Справа № 642/3614/26
Провадження № 1-кп/642/442/26
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2026 року до Холодногірського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшов вищезазначений обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 13 травня 2026 року призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 надав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, при цьому зазначив, що обвинувальний акт не містить належного, конкретного та зрозумілого формулювання обвинувачення, що унеможливлює реалізацію права на захист та перешкоджає призначенню справи до розгляду. Тому обвинувальний акт не містить належно сформульованого обвинувачення, оскільки базується на взаємовиключних твердженнях, істотно обмежує право особи на захист та виключає можливість призначення судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до розгляду. Вважав клопотання захисника про повернення обвинувального акту безпідставним, оскільки обвинувальний акт містить фактичні обставини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч.1 ст. 263 КК України, і ці фактичні обставини, на думку прокурора, встановлені. Також в обвинувальному акті зазначено час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, розглянувши клопотання захисника, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Оскільки п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акта вимогам КПК. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Таким чином, з урахуванням задач підготовчого провадження, суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Аналізуючи зміст ч. 2 ст. 291 КПК України слід зазначити, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.

Встановлено, що 12 травня 2026 року до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, розпискою підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000795 від 21.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч.1 ст. 263 КК України.

Дослідивши зміст обвинувального акта, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення дотрималася вимог кримінального процесуального закону при його складанні.

Так, поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Щодо тверджень сторони захисту про недолік викладу фактичних обставин в обвинувальному акті, то суд зазначає наступне.

Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень з формулюванням обвинувачення стосовно ОСОБА_5 є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для здійснення захисту.

Суд акцентує увагу, що що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Тобто, саме сформульоване прокурором обвинувачення визначає межі судового розгляду.

У той же час, визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення злочинів належить до дискреційних повноважень прокурора, а тому ці обставини викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Разом з тим кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, правову кваліфікацію вчиненого діяння, зобов`язувати його змінювати ці обставини.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

До того ж, питання узгодженості викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, відповідно ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитися підтримувати державне обвинувачення, визначення обсягу обвинувачення є виключною компетенцією прокурора.

За таких обставин, зазначені захисником обставини, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не можуть бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та повернення обвинувального акта.

Аналізуючи обвинувальний акт, суд приходить до переконання, що він відповідає вимогам ч.2 ст. 291 КПК України і підстав для його повернення не вбачає, оскільки відомості та фактичні обставини кримінальних правопорушень повністю викладені в обвинувачені та правова кваліфікація злочинів викладена з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Тому, на переконання суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000795 від 21.07.2025 в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та визначення правової кваліфікації відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Суд наголошує, що особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000795 від 21.07.2025.

Кримінальне провадження підсудне Холодногірському районному суду м. Харкова.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. 110, 291, 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч.1 ст. 263 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 червня 2026 року на 12 год. 00 хв.

Розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово.

Про час і місце проведення судового засідання повідомити учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1