Справа 127/7527/26
Провадження 1-кс/127/3041/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000120 внесеного до ЄРДР 18.02.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000120 внесеного до ЄРДР 18.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який неодноразово продовжено та діє по теперішній час.

Крім того, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так у багатоплатформеному месенджері «Telegram» встановлено канал по наданню послуг у організації незаконного переправлення осіб через кордон України, де спочатку здійснюється домовленість, а надалі їх організатор додає до телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » де вже безпосередньо здійснюється чітка координація та подальший інструктаж спрямований на незаконне переправлення громадян через державний кордон України.

Встановлено, що ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, але не пізніше 05.03.2026 за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, які користуються багатоплатформеним месенджером «Telegram» і використовують відкритий канал по наданню послуг у організації незаконного переправлення осіб через кордон України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для вчинення умисних дій, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України. При цьому роль ОСОБА_4 полягала в усуненні перешкод при перевезенні осіб на автомобілі останнього, що полягало у безпечному проїзді через контрольно-пропускні пункти (блокпости) до місця збору, а саме як було встановлено в ході досудового розслідування до прикордонної зони неподалік селища с. Довжок, Брацлавської територіальної громади, Тульчинського району, Вінницької області звідки особу у подальшому мали переправити через державний кордон України до Республіки Молдова.

Так, невстановлені в ході досудового розслідування особи, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 використовуючи багатоплатформовий месенджер «Telegram», у не встановлений у ході досудового розслідуванням час, але не пізніше 05.03.2026 підшукали особу чоловічої статі призовного віку з числа громадян України, який мав на меті незаконно поза офіційними пунктами пропуску, перетнути державний кордон України, з метою ухилення від призову за мобілізацією до лав Збройних сил України, а саме ОСОБА_7 (який діяв під контролем працівників правоохоронного органу). При цьому, невстановлені особи, реалізуючи злочинний умисел, обумовивши з ОСОБА_7 умови та порядок незаконного переправлення через державний кордон України, у напрямку виїзду до Республіки Молдова, надаючи при цьому детальні інструкції та вказівки щодо процесу незаконного перетину кордону України та пообіцяли при цьому всебічне сприяння у реалізації даних дій, шляхом усунення перешкод із можливістю забезпечення трансфером (послуга перевезення пасажирів та багажів) до місця збору, подальшого інструктажу, забезпечення водія з транспортним засобом та фактичного перетину кордону до Республіки Молдови.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими в ході досудового розслідування особами, усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, умисно, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 05.03.2026 використовуючи транспортний засіб марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні, вирішив сприяти незаконному переправленню ОСОБА_8 через державний кордон України, в тому числі, порадами та усуненням перешкод.

У подальшому ОСОБА_4 реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з невстановленими в ході досудового розслідування особами, при цьому усвідомлюючи існування обмежень, щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану 05.03.2026 року, близько 13 год. 00 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до будинку АДРЕСА_2, де за попередніми вказівками очікував ОСОБА_7 який діяв під контролем працівників правоохоронних органів. Після чого, ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння транспортного засобу марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 на якому прибув ОСОБА_4 та очікував подальших вказівок.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом, відповідно до раніше розробленого плану, направився на автомобілі в якому на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_7 в напрямку с. Довжок, Брацлавської територіальної громади, Тульчинського району, Вінницької області, та в ході поїздки розповідав ОСОБА_8 про порядок дій, які стосуються організації його незаконного переправлення через державний кордон України та шляхи усунення перешкод під час його здійснення.

Далі, ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом, відповідно до раніше розробленого плану, повідомив ОСОБА_8 про порядок дій, які стосуються організації незаконного перетину державного кордону України та шляхи усунення перешкод під час його здійснення. Зокрема, ОСОБА_4 надавав ОСОБА_9 поради, щодо його подальшого переміщення через державний кордон України з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які діяли із ним у змові. Того ж дня, перебуваючи в салоні автомобіля, рухаючись по автошляху «Т0202» біля с. Довжок, Брацлавської територіальної громади, Тульчинського району, Вінницької області, за сприяння незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 300 доларів США, а саме імітовані купюри номіналом 100 доларів США кожна. Висадивши ОСОБА_7 в обумовленому місці, діючи на виконання раніше розробленого ними плану, продовжив рух в зворотному напрямку до м. Вінниця.

В подальшому, 05.03.2026 року, о 19 год. 25 хв. 05.03.2026 року, у Вінницькій області на трасі Т0202 з найближчими населеними пунктами Джугастра та ОСОБА_11 , за координатами 48,31300 Пн, 28,64862 Сх, де після отримання грошових коштів від ОСОБА_7 , транспортний засіб марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_4 , зупинено працівниками поліції та в подальшому, останнього ( ОСОБА_4 ) працівниками Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, затримано в порядку ст. 208 КПК України.06.03.2026 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю м. Вінниця, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинені організованою групою з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, в тому числі, допитом свідка ОСОБА_7 , матеріалами щодо проведення комплексу заходів передбачених главою №21 КПК України, «Негласні слідчі (розшукові) дії», протоколом огляду від 05.03.2026 року, який проведено у фактично належному ОСОБА_4 транспортному засобі марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» сірого кольору з державним реєстраційним номером AB1965MB

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

- незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, свідчення якого в свою чергу мають суттєве значення у кримінальному провадженні

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а тому він зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Відповідно до статті 178 КПК України, необхідно врахувати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Так, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому обрання саме такого запобіжного заходу може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи неможливість, запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, разом з тим по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що він працюючи таксистом у мобільному додатку Uklon взяв замовлення на перевезення особи з міста Вінниці до міста Крижопіль, доїхавши до зазначеного населеного пункту він запропонував ОСОБА_8 вийти із автомобіля, проте останній попросив його довезти його трохи далі від зазначеного населеного пункту за додаткові грошові кошти, на що він погодився, оскільки бажав заробити грошові кошти на проживання, при цьому про йому не було відомо про наміри ОСОБА_7 перетнути кордон у незаконний спосіб, наміру на вчинення кримінального правопорушення у нього жодним чином не було.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання слідчого, слідчому судді пояснила, що ОСОБА_4 не мав жодного наміру на сприяння чи організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон, твердження слідчого у клопотанні та прокурора під час судового розгляду є надуманими, ОСОБА_4 як таксист мав перевезти особу, взявши замовлення на перевезення у мобільному додатку Uklon, не маючи відомостей про намір особи на незаконний перетин кордону, підозра оголошена ОСОБА_4 є необґрунтованою, обставини кримінального провадження є штучно створеними. Разом з тим зазначила, що ОСОБА_4 проживає спільно з матір`ю похилого віку та сином, які являються особами з інвалідністю, а тмоу просила слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, одружений, працевлаштований, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері недоторканості державних кордонів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти тиск на свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Разом з тим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та клопотання слідчого, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

З огляду на наведене, врахувавши обставини вчиненого кримінального правопорушення та розмір завданої шкоди, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність, на даному етапі, визначення підозрюваному застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 19 години 25 хвилин 04 травня 2026 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 04 травня 2026 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240,00 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- утримуватись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 - визначити термін їх дії відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя