Справа № 555/1052/26
Номер провадження 1-кс/555/176/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2026 р. м. Березне

Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне клопотання прокурора Березнівського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 07 травня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що 06 травня 2026 року приблизно о 18.30 год. на перехресті вул. Теклівської та вул. Наливайка в м. Березне, Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля та мотоцикла, внаслідок якої водій двоколісного отримав тілесні ушкодження.

У зв`язку з цим, старшим інспектором-черговим ВП № 4 був складений відповідний рапорт, який зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ВП № 4 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області під № 3362 від 06.05.2026.

07.05.2026, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, заступником начальника CВ ВП № 4 Рівненського РУП, відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000095 з попередньою правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та розпочато проведення досудового розслідування кримінального провадження.

06.05.2026 в ході огляду місця події було вилучено мотоцикл марки «LIFAN» моделі «LF 250 GY-3», номер шасі НОМЕР_1 , який причетний до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 травня 2026 року приблизно о 18.30 год. на перехресті вул. Теклівської та вул. Наливайка в м. Березне, Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області, та доставлено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м. Березне, вул. Київська, 12, Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно провести ряд судових експертиз, у зв`язку з чим, для зазначених досліджень необхідно представити для огляду експертам мотоцикл марки «LIFAN» моделі «LF 250 GY-3», номер шасі НОМЕР_1 .

07.05.2026 постановою слідчого вилучений транспортний засіб, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження визначивши подальше місце його зберігання майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м. Березне, вул. Київська, 12, Березнівської ТГ Рівненського району Рівненської області.

Беручи до уваги те, що з мотоциклом марки «LIFAN» моделі «LF 250 GY-3», номер шасі НОМЕР_1 , необхідно провести ряд слідчих дій, та існують ризики того, що їх використання власником чи іншими користувачами може призвести до їх зміни, втрати, а також знищення слідів, які містять на собі вказаний транспортний засіб, унеможливить проведення слідчих дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою збереження речових доказів просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав у повному обсязі.

Власник майна та його законний представник у судове засідання не з`явилися.

Згідно з рапортом заступника начальника СВ ВП № 4 Рівненського РУП ОСОБА_4 , з метою повідомлення законного представника неповнолітнього власника майна ОСОБА_5 про розгляд клопотання про арешт майна ним було здійснено телефонний дзвінок, однак телефон абонента був вимкнений.

У даному випадку, на думку слідчого судді, права володільця вилученого майна не будуть порушені, оскільки це не позбавляє його права, у разі необґрунтованого накладення арешту на майно, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна відповідно до положень статті 174 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням заяви прокурора відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статі 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.

Частиною другою статті 93 КПК України визначено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, проведення процесуальних дій, передбачених КПК України.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Пунктом 2 частини першої статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (пункт 1).

Відповідно частини третьої 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За положеннями частин першої, другої та третьої статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється згідно «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (наказ Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N51/401/649/471/23/125).

Крім цього Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 64-2, 91-92, 98, 131, 168, 170-175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно речові докази у кримінальному провадженні № 0000095 (ЄРДР від 07.05.2026), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на мотоцикл марки «LIFAN» моделі «LF 250 GY-3», номер шасі НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1