Справа № 392/566/26
Провадження № 1-кп/392/223/26
УХВАЛА

23 березня 2026 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2025 за № 0000272 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі зазначеного обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні судом не встановлено та учасниками судового провадження не вказано підстав до прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Маловисківському районному суду Кіровоградської області.

Судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Суд, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, вчинивши всі необхідні дії, вважає можливим закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Підстави для не складання досудової доповіді визначені ч.4 ст. 314-1 КПК України, відсутні.

Враховуючи санкцію ч.1 ст.263 КК України суд вважає за необхідне доручити складання досудової доповіді Новоукраїнському районному сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання зазначив, що наявність ризиків, які було встановлено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати на даний час, а саме ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказав, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово, при цьому врахувати, що він раніше не судимий, має хронічні захворювання, вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнає, не має наміру ухилятися та переховуватися від суду, натомість бажає повернутися до лав ЗСУ, про що має відповідне письмове погодження командира.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні повністю підтримав позицію підзахисного, при цьому не погодився з посиланнями прокурора про те, що обвинувачений раніше судимий, оскільки кримінальне провадження відносно нього було закрито судом, тобто без ухвалення вироку. Крім того, просив суд врахувати, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, впливати на свідків будь яким чином, ризики вказані прокурором в клопотання не доведені.

Суд встановив, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє продовжений 20.02.2026 року ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 25 березня 2026 року.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання (п.1.ч.1 ст.177 КПК України);

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань, оскільки судовий розгляд лише розпочинається та останні ще не допитані в судовому засіданні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, пов`язане із незаконним обігом бойових припасів, зокрема їх збутом (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати.

Інших ризиків судом не встановлено та прокурором під час підготовчого судового засідання не доведено.

Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину, такий, що відповідно до ст.89 КК України, має постійне зареєстроване місце проживання, неодружений, зі слів співмешкає без реєстрації шлюбу та має на утриманні н/л дитину сина ОСОБА_6 , 2010 р.н.

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Судом не встановлено та стороною захисту не надано відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяє застосування до них запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування, а тому клопотання прокурора слід задовольнити, у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово - відмовити.

Суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

З урахуванням положень п.2 ч.1 ст.182, ч.4 ст.183 КПК України, а також ст.ст.177-178 КПК України, визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315, 316, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Судовий розгляд провести в одноособовому складі суду, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Маловисківського районного суду Кіровоградської області 01.04.2026 року на 11.00 год.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23.03.2026 до 21.05.2026 включно.

Визначити розмір застави у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 66 560 грн.

Строк дії ухвали визначити до 21.05.2026 включно.

У судове засідання викликати учасників провадження.

Зобов`язати Новоукраїнський районний сектор №2 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області скласти та подати до суду в строк до 01.04.2026 року досудову доповідь, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали надіслати до Новоукраїнського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації в Кіровоградській області, для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали, в частині продовження строку тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_7