Єдиний унікальний номер: 343/484/26
Номер провадження: 1-кс/343/136/26
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

30 березня 2026 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному 28.02.2026 до ЄРДР за №0000016, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , заміжньої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, без постійного місця роботи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора Долинського відділу Калуської окружної прокуратури - ОСОБА_5 ,

дізнавача - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

дізнавач ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 .

Обґрунтовує подане клопотання тим, що СД відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області проводиться дізнання у кримінальному провадженні, внесеному 28.02.2026 до ЄРДР за №0000016, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Дізнанням встановлено, що 26.02.2026, близько 18.00 год., підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем тимчасового проживання ( АДРЕСА_2 ), під час словесного конфлікту зі своєю малолітньою сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнім братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричиненого тим, що малолітня сестра принесла до дому чужий мобільний телефон, а брат сходив в туалет у невідведеному для цього місці, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажачи їх настання, нанесла сестрі один удар рукою по обличчі (в область лівого ока), після чого нанесла декілька ударів руками і дерев`яною різкою по сідницях та ногах, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді кровиливу під кон`юктиву лівого ока, множинні синці та садна в ділянках сідниць, на ногах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а брату нанесла декілька ударів по сідницях та ногах та взявши дерев`яну різку нанесла ще декілька ударів по руках, сідницях та ногах, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці 4 - го пальця правої кисті, синців з травматичним набряком м`яких тканин в ділянках сідниць по задніх поверхнях стегон, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такми чином, ОСОБА_4 підозрюється в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Копія клопотання та матеріалів про застосування запобіжного заходу отримана ОСОБА_4 30.03.2026 о 09.40 год.

У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримала, зазначивши, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 є всі наявні підстави.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 не заперечила проти застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді особостого зобов`язання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить такого висновку.

Розділ ІІ Кримінально процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені дії (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з ЄРДР від 28.02.2026 (а.к. 5), дізнання у кримінальному провадженні №0000016 розпочате 28.02.2026. ОСОБА_4 30.03.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою останньої про його отримання (а.к. 45-47).

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваної у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, перевіряючи обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на її обґрунтованість, підтверджується долученими до матеріалів клопотання, а саме:

- копіями висновків експерта №24, №25, відповідно до яких, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяно легкі тілесні ушкодження (а.к. 32-39);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.02.2026 та протоколами допиту свідків від 06.03.2026, 07.03.2026 та 09.03.2026, відповідно до яких, підозюрована ОСОБА_4 заподіяла тілесні ушкодження своїм малолітнім брату та сестрі (а.к. 7, 12-13, 14-15, 16-17, 18-19, 20-21, 22-23).

Згідно із ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор (ч. 2, 3 ст. 179 КПК України).

Стосовно ризиків кримінального провадження слідчий суддя вважає за потрібне зазначити таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення яких клопоче слідчий у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій, які можуть зашкодити кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання дізнавача, в цьому провадженні існують ризики, що підозрювана може: незаконно впливати на свідків і потерпілих та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Ризики заявлені дізнавачем заслуговують на увагу.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що підозрюваній відомі анкетні дані цих осіб, а тому використовуючи ці дані вона може впливати на їх покази. Ризик незаконного впливу на вказаних осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні. Так, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує те, що остання не притягувалася до кримінальної відповідальності, без постійного місця праці, відомостей про застосування до неї раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення їй про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 - 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, те, що у відповідності до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`який із існуючих запобіжних заходів, зважає на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких встановлено під час досудового розслідування та які доведені в судовому засіданні, не відпали, а тому в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість обрання зазначеного запобіжного заходу, він є здатним забезпечити дієвість даного кримінального провадження, а клопотання про обрання до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи характеризуючі дані особи підозрюваної, є таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст. 176-178, 179, 184, 193, 194, 198 КПК України, керуючись ст. 196, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 28.02.2026 до ЄРДР за №0000016, за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на неї такі обов`язки:

- прибувати до органів досудового розслідування, прокуратури або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Івано - Франківської області без дозволу дізнавача, прокурора або суду;

- повідомляти дізнавача, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- обмежити спілкування із потерпілими: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заборонити листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб з потерпілими: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заборонити перебувати в місці проживання потерпілих: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити на два місяці, тобто до 30 травня 2026 року, але в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на дізнавача СД відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити підозрюваній, дізнавачу та прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1