Провадження №: 1-кп/752/1591/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Голосіївського районного суду м. Києва під час проведення підготовчого судового засідання кримінальне провадження №0001191 від 19.09.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олешник, Виноградівського району, Закарпатської області, освіта вища, працює менеджером в ТОВ «РКІ-КОНСАЛТИНГ», неодружений, має малолітню дитину на утриманні, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

інші сторони:

потерпіла - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

19.09.2025, приблизно о 20 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2,63 проміле) керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz CL 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в межах першої смуги руху з чотирьох наявних шляхопроводу по вулиці Академіка Заболотного у м. Києві, зі сторони проспекту Академіка Глушкова в напрямку вул. Сірка, зі швидкістю 137,44 км/год ± 5,49 км/год., яка значно первищувала максимально довзолену на даній ділянці дороги 50 км/год.

В цей час, попереду, в попутному напрямку, в межах першої смуги проїзної частини вулиці Академіка Заболотного, рухався автобус марки «Богдан А-092», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.4, 12.9 (б) та 13.1 Правил дорожнього руху України:

-п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-підпункт «а» пункту 2.9: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

-п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

-п.12.9 (б) Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил;

- п. 13.1: Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виявились у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, свідомо розпочав керування технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz CL 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 в процесі якого, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати безпечну швидкість руху в межах дозволеної, свідомо порушуючи швидкісний режим, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми односторонніми діями створив умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, будучи зобов`язаним залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу дотримувати безпечної дистанції, маючи об`єктивну змогу завчасно виявити автобус «Богдан А-092», реєстраційний номер НОМЕР_2 маршруту № 729 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався попереду, в попутному напрямку, в межах першої смуги, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та обрати безпечні прийоми керування, внаслідок чого неподалік будинку № 16 по вулиці Академіка Заболотного у м. Києві допустив зіткнення із задньою частиною автобуса.

В результаті даної ДТП, пасажир автобуса «Богдан А-092», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки: перелом лівої ключиці в середній третині (зі зміщенням уламків), які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Mercedes-Benz CL 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , вимогам пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, в діях водія ОСОБА_3 встановлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 2.9 «а», 12.2, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.4, 12.9 (б) та 13.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

14 січня 2026 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у добровільному порядку відшкодував потерпілій завдану кримінальним правопорушенням шкоду у розмірі 260 000 грн та зобов`язується компенсувати 100 000 грн до 20.09.2026. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме із застосуванням ст. ст. 69, 53 КК України до основного виду покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки, та отримана згода обвинуваченого та потерпілого на призначення такого покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди не дотримані вимоги і правила КПК та КК України, зокрема, затвердження даної угоди не відповідає суспільним інтересам, просив цю угоду не затверджувати і призначити судовий розгляд за обвинувальним актом.

Обвинувачений в судовому засіданні просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання із застосуванням до основного його виду правил ст. ст. 69 та 53 КК України, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а що стосується повного відшкодування шкоди, завданої злочином, то він цей обов`язок виконає.

Потерпіла в судовому засіданні також просила вказану угоду з обвинуваченим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому підтвердила щирість та дієвість каяття обвинуваченого, який у добровільному порядку відшкодував завдану шкоду, а також зобов`язується виплатити визначити суму коштів на подальшу реабілітацію, визначеному самим потерпілим.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, потерпілого переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 19.09.2025, приблизно о 20 годин 00 хвилин, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання із застосуванням правил ст. ст. 69 та 53 КК України до основного виду покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є нетяжким, дані про його особу, який характеризується позитивно, має на утриманні та спільно проживає з малолітньою дитиною 2017 р.н., розлучений, офіційно працевлаштований, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що усуває сумніви в його осудності. Також суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка наповнена жалем з приводу вчиненого. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне і добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди та зобов`язання виплатити ще 100 000 грн потерпілій, яка не має претензій з цього приводу до обвинуваченого. Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, на які посилалися і сторони в угоді, суд в даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 в умовах без ізоляції, призначивши йому узгоджене в угоді покарання за вчинений ним злочин із застосуванням правил ст. ст. 69 та 53 КК України, а саме, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання у виді штрафу, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України з призначенням в межах такої санкції додаткового покарання, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нового кримінального правопорушення.

При цьому суд бере до уваги об`єктивну наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому, посткримінальна поведінка обвинуваченого, яка наповнена дієвим жалем з приводу вчиненого.

Відтак, всупереч доводам прокурора, передбачені в ч. 7 ст. 474 КПК України застереження у даному випадку відсутні, а тому суд дійшов висновку про те, що угода про примирення може бути затверджена.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді нічного домашнього арешту підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 16 045,20 грн слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 124, 176-179, 314, 373, 374, 475, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 14 січня 2026 року про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 14 січня 2026 року покарання із застосуванням ст. 69, 53 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді нічного домашнього арешту скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.10.2025 року, справа №761/42355/25, на автомобіль «Mercedes-Benz CL 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , - скасувати.

Речові докази: автомобіль «Mercedes-Benz CL 600», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобус марки «Богдан А-092», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути належним володільцям.

На підставі ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових втрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні 16 045 (шістнадцять тисяч сорок п`ять) грн 20 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1