27 березня 2026 року
Єдиний унікальний № 501/1306/26
Провадження № 1-кс/501/219/26
У Х В А Л А

27 березня 2026 року, м. Чорноморськ

Слідчий суддя Чорноморського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000234 від 23 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування на майно: автомобіль BYD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 23 березня 2026 року сталася ДТП за участю зазначеного транспортного засобу, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

В ході проведення слідчих дій вищезазначений транспортний засіб було вилучено та в подальшому визнано речовим доказом.

Під час досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення додаткових оглядів, проведення необхідних судових експертиз виникла необхідність накласти арешт на майно, а саме на вказаний транспортний засіб.

Слідчий та власник майна в судове засідання не прибули.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 2 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Частиною 3 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя встановив, що Слідчим відділенням Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеський області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000234 від 23 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя також встановив, що є підстави вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, зокрема, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, з наданих слідчому судді доказів вбачається, що 23 березня 2026 року близько 17 год. 00 хв. водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем BYD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Новосьолов, навпроти буд. 21, ж/м «Дайберг» Одеського р-ну Одеської обл., не впевнившись в безпечності виконання маневру повороту праворуч по ходу руху автомобіля, допустив зіткнення із електросамокатом під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок вказаної ДТП останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забою м`яких тканин потиличної ділянки, закритого переламу акраміального кінця правої ключиці.

Так, 23 березня 2026 року було вилучено автомобіль BYD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

В подальшому, 23 березня 2026 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тож, під час проведення слідчих дій було вилучено транспортний засіб, за участю якого сталася ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Вказаний транспортний засіб містить відомості, які можуть бути доказом кримінального правопорушення, обставин його вчинення, необхідний для проведення експертиз з метою з`ясування обставин ДТП.

Перебування майна у іншої особи може призвести до його приховування, пошкодження, перетворення, відчуження.

Зазначене свідчить, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності шляхом арешту майна.

Враховуючи наведене вище, клопотання необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме на: автомобіль BYD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає виконанню згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання копії ухвали, якщо її було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя