ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21943/25

Провадження № 11-кп/820/196/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002274 від 18.07.2025 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, Хмельницької області, рома, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, нa утримані малолітніх дітей не має, зареєстрованого за місцем проживання та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 07.11.2016 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

- 16.07.2021 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, - 18.10.2024 звільнений з Райківецької ВК №78 у зв`язку із відбуттям покарання;

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1337,10 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 , 18.07.2025 близько 10 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні кіоску АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та який неодноразово продовжений, правою рукою із прилавку вищезгаданого кіоску викрав належний потерпілій ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy S20 FE SG», серійний номер « НОМЕР_1 », темно-сірого кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , вартістю 11244 грн., у якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 , вартістю 200 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було.

Після цього ОСОБА_7 заховав викрадений мобільний телефон у праву кишеню належної йому куртки, в яку був одягнутий та утримуючи викрадене майно про собі, покинув приміщення вказаного кіоску, маючи можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд.

Указаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 11444 грн. 00 коп.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Вказує, що у формулюванні обвинувачення помилково зазначено, що ОСОБА_7 перебував в приміщенні кіоску, що спростовується матеріалами кримінального провадження, показаннями обвинуваченого та потерпілої, оскільки обвинувачений фактично знаходився за межами кіоску та заволодів телефоном взявши його рукою через відкрите вікно кіоску.

Зазначає, що потерпіла ОСОБА_8 в ході допиту у суді повідомила, що немає жодних претензій до ОСОБА_7 , що нею прийняті вибачення, які обвинувачений висловив їй та вона не бажає, щоб до обвинуваченого було застосовано покарання у виді позбавлення волі.

Звертає увагу і на те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину, надавав покази, щиро розкаявся у вчиненому злочині, просив вибачення у потерпілої, добровільно видав працівникам поліції викрадений мобільний телефон, погодився співпрацювати з органами досудового розслідування, погодився на проведення слідчого експерименту, в ході проведення якого детально відтворив всі події та обставини, що були покладенні в основу обвинувачення.

Посилається і на те, що обвинуваченому не було вручено обвинувальний акт, в ході проведення досудового розслідування не користувався правничою допомогою і дані обставини обвинувачений не оскаржував дані обставини та не висловлював претензій до співробітників поліції.

На думку апелянта судом не надано належної оцінки стану здоров`я ОСОБА_7 , який має невиліковні тяжкі захворювання, що підтверджуються випискою медичного закладу, однак судом не визнана дана обставина, як пом`якшуюча, оскільки обвинувачений мав дані захворювання під час відбування покарання за попередніми вироками.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що призначення більш м`якого покарання або звільнення від покарання не допоможе досягнути мети становлення обвинуваченого на шлях виправлення, посилаючись на наявність притягнень ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, оскільки після звільнення у зв`язку з відбуттям покарання, відсутня систематичність вчинення ним правопорушень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням особи обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

При призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення, у тому числі аналогічного кримінального правопорушення проти власності до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував, неодружений, є особою працездатного віку, проте не працює має зареєстроване місце проживання, не здійснює утримання будь-яких осіб, за місцем проживання характеризується негативно, схильний до вчинення правопорушень, вживання спиртних напоїв, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема за порушення адміністративного нагляду, що відображено також у досудовій доповіді від 27.10.2025 з посиланням на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2025 у справі 686/23182/25 за ч.1 ст.187 КУпАП (порушення правил адміністративного нагляду).

Крім того враховано, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває з 2002 року на спостереженні у лікаря нарколога в Хмельницькому обласному медичному центрі психічного здоров`я, відомості про стан здоров`я ОСОБА_7 , у якого згідно із консультативним висновком спеціаліста від 14.10.2025 КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради у 2013 році виявлена ВІЛ-інфекція ІІІ клінічної стадії, хронічний вірусний гепатит С.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого враховано його щире каяття в судовому засіданні.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд з урахуванням конкретних обставин справи, в тому числі вартості викраденого майна, позицій прокурора та сторони захисту правильно визначив покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розміру, визначеного санкцією вказаної статті КК України.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання, у межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про надмірну суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги захисником, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним у оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Твердження захисника про те, що суд не взяв до уваги обставину, яка пом`якшує обвинуваченому покарання, а саме стан здоров`я, колегія суддів до уваги не бере враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження та згідно встановлених обставини, ОСОБА_7 після виявлення у нього у 2013 році ВІЛ-інфекції, був двічі засуджений за вчинення корисливих злочинів проти власності та стан його здоров`я не перешкоджав його фізичній спроможності вчинити нове кримінальне правопорушення, винуватість у якому доведена у цьому кримінальному провадженні.

Не можуть бути задоволеними і вимоги апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 не було вручено обвинувальний акт, оскільки зазначене спростовується наявною в матеріалах кримінального провадження розпискою ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.к.п.8).

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання обвинуваченому, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3