УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0001244 від 02.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Річище, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

За змістом обвинувального акта, 02 червня 2025 року, близько 09 години 59 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на водійському місці у автомобілі марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у технічно справному стані, який був припаркований праворуч на проїзній частині вулиці Симона Петлюри, біля будинку 40, в напрямку проспекту Миру, в порушення вимог пункту 15.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 №1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, відчинив водійські двері транспортного засобу, не переконавшись у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до наїзду на перешкоду у вигляді відкритих водійських дверей, велосипедистом ОСОБА_4 , який рухався по вулиці Симона Петлюри, в напрямку проспекту Миру, внаслідок чого велосипедист здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку із зовнішніми проявами ушкоджень у вигляді забійної рани м`яких тканин голови, переломовивих С6-С7 (6-7 шийних хребців), забоїв-осаднень правого плечового суглобу, кистей обох рук, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 15.13 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими та виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці та створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примирення з потерпілим, вказав, що вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдані збитки, просив закрити кримінальне провадження.

Захисник ОСОБА_7 підтримав вказане клопотання, просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закрити кримінальне провадження.

Потерпілий ОСОБА_4 , представник потерпілого ОСОБА_5 , не заперечували проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, підтвердили факт примирення з обвинуваченим та відшкодування останнім завданої шкоди.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив позицію про наявність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 285 КПК України передбачено, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Матеріально-правові підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим передбачені ст. 46 КК України. Так, виходячи з положень ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, для застосування ст. 46 КК України та прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим необхідною є сукупність таких умов: 1) вчинення особою злочину чи проступку вперше; 2) вчинене діяння належить до кримінальних проступків або необережних нетяжких злочинів; 3) виключається можливість звільнення за вказаною підставою у випадку вчинення корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 4) примирення з потерпілим; 5) відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Під вчиненням кримінального правопорушення вперше у ст. 46 КК України розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, про що на практиці свідчить відсутність: в особи непогашеної або незнятої судимості за раніше вчинений злочин, кримінального провадження, відкритого у зв`язку із вчиненням особою будь-якого кримінального правопорушення. Особою, яка вперше вчинила злочин чи проступок, з юридичної точки зору слід також визнавати особу, яка раніше хоч і вчинила кримінально каране діяння, але: була виправдана судом за пред`явленим обвинуваченням, була правомірно звільнена від кримінальної відповідальності, була реабілітована, була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання, відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунена законом (відповідно до частин 3, 4 ст. 88 КК України вона визнається такою, що не має судимості).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому він вважається особою, що вчинила кримінальне правопорушення вперше.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до необережних нетяжких злочинів.

При вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності суд враховує, що вчинене обвинуваченим діяння не належить до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому згідно з усталеною судовою практикою примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Іншими словами, під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого - у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому з огляду на положення ст. 46 КК України та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК України у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення.

Виходячи з наведених нормативних положень, суд дійшов висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК України), під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

Вирішуючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні повідомив, що примирився з обвинуваченим, вказав, що обвинуваченим відшкодована заподіяна кримінальним правопорушенням шкода.

Обвинуваченому судом роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі на підставі ст. 46 КК України є нереабілітуючою підставою, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та продовжувати загальний розгляд в загальному порядку.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, який не належить до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяну шкоду, суд прийшов до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, та закриття відносно нього кримінального провадження.

У вказаному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 звернувся з цивільним позовом до ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про залишення цивільного позову без розгляду, вказав, що цивільними відповідачами в повній мірі відшкодовано йому завдані збитки.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.7 та ст.26 Кримінального процесуального кодексу України однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність. Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Зважаючи на принципу диспозитивності кримінального процесу, оскільки особа, що звернулася з позовом просить залишити його без розгляду, у суду відсутні підстави для розгляду цивільного позову по суті.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого на нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз в розмірі 18719 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 накладено арешт на електровелосипед «Energy».

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 накладено арешт на автомобіль марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 2015 року випуску.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 накладено арешт на автомобіль марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , 2011 року випуску.

Оскільки зазначені арешти на майно накладалися з метою збереження речових доказів, враховуючи, що потреби у використанні як доказів вказаних речей немає, а покарання у виді конфіскації майна судом не призначалось, отже вказані арешти належить скасувати.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України, суд вирішує: електровелосипед «Energy» повернути власнику ОСОБА_4 ; автомобіль марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 2015 року випуску, повернути власнику ОСОБА_8 ; автомобіль марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , 2011 року випуску, повернути власнику ОСОБА_9 ; DVD-R диск з відеозаписом із камер внутрішнього спостереження, що знаходяться в м. Рівне по вул. С. Петлюри, 40, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284-286, 288, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності , задовольнити.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0001244 від 02.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 18719 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Скасувати арешти накладені:

- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 на електровелосипед «Energy»;

- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 на автомобіль марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 2015 року випуску;

- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03.06.2025 на автомобіль марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , 2011 року випуску.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази:

- електровелосипед «Energy» повернути власнику ОСОБА_4 ;

- автомобіль марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , 2015 року випуску, повернути власнику ОСОБА_8 ;

- автомобіль марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , 2011 року випуску, повернути власнику ОСОБА_9 ;

- DVD-R диск з відеозаписом із камер внутрішнього спостереження, що знаходяться в м. Рівне по вул. С. Петлюри, 40, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_10