Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000723, внесеного до ЄРДР 02.04.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч 5 ст 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , призваним на військову службу за мобілізацією на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у стані обмеженої осудності, не усвідомлюючи в повній мірі свої дії та не маючи можливості в повній мірі керувати ними, 11.12.2023 близько 11 год. 00 хв. сів у власний автомобіль марки «Subaru» та покинув місце розташування військової частини НОМЕР_2 у невідомому напрямку. Відповідно до доповіді командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 від 14.12.2023 № 609/107573 про те, що сапер 1 відділення інженерно-саперного взводу 2 батальйону охорони військової частини військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_6 17.12.2023 близько 16 год. 30 хв. самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_3 місце тимчасової дислокації якої АДРЕСА_2 . Так, солдат ОСОБА_6 перебуваючи на посаді сапера 1 відділення інженерно-саперного взводу 2 батальйону охорони військової частини військової частини НОМЕР_3 , в період часу з 11.12.2023 близько 11 год. 00 хв. проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 17.12.2023 близько 16 год. ЗО хв., тобто до моменту його самостійного повернення до військової частини НОМЕР_3 . Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.01.2023 № 15 ОСОБА_6 призначено на посаду розвідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.02.2024 № 53 солдат ОСОБА_6 вважається таким, що вибув у зв`язку з направленням начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 № 128 від 18.02.2024 для проходження військово-лікарської комісії з виїздом до ІНФОРМАЦІЯ_5, що за адресою: АДРЕСА_5, терміном з 19 лютого 2024 року до рішення військово-лікарської комісії. Відповідно до листа № 5038 від 29.02.2024, що надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_6 20.02.2024 прибув та зареєструвався для проходження військово-лікарської комісії, але на огляд не з`явився. Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття. Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_6 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у стані обмеженої осудності, не усвідомлюючи в повній мірі свої дії та не маючи можливості в повній мірі керувати ними, 20.02.2024 прибув для проходження військово-лікарської комісії до ІНФОРМАЦІЯ_5, але на огляд не з`явився, після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби до 04.04.2024, тобто до моменту його самостійного прибуття до військової частини НОМЕР_3 , що за адресою: АДРЕСА_3 .

Окрім того, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 12.03.2025 та не пізніше 13.03.2025, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , в кімнаті у шафі помітив гладкоствольну короткоствольну травматичну зброю «Форт 17Р», серія НОМЕР_4 , калібру 9 мм, яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, перебуваючи у стані обмеженої осудності, не усвідомлюючи в повній мірі свої дії та не маючи можливості в повній мірі керувати ними, ОСОБА_6 , взяв із шафи гладкоствольну короткоствольну травматичну зброю «Форт 17Р», серія НОМЕР_4 , калібру 9 мм, яку утримував при собі. В подальшому, утримуючи при собі майно, ОСОБА_6 з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння пішов, розпорядившись гладкоствольною короткоствольною травматичною зброєю «Форт 17Р», серія НОМЕР_4 , калібру 9 мм на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 21165 (двадцять одна тисяча сто шістдесят п`ять) гривень 82 копійки (без урахування ПДВ).

Дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразилися у тому що він, перебуваючи у стані обмеженої неосудності, своїми діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, військовослужбовцем, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчиник кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразилися у тому що він, перебуваючи у стані обмеженої неосудності, своїми діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ув умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, пе6редбачене ч 4 ст 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставин викладених у ньому, захисник, законний представник та обвинувачений не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання з наступних підстав.

Так, згідно з висновку судово-психіатричного експерта № 987 від 30.06.2025 « У періоди кримінальних правопорушень, в скоєнні яких на теперішній час підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на періоди: з 11 грудня 2023 року по 17 грудня 2023 року, з 20 лютого 2024 року по 04 квітня 2024 року та з 12 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, останній виявляв ознаки психічного розладу, а саме: «Реакція на важкий стрес та порушення адаптації» у вигляді: «Посттравматичного стресового розладу» на тлі епізодичного зловживання алкоголем та вживання психоактивних наркотичних речовин» (згідно з МКХ-10: F 43.1, F 19.1) і за своїм психічним станом в дані періоди часу не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (ст. 20 КК України). У періоди кримінальних правопорушень, в скоєнні яких на теперішній час підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на періоди: з 11 грудня 2023 року по 17 грудня 2023 року, з 20 лютого 2024 року по 04 квітня 2024 року та з 12 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, останній не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. У вищезазначені періоди часу ОСОБА_6 , 1996 р.н., виявляв ознаки психічного розладу, а саме: «Реакція на важкий стрес та порушення адаптації» у вигляді: «Посттравматичного стресового розладу» на тлі епізодичного зловживання алкоголем та вживання психоактивних наркотичних речовин» (згідно з МКХ-10: F 43.1, F 19.1) і за своїм психічним станом в дані періоди часу не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (ст. 20 КК України). У теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє ознаки психічного розладу, а саме: «Реакція на важкий стрес та порушення адаптації» у вигляді: «Посттравматичного стресового розладу» на тлі епізодичного зловживання алкоголем та вживання психоактивних наркотичних речовин» (згідно з МКХ-10: F 43.1, F 19.1) і за своїм психічним станом у теперішній час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також виявляє ознаки психічного розладу, а саме: «Реакція на важкий стрес та порушення адаптації» у вигляді: «Посттравматичного стресового розладу» на тлі епізодичного зловживання алкоголем та вживання психоактивних наркотичних речовин» (згідно з МКХ-10: F 43.1, F 19.1) і за своїм психічним станом у теперішній час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи клінічний перебіг наявних у підекспертного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічних порушень, насамперед, через ознаки посттравматичного стресового розладу у вигляді виражених невротичних та емоційно-вольових порушень, зниження критики до свого стану та ситуації загалом, - за своїм психічним станом у теперішній час підекспертний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомоги з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь (відповідно до ст. 92 КК України).

З урахуванням положень статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", якими передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р. суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою. У разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.

За змістом положень КК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: 1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК; 2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості у вчиненні злочину, закріпленого у ст. 62 Конституції, ст. 2 КК, ч. 2 ст. 15 КПК, а також із сформульованого у ст. 3 Закону № 1489-ІІІ принципу презумпції психічного здоров`я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами) судам слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України.

З огляду на вимоги статей 19, 94 КК, ст. 19 Закону № 1489-ІІІ до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом .

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон № 1489-ІІІ) та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (далі - Закон № 2801-ХІІ), п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р., ст. 19 ЗУ "Про психіатричну допомогу", статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не маючого на утриманні дітей, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторною психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Процесуальні витрати 3183,60 відшкодувати за рахунок державного бюджету.

Речові докази: пістолет травматичний «Форт 17Р» з магазином залишити у ОСОБА_8 , як законного власника.

Запобіжний захід у вигляді застави, після набрання ухвали законної сили - скасувати та повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заставу в розмірі 60 560,00 грн, сплачену 23.05.2025 року квитанція до платіжної інструкції № 50205912.

На ухвалу до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_10