Справа № 296/5545/26
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

07 травня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, з середньою-технічною освітою, військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 4, 6 ст. 153 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні № 0000295 від 05.05.2026, -

В С Т А Н О В И В :

24.12.2025 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 4, 6 ст. 153 КК України у кримінальному провадженні № 0000295 від 05.05.2026.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000295 від 05.05.2026 за ознаками злочинів передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 4, 6 ст. 153 Кримінального кодексу України

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У достеменно невстановлений у ході досудового розслідування день, час та місці, однак не пізніше 2022 року в ОСОБА_5 , який достовірно знав про вік ОСОБА_9 , виник злочинний умисел спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло потерпілої особи, з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у 2022 році, перебуваючи у кімнаті, в якій спільно проживав із малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , яка через малолітній вік, відсутність специфічного життєвого досвіду (зокрема, і в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, не могла чинити активний опір, зняв із малолітньої потерпілої спідню білизну, таким чином оголив статеві органи малолітньої ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_5 , торкався статевих органів малолітньої ОСОБА_9 своєю рукою, чим вчинив щодо малолітньої потерпілої насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло малолітньої.

У подальшому, у достеменно невстановлений у ході досудового розслідування день, час та місці, однак не пізніше 2022 року в ОСОБА_5 , який достовірно знав про вік ОСОБА_9 , виник злочинний умисел спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру пов`язаних з проникненням в тіло потерпілої особи, з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Так, реалізуючи свій протиправний умисел у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у 2022 році, перебуваючи у кімнаті, в якій спільно проживав із малолітньої ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про малолітній вік потерпілої, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , яка через малолітній вік, відсутність специфічного життєвого досвіду (зокрема, і в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, не могла чинити активний опір, утримуючи її під вагою власного тіла, тим самим притискаючи до ліжка, силоміць зняв із неї спідню білизну.

Продовжуючи свої злочинні дії, ігноруючи волю потерпілої, використовуючи стан ОСОБА_9 особи, яка є малолітньою та фізично слабшою, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої з використанням пальців рук та таким чином зґвалтував її.

Крім вказаного, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період в одних із днів 2022 року по 10 липня 2024 року, неодноразово вчиняв насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_9 , при тому застосовуючи фізичну перевагу, тримав малолітню потерпілу, утримуючи її під вагою власного тіла, притискав до ліжка та торкався статевих органів останньої, чим вчинив щодо малолітньої потерпілої насильницькі дії сексуального характеру не пов`язані із проникненням в тіло малолітньої.

06.05.2026 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 6 ст. 152, ч. 4, 6 ст. 153 КК України.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою, а більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти ризикам.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 клопотання повністю підтримала та просила його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час судового розгляду клопотання заперечував проти задоволення клопотання слідчого та вказував, що жодних насильницьких дій відносно малолітньої ОСОБА_9 не вчиняв і не міг вчинити бо він є її біологічним батьком. Факт батьківства не підтверджено документально, оскільки судовий процес триває вже декілька років. Мати дитини офіційно у шлюбі з іншим чоловіком тому відповідно і батьком дитини записано іншого. Він для дитини і батько ї мати одночасно, вважає, що дитину намовив старший брат оговорити його. До цього до них приходили відповідні служби та ніяких порушень не встановили, дитина не скаржилася на нього.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання та вказав, що підозрюваний має виключно батьківські стосунки щодо малолітньої потерпілої та вказував, що підозра необґрунтована. Просив застосувати, щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисником докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено, що встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0000295 від 05.05.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 152 ч. 4, 6 ст. 153 КК України де підозрюваним є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що на цій, першочерговій стадії кримінального провадження, підозра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 152 ч. 4, 6 ст. 153 КК України, у кримінальному провадженні № 0000295 від 05.05.2026 є обґрунтованою, це підтверджується в своїй сукупності доказами, що долучені до клопотання, а саме:

-поясненнями ОСОБА_10 від 05.05.2026;

-протоколом допиту ОСОБА_10 від 06.05.2026;

-актом обстеження умов проживання від 31.03.2026;

-актом обстеження умов проживання від 18.12.2025;

-протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_9 від 05.05.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.05.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.05.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.05.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 05.05.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 05.05.2026

-рапортом ЄО Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області від 05.05.2026;

-постановою про призначення судово-медичної експертизи від 05.05.2026;

-висновком експерта № 706;

-протоколом допиту свідка від 05.05.2026;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Щодо наявності ризиків.

Прокурор вказує, що наразі існують усі п`ять ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих в даному кримінальному провадженні кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Так ОСОБА_5 підозрюють у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.6 ст. 152 ч. 4, 6 ст. 153 КК України.

У разі визнання його винним йому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюють у вчиненні тяжкого злочину (ч.3ст.153 КК України) та двох особливо тяжких злочинів (ч.6 ст.152, ч.6 ст.153 КК України).

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Також слідчим суддею враховано, що ЄСПЛ постійно наголошує, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Окрім тяжкості покарання, суд зобов`язаний враховувати і інші чинники- зокрема і особу підозрюваного, його характеристики в побуті, за місцем роботи, спосіб життя та репутацію.

Так матеріали клопотання містять дані, що підозрюваний ОСОБА_5 чоловік 47 років, освіта середня, соціальний статус не одружений, дітей не має, має репутацію особи схильної до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча в силу положень ст.89 КК України вважається несудимим, працює на посаді старшого стрільця відділення оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , доказів позитисної характеристики за місцем проживання не надано.

Отже, підозрюваний має помірні соціальні зв`язки, що свідчить що ризик , передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України все ж існує та має високу ступінь ймовірності.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищення змінення речових доказів у кримінальному провадженні також на переконання слідчогосудді існує. Так на цій першочерговій стадії досудового розслідування докази зібрані не в повній мірі, хоча їх достатньо для обгрунтованості підозри на цій стадії. Разом з тим, ОСОБА_5 , може вчинити спроби знищення тих доказів, які ще не вилучені проте, можуть мати значення для досудового розслідування.

Ризик передбачений п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України вплив на свідків та потерпілу, перешкоджання іншим чином знайшов своє відображення в тому, що підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень проти статевої свободи малолітньої дитини, що виховується в його родині, якій він є нібито біологічним батьком, отже перебуваючи на волі він може вчинити тиск , як на потерпілу так і свідків з метою змінити покази, що надані ними проти нього та викривають його злочинну діяльність.

Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що з моменту отримання цього клопотання та додатків до нього, підозрюваному стала відомою повна анкетна інформація свідків з якими він не був знайомим особисто, зокрема адреса проживання, місце роботи та контактні номери телефонів.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також даними про його особу, що дає підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

За приписами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підозра ОСОБА_5 за ч.6 ст. 152 ч. 4, 6 ст. 153 КК України дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки санкції цих статей передбачають позбавлення волі на строк більше 5 років. Так санкції ч.6 ст.152 та ч.6 ст.153 КК України передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Так прокурором під час розгляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та мають досить високу ступінь ймовірності на цій першочерговій стадії досудового розслідування..

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим. Прокурор під час розгляду клопотання довів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 "поза розумним сумнівом" у вчиненні інкримінованих йому злочинів, два з яких є особливо тяжкими, наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та що наразі, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти встановленим ризикам, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаним з позбавленням волі - відмовити.

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_16 підозрюють у сексуальному насильстві (ч.4,6 ст.153 КК України) щодо малолітньої, отже, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не визначити розмір застави, оскільки сексуальне насильство є різновидом насильства.

Щодо строків тримання під вартою.

Згідно ч.1,2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

ОСОБА_5 не затримували, підозру йому вручено 06.05.2026, отже він може утримуватися під вартою 60 днів, а саме до 05.07.2026, що в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 152 ч. 4, 6 ст. 153 КК України у кримінальному провадженні № 0000295 від 05.05.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 05.07.2026 включно, що в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме особистого зобов`язання - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 11.05.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1