Справа № 357/2257/26
У Х В А Л А

02 березня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 21.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -

у с т а н о в и в:

26 лютого 2026 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 21.10.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України про накладення арешту на майно, яке було вилучено 25.02.2026 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000247, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у групи осіб, які діють за попередньою змовою, достовірно знаючих про те, що на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який надалі продовжено, що встановлює обмеження на виїзд осіб чоловічої статі та призивного віку за межі України, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом сприяння громадянам України чоловічої статі та призивного віку незаконному переправленню через державний кордон України шляхом видачі документів (фіктивних актів) щодо догляду за недієздатними особами, які надалі дають право на виїзд за межі території України, з подальшим виключенням з військового обліку, за грошову винагороду.

Так, на даний час встановлено, що громадянин України, спільно із невстановленими особами з числа лікарсько-консультативної комісії

КНП БМР «Богуславський центр первинної медико-санітарної допомоги», та співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , організували сприяння за грошову винагороду особам призовного віку отримати відстрочку від мобілізації, шляхом оформлення документів (фіктивних актів) щодо догляду за недієздатними особами, які надалі дають право на виїзд за межі території України.

За наявною інформацією, громадянин, також, має вплив на службових осіб з числа управління соціального захисту населення Богуславської ТГ, які в складі комісії складають акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (форма 8), та спільно з якими він організував вищевказану протиправну схему.

При цьому, організатор, після підбору осіб, які хочуть оформити відстрочку від мобілізації по догляду, спочатку сприяє в отриманні медичної довідки (медичного висновку ЛКК) для недієздатної особи, після цього під його супроводом відбувається оформлення акту, який складається членами комісії управління соціального захисту населення Богуславської ТГ представниками якої є посадові особи Богуславської ТГ різних рівнів. В подальшому, вищевказані документи направляються до РТЦК для розгляду комісією для надання відстрочки від мобілізації. За попередньою змовою зі співробітниками відділу (м. Богуслав) ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказана категорія осіб розглядається позачергово та формально. В подальшому вищевказана категорія осіб яка підлягає мобілізації, здійснює перетин ДКУ по підробим документам на відстрочку по догляду за недієздатною особою.

До того ж, встановлено випадки складання актів та надання відстрочки від мобілізації по догляду за особами, які офіційно працевлаштовані, або взагалі рахуються померлими.

На даний час встановлено, що до вчинення кримінальних правопорушень можуть бути причетні:

1.ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2.ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

3.ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

4. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

5. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває (перебував) на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має вплив на рішення комісії по наданню відстрочок від мобілізації.

6. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За наявною інформацією вищевказані особи здійснюють свою протиправну діяльність на робочих місцях на території ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

До того ж, у межах вказаного кримінального провадження, оперативним підрозділом до Обухівської окружної прокуратури Київської області скеровано ініціативні матеріали щодо необхідності проведення обшуку.

Так, 25.02.2026 у зв`язку з виниклою необхідністю та на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 було проведено обшук за відомим місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 . В ході обшуку було встановлено, що останній не проживає за вказаною адресою близько 2х років.

У зв`язку з чим було встановлено актуальне місце проживання останнього та цього ж дня з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання, виявлення та вилучення знарядь, засобів, предметів кримінального правопорушення, майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також речей і документів у тому числі речових доказів, що мають значення для досудового розслідування, зокрема: документів (фіктивних актів) щодо догляду за недієздатними особами, які надалі дають право на виїзд за межі території України; медична документація; предмети та документи, що містять відомості про протиправний механізм, щодо ухилення від мобілізації військовозобов`язаних осіб призовного віку та їх вільний виїзд за кордон; списки осіб, задіяних у даній діяльності; документація щодо постановки або зняття з обліку військовозобов`язаних, та/або проходження військово-лікарських комісій у Територіальних центрах комплектації та соціальної підтримки; вільні зразки підпису і почерку (рукописного тексту) зокрема блокноти, записні книжки, чорнові записи тощо; електронні носії інформації (дискові накопичувачі, флеш-карти, інші матеріальні (електронні) носії інформації, SIM-карти, картки пам`яті, оптичні диски, персональні та планшетні комп`ютери, ноутбуки, мобільні телефони, електронні пристрої мобільного зв`язку); грошові кошти, записи так званої неофіційної («чорної») бухгалтерії, печатки, штампи, а також інші предмети і документи, які можуть бути використані у якості доказів причетності до вказаної вище протиправної діяльності, та які мають значення для досудового розслідування, в період з 09 години 42 хвилин по 11 годин 19 хвилин, на підставі постанови заступника начальника СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 про проведення невідкладного обшуку, проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено:

-Блокнот коричневого кольору з чорновими записами та вільними зразками почерку ОСОБА_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1000148;

-Мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S25 plus IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 s/n НОМЕР_3 з сім картою Київстар номер НОМЕР_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1004537.

Згідно постанови слідчого від 25.02.2026 вилучені вище зазначені предмети під час обшуку визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту на тимчасове вилучене майно є збереження речових доказів, вилучених в ході проведення обшуку.

Перелік і види майна, що належить арештувати:

-Блокнот коричневого кольору з чорновими записами та вільними зразками почерку ОСОБА_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1000148;

-Мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S25 plus IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 s/n НОМЕР_3 з сім картою Київстар номер НОМЕР_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1004537.

В органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза використання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

В зв`язку із вище викладеним у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ході досудового розслідування необхідно з`ясувати усі обставини кримінального правопорушення, провести ряд слідчих дій та судових експертиз, для чого необхідно збереження майна, в тому стані в якому вони знаходилися на момент виявлення, що може вплинути на об`єктивність проведених досліджень, для цього необхідно накласти арешт на зазначене майна та зберігати його в матеріалах кримінального провадження.

У судове засідання прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не прибув, натомість подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та володільця майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані копії документів, вважаю, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що до теперішнього часу жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, тобто арешт на майно, яке тимчасово вилучене в ході обшуку є майном особи, яка не є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, тобто є третьою особою, а тому з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді повинен звертатися прокурор.

Крім цього слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна, яке було вилучено 25.02.2026, направлено до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 26.02.2026. Таким чином, достеменно встановлено, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, в порядку, передбаченим ч. 5 ст. 171 КПК України.

У відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно, що підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення або ж одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, вилучені під час обшуку речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000247, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

21 жовтня 2025 року до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що за інформацією 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 17.10.2025 №14/3/2-14419 особа, перебуваючи на території Обухівського району Київської області, здійснює отримання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та про те, що група осіб, за попередньою змовою, організовує незаконне переправлення осіб через державний кордон України, а також керує такими діями і сприяє їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

25 лютого 2026 в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-Блокнот коричневого кольору з чорновими записами та вільними зразками почерку ОСОБА_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1000148;

-Мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S25 plus IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 s/n НОМЕР_3 з сім картою Київстар номер НОМЕР_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1004537.

Постановою слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 від 25.02.2026 тимчасово вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже у слідчого судді існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами у справі.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно може бути використанне як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, для чого слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, і тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення доведення факту вчинення кримінального правопорушення. Обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критерії в правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Таким чином, на переконання слідчого судді, з метою запобігання можливості приховування, знищення або перетворення речових доказів у кримінальному провадженні, на даному етапі кримінального провадження досліджені матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна для забезпечення збереження речових доказів, тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на майно шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ним. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За викладених обставин клопотання прокурора слід задовольнити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 98,100, 167,170-173,175,309,392,532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000247, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 25.02.2026 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме:

-Блокнот коричневого кольору з чорновими записами та вільними зразками почерку ОСОБА_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1000148;

Мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S25 plus IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 s/n НОМЕР_3 з сім картою Київстар номер НОМЕР_4 , котрий поміщено до спец.пакету №WAR1004537, шляхом накладення заборони на користування та розпорядження таким майном.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_12