справу передано до суду вони дізнались лише у березні 2026, оскільки на при кінці року відбулась зміна усього керівництва ВЧ НОМЕР_1 , та про причини не подання позову про відшкодування збитків попереднім керівництвом йому нічого не відомо, як і те, чому тривалий час попередній представник військової частини не брав участі у судових засіданнях. Що стосується цивільного позову, а саме його прийняття, підтримав у повному обсязі, оскільки вони самостійно мали намір подати позов, однак через об`єктивні обставини не змогли цього зробити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники заперечили щодо прийняття цивільного позову судом, оскільки після завершення досудового розслідування представник потерпілого мав можливість заявити цивільний позов, чого ним зроблено не було. Просили відмовити у прийнятті такого до розгляду.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених ч. 4 ст. 25 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 2. ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Відповідно до ч. 3 ст. Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (в редакції до 03.12.2025).

Суд звертає увагу, що окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р(II)/2025 від 03.12.2025.

Окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23, визнані неконституційними, втрачають чинність із 01.01.2027

Обираючи такий підхід, Конституційний Суд України врахував передусім, що в період дії воєнного стану в Україні вагомою є потреба усебічно забезпечити захист інтересів держави Україна та стабільність конституційного правопорядку, й виходить із того, що неперервність виконання прокуратурою визначених Конституцією України функцій є важливою передумовою належного функціонування держави в умовах воєнного стану.

Конституційний Суд України також вважав за доцільне не поширювати дію цього Рішення на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону та продовжують існувати після втрати ними чинності.

З огляду на вищенаведене, суд враховує, що цивільний позов був поданий разом із обвинувальним актом до суду 07.08.2025 (до визнання окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 неконституційними), доведеність прокурором підстав для подання позову, так і пояснення представника потерпілого у судовому засіданні, який підтримав даний позов та зазначив, що це відповідає інтересам військової частини.

Таким чином, суд вважає необхідним прийняти цивільний позов, поданий Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону в інтересах військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 1123214,78 грн.

Крім того, на адресу Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка є захисником ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в обґрунтування якого зазначено, що на даний час відпала потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, а тому слід змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання з огляду на наступне.

Так, у заставодавця ОСОБА_8 наразі змінились життєві обставини та майновий стан, тому остання знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує коштів. За таких обставин заставодавець звернулась до ОСОБА_4 із проханням повернути грошові кошти, які були сплачені останньою в якості застави. На сьогоднішній день ОСОБА_4 не має можливості перепозичити та повернути вказані грошові кошти самостійно, оскільки малолітня донька обвинуваченого потребує коштовного лікування та операційного втручання через серцеві захворювання.

Також в клопотанні зазначено, що відсутні ризикі вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення наразі не доведено наявності ризиків щодо можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Адвокат зазначає, що ОСОБА_4 сам зацікавлений у розгляді справи. Більш того, всебічно сприяв досудовому розслідуванню, у тому числі при проведенні слідчих дій. Також ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем, одружений, на утриманні має малолітню дитину, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, як у побуті, так і за місцем проходження служби. Тож адвокат, зазначає, що у разі обрання запобіжного захожу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 належно виконуватиме покладені на нього зобов`язання та не чинитиме опору розгляду кримінальної справи.

Щодо ризику знищення обвинуваченим доказів та впливу на свідків, визначеним п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України захисник зазначає наступне: наразі закінчено досудове розслідування, зібрано всі докази, обвинувальний акт розглядається в суді. Таким чином, наразі усі можливі і не можливі докази сторона обвинувачення вже мала би віднайти та зібрати, а відповідно можливості у будь-кого зі свідків чи обвинувачених знищувати чи спотворювати докази не може бути. Тобто таке обґрунтування не носить характер наявності реальної можливості існування даного ризику, а є лише припущенням сторони обвинувачення не підтвердженим жодними реальними доказами у кримінальному провадженні, окрім слів слідчого (ані НСРД, ані показами свідків тощо).

Також захисник зазначає, що забезпечити утримання від спілкування з будь-якою особою можливо і без застосування запобіжного заходу. А також, всі свідки у кримінальному провадженні вже допитано, у тому числі свідків допитано під час досудового розслідування в судовому засіданні. На момент подання клопотання справа разом із обвинувальним актом розглядаються в суді - відповідно усі докази у кримінальному провадженні зібрані. Більше того, всі свідки сторони обвинувачення вже допитані, що слідує з поведінки прокурора, а саме: скерований до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні вказує на те, що всі слідчі дії проведено, досудове розслідування завершено, а докази зібрано в повному обсязі.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних порушень передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України адвокат зазначає, що сторона обвинувачення посилається на якесь ефемерне «можливе» правопорушення з боку обвинуваченого не обґрунтованого жодним реальним доказом, окрім особистої думки сторони обвинувачення. Враховуючи наведене зазначені вище ризики вказані ризики носять характер припущення, та не мають під собою жодного реального підґрунтя. ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, з позитивними характеристиками та бездоганною репутацією.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання та просила його задовольнити, змінити запобіжний захід у вигляді застави, обраний ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 22.07.2025 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Заставу у розмірі 181 680 повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 слід відмовити, з огляду на наступне.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 179, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 183 КПК України особисте зобов`язання, застава та тримання під вартою є одними із видів запобіжних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Частиною 7 ст. 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Частиною 7 ст. 194 КПК України визначено, що у разі необхідності строк дії обов`язків, передбачених, зокрема, ч. 5 цієї статті, може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Як вбачається із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наразі до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 181 680 грн та покладено на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Щодо посилань сторони захисту на те, що у заставодавця ОСОБА_8 змінились життєві обставини та майновий стан, тому остання знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує коштів, а тому саме за таких обставин заставодавець звернулась до ОСОБА_4 з проханням повернути грошові кошти, які були сплачені останньою в якості застави. На сьогоднішній день ОСОБА_4 не має можливості перепозичити та повернути вказані грошові кошти самостійно, оскільки малолітня донька обвинуваченого потребує коштовного лікування та операційного втручання через серцеві захворювання.

Суд зазначає, що жодних доказів, що підтверджують звернення застоводавця до обвинуваченого суду не надано, також суду не надано доказів, що донька обвинуваченого потребує лікування та не надано доказів, що обвинувачений немає змоги самостійно віддати суму внесеної застави застоводавцю.

Водночас суд зазначає, що відповідно до довідки № 182/4/111/68 Міністерства оборони України Національного університета оборони України від 27.01.2026 ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за контрактом, тобто отримує грошову винагороду за проходження служби, отже має грошові кошти аби самостійно повернути внесену заставу застоводавцю.

Суд переконаний, що ризик знищення обвинуваченим доказів та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні продовжують існувати.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, окрім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 КПК України (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, але й на стадії судового провадження до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків та їх дослідження.

Наразі у справ не оголошено обвинувальний акт, не встановлено порядок та обсяг дослідження доказів, свідки не допитані.

Суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_4 вже відкриті матеріали досудового розслідування, тому він обізнаний про осіб, які дали показання в цьому кримінальному провадженні, зміст їхніх свідчень та їхні персональні дані, що створює передумови для можливої спроби поза процесуального впливу на свідків.

Отже, залишається загроза того, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на знищення доказів та на вплив у поза процесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Щодо посилання адвоката на відсутність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України суд зазначає, що на підтвердження позитивної характеристики та бездоганної репутації суду не надано жодних доказів на підтвердження такої інформації.

Тож, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що ризики передбачені ст.177 КПК України є актуальними і за таких обставин у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 128, 183, 194, 199, 201, 314-315, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14:00 год. 27.05.2026 в приміщенні Заводського районного суду міста Кам`янського за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Ігнатія Ясюковича, 5 (кабінет 16).

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Прийняти цивільни позов про відшкодування шкоди у кримінальному провадженні, заявлений Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону до обвинуваченого ОСОБА_4 , який розглядати у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

Розгляд обвинувального акта провести за участю сторін кримінального провадження, повідомивши їх про час та дату судового розгляду.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка є захисником ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 14.04.2026 о 16.00 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1