ЄУН № 337/606/26
Провадження № 1-кп/337/249/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_10 , ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_11 , ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,( в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_14 ,

захисника адвоката ОСОБА_15 ,

захисника адвоката ОСОБА_16 ,

захисника адвоката ОСОБА_17 ,

захисника адвоката ОСОБА_18 ,

захисника адвоката ОСОБА_19 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі, клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, справи за якими обвинувачений: 31.01.2020 направлено обвинувальний акт до Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий, справи за якими обвинувачений: 31.01.2020 направлено обвинувальний акт до Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимий, справи за якими обвинувачений: 27.06.2025 направлено обвинувальний акт до Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 1, 2 ст. 307 КК України, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_8 , раніше судимий: 07.10.2024 Хортицьким РС м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одружений, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 , раніше судимий: 26.08.2024 Хортицьким РС м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 31.03.2025 направлено обвинувальний акт до Хортицького районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одружений, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_12 , раніше не судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_13 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

та продовження строку дії обов`язків передбачених ст. 194 КПК України відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Іультін, російської федерації, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_15 , раніше не судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_16 , проживає за адресою: АДРЕСА_17 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

встановив:

30.01.2026 року з Запорізької обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт, відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою судді від 02.02.2026 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання на 10.02.2026 року.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, яке обґрунтоване тим, що в наявний час ризики, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не зникли та не перестали існувати та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовження строку дії обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_14 , заперечувала проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_4 , просила відмовити, звільнити її підзахисного з під варти, оскільки відносно ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242240 гривень, внесений заставодавцями ОСОБА_14 , та ОСОБА_20 .

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_14 , заперечувала проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою її підзахисного, просила відмовити, звільнити її підзахисного з під варти, оскільки у ОСОБА_5 , перебувають на утриманні двоє малолітніх дітей та за станом здоров`я потребує лікування.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_21 , підтримав позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_16 , підтримав позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_8 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_14 , заперечувала проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_8 , просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_19 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_9 , відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обрати його підзахисному нічний домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_10 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_14 , заперечувала проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_10 , просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_11 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_14 , заперечувала проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_11 , просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_12 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_18 , заявила клопотання, змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із застосування електронного засобу контролю з покладанням на нього обовязків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_13 , заперечував проти заявленого клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_17 , заперечувала проти заявленого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою її підзахисного ОСОБА_13 , просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки її підзахисний є студентом, якому необхідно закінчити навчання.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Враховуючи вимоги ст. 177, 178, 183 КПК України, суд вважає, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Оцінивши обставини, визначені ст.178 КПК України, підстави на які посилається прокурор у клопотанні, с точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав заявлене ним клопотання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти клопотання прокурора, суд враховуючи вагомість наявних у справі ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступних висновків.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом обвинувального акту, обвинувачені обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, а тому можливо спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності ризик втечі обвинувачених від правосуддя з метою уникнути покарання, а також впливу на свідків, які не допитані судом, запобігти яким, обравши менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, неможливо.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Судом на даному етапі судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , судом встановлено і наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на їх судимості.

Щодо клопотання захисника адвоката ОСОБА_18 , про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 , запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то суддя зазначає про наявність ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить і перебування в провадженні суду іншого кримінального провадження, у якому останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обраний обвинуваченим запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Також слід зазначити, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до пункту 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 3 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Отже, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у ч.1 вказаної статті, відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , слід продовжити обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Суддею враховується, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних про те, що поточний стан здоров`я обвинувачених перешкоджає перебуванню в умовах слідчого ізолятора.

Доводи захисників, що заявлені прокурором ризики ґрунтуються лише на припущеннях, є безпідставними, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особи, у цьому випадку обвинувачені, можуть вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Посилання захисників на недоведеність прокурором заявлених ризиків не знайшло свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить відповідні відомості щодо існування заявлених ризиків з посиланням на відповідні аргументи, а судом було перевірено наявність ризиків та доводам прокурора надано належну оцінку.

Проте суд находить слушними доводи сторони захисту щодо недоведеність ризику передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме не встановлення всіх обставин вчинених злочинів, зокрема додаткових каналів поставки наркотичного засобу, що свідчить про те ,що обвинувачені можуть знищити або сховати будь які із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, оскільки суд розглядає кримінальне провадження в межах висунотого обвинувачення, в межах, визначених обвинувальним актом. Зміна правової кваліфікації або вихід за межі допускається лише для покращення становища обвинуваченого, тоді як прокурор має право змінити чи уточнити обвинувачення під час розгляду.

Доводи захисників про міцність соціальних зв`язків обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зокрема, наявності у ОСОБА_4 дружини та трьох неповнолітніх дітей, а у ОСОБА_5 наявності дружини та двох малолітніх дітей то, на думку суду, вказані обставини не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки не завадили їх злочинним діям.

За аналогічних підстав суд відхиляє доводи захисників про міцні соціальні зв`язки обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має незадовільний стан здоров`я не є обґрунтованими, оскільки надані суду матеріали не містять відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у тому числі за станом здоров`я.

Також суд відхиляє доводи сторони захисту щодо порушення прав на навчання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як сам по собі статус обвинуваченого як студента не виключає можливості застосування до них тримання під вартою та не створює них особливого імунітету від кримінально-процесуальних обмежень. Право на освіту не є абсолютним і може зазнавати обмежень, зокрема у зв`язку із законним триманням особи під вартою з метою запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Суд також враховує, що обмеження у реалізації права на освіту є наслідком застосування законного запобіжного заходу, а не його метою та не свідчить про повне позбавлення обвинувачених можливості продовжувати навчання у формах, передбачених законодавством та внутрішніми правилами закладів освіти.

За таких обставин суд дійшов висновку, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є пропорційним та не порушує їх права на освіту.

Щодо доводів сторони захисту про застосування ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування двох запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та застави у розмірі 242240,00 гривень за різними кримінальними провадженнями, які надалі були об`єднані в одне кримінальне провадження, суд зазначає наступне.

Сам по собі факт застосування до обвинуваченого різних запобіжних заходів у межах різних кримінальних проваджень, які в подальшому були об`єднані в одне кримінальне провадження, не є порушенням вимог КПК України.

Після об`єднання кримінальних проваджень правове значення має запобіжний захід, який діє в межах об`єднаного кримінального провадження, при цьому одночасне існування двох запобіжних заходів щодо однієї і тієї ж особи є процесуально неможливим.

З урахуванням наведеного суд виходить із того, що застосованим до обвинуваченого є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , який є більш суворим, тоді як застава обрана в іншому кримінальному провадженні самостійного процесуального значення не має.

Щодо клопотання захисника адвоката ОСОБА_18 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, то суддя зазначає про наявність ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить і перебування в провадженні суду іншого кримінального провадження, у якому останній обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2 ст.307 КК України.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, шодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Водночас, суд зважає на позицію Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою, зокрема, у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (постанова від 16.12.2021 у справі № 11-164сап21).

З огляду на викладене, ураховуючи також позицію Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, від 18.07.2006, суд не вважає за необхідне надавати окремо детальні відповіді на ряд інших доводів сторін, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення питань цього розгляду.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315 КПК України, суд прийшов до висновку про необхідність продовження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням їх в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовження строку дії обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 176-178, 197, 199, 205, 369-372,376, 395, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_18 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 , про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, починаючи з 10 лютого 2026 року до 10 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженцю м. Іультін, російської федерації, громадянину України, строком на 60 (шістдесят) днів, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати до суду за вимогою; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, строком на 60 (шістдесят) днів, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати до суду за вимогою; не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , про застосування запобіжних заходів закінчується 10 квітня 2026 року.

Повідомити про продовження застосування запобіжних заходів обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , прокурора Запорізької обласної прокуратури, начальника Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала про продовження застосування обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити до Державної установи « Запорізький слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, протягом семи днів з дня її постановлення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Повний текст ухвали оголошено 12 лютого 2026 року о 12-50 годині.

Суддя

Хортицького районного суду ОСОБА_1

м. Запоріжжя