Дата документу 28.01.2026 Справа № 337/6290/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/6290/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/233/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 191, ч.3 ст.191,
ч. 1 ст. 366 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянку України, з загальною середньою освітою, заміжню, яка знаходиться у декретній відпустці, на утриманні має малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2, ч.3 ст.191 КК України та призначено покарання:

-за ч.2 ст.191 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно- розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки;

-за ч.3 ст.191 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно- розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно визначено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 3 роки.

ОСОБА_7 за ч. 1 ст.366 КК України призначено покарання у вигляді 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 46844,00 гривень.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2025 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.2 ст.191 КК України у заволодінні 2000,00 грн. за епізодом від 28.09.2021 закрито на підставі п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України., -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 2, ч. 3 ст.191 КК України за наступних обставин.

Наказом директора Запорізької дирекції ПАТ «Укрпошта» від 16.09.2019 за № 3111-к ОСОБА_11 з 18.09.2019 переведено на посаду начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя 124. Із вказаним наказом ОСОБА_11 ознайомлена 16.09.2019, про що зробила відповідний підпис.

Згідно посадової інструкції начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя - 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» від 16.03.2021, з якою ОСОБА_11 ознайомлена під особистий підпис 16.03.2021, на останню покладено завдання і обов`язки, наділено правами та передбачено відповідальність.

Так, ОСОБА_11 відповідно до посадової інструкції зобов`язана забезпечити: організацію робочих місць для надання послуг, в тому числі працівників ВПЗ; надання повного переліку послуг населенню та суб`єктам господарювання із дотриманням встановлених показників якості; збереження готівкових коштів, відправлень, товарно-матеріальних цінностей та виробничої документації, одержання підкріплень грошових коштів, здавання та відправляння понадлімітних залишків грошових коштів до головної каси Дирекції; доставку адресатам відправлень, періодичних друкованих видань, пенсій та соціальних допомог; процес операційної діяльності ВПЗ: дотримання процедури оформлення первинних документів за наданими послугами у ВПЗ; дотримання касової дисципліни при здійснені касових операцій, контроль за дотриманням касової дисципліни операторами ВПЗ, облік грошових коштів та інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами, визначеними чинним законодавством та нормативними документами Товариства, достовірність та своєчасність складання звітності; дотримання вимог внутрішніх нормативних документів Товариства, що регламентують процес закриття операційного дня та формування касових документів у відділеннях поштового зв`язку; видачу листоношам (у разі наявності) кореспонденції, поштових переказів, відомостей, грошових коштів для виплати пенсії вдома. Розрахунки з листоношами після повернення з доставки; отримання у працівників ВПЗ матеріальних цінностей, що повинні повертатись після закінчення робочої зміни та зберігатись у сейфі тощо; своєчасну передачу належним чином сформованих первинних документів за всіма наданими послугами у ВПЗ до Дільниці обробки та контролю первинної документації дирекції;

Також на ОСОБА_11 покладено обов`язки забезпечення зокрема: своєчасного та якісного виконання завдань та обов`язків, визначених цією посадовою інструкцією; повноти та достовірності складених документів, їх відповідності внутрішнім стандартам Товариства, вчасного надання безпосередньому керівнику та за належністю; Вміти користуватися та застосовувати у роботі програмні продукти та засоби передачі інформації, у разі оснащення робочих місць.

З огляду на викладене, ОСОБА_11 займаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» постійно виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у зв`язку із чим відповідно до ст. 18 КК України була службовою особою.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 16.12.2020 затверджений Порядок виплати і доставки пенсій і грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку. Цей Порядок визначає механізм виплати пенсії та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги, а також визначає виплатний період визначений період виплати пенсій та грошової допомоги за відомостями на виплату пенсій та грошової допомоги, який установлюється з 4 по 25 число кожного місяця або інший строк, визначений цим Порядком або сторонами договору.

Так у вересні, жовтні та листопаді 2021 року з Управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя до відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 (69097) Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, надійшли реєстри з відомостями на виплату пенсії, грошової допомоги за період з 04.09.2021 по 25.09.2021, 04.10.2021 по 25.10.2021, 04.11.2021 по 25.11.2021 мешканцям Хортицького району м. Запоріжжя. Згідно даного реєстру, пенсіонер ОСОБА_12 згідно відомості 58/08395 повинна отримувати пенсію 16 числа кожного місяця, а пенсіонер ОСОБА_13 згідно відомості 43/08395, повинна отримувати пенсію 13 числа кожного місяця.

25 вересня 2021 року в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 перебуваючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124, знаходячись за місцем роботи у ВПЗ Запоріжжя № 124, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, маючи доступ до відомостей на виплату пенсій та допомоги пенсіонерам, мешкаючим у Хортицькому районі м. Запоріжжя, усвідомлюючи протиправність своїх дій, суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, маючи на руках відомість № 43/08395 на виплату пенсії ОСОБА_13 , з відміткою листоноші ОСОБА_14 про те, що остання пенсію у вересні 2021 року не отримала, діючи умисно, внесла до відомості № 43/08395 завідомо неправдиві відомості, а саме: підробила підписи від імені отримувача ОСОБА_13 та листоноші ОСОБА_14 , зазначивши, що пенсія ОСОБА_13 у сумі 2781 гривня 61 копійка, виплачена 25.09.2021., при цьому достовірно знаючи, що пенсія пенсіонеру ОСОБА_13 не виплачена.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, 25 жовтня 2021 року в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 , знаходячись за місцем роботи у ВПЗ Запоріжжя № 124, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, маючи на руках відомість № 43/08395 на виплату пенсії ОСОБА_13 , з відміткою листоноші ОСОБА_14 про те, що остання пенсію у жовтні 2021 року не отримала, діючи умисно, внесла до відомості № 43/08395 завідомо неправдиві відомості, а саме: підробила підпис від імені отримувача ОСОБА_13 та листоноші ОСОБА_14 , зазначивши, що пенсія ОСОБА_13 у сумі 3181,61 гривна виплачена 25.10.2021., при цьому достовірно знаючи, що пенсія пенсіонеру ОСОБА_13 не виплачена.

Крім того, 25 вересня 2021 року в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 перебуваючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124, знаходячись за місцем роботи у ВПЗ Запоріжжя № 124, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, маючи доступ до відомостей на виплату пенсій та допомоги пенсіонерам, мешкаючим у Хортицькому районі м. Запоріжжя, усвідомлюючи протиправність своїх дій, суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, маючи на руках відомість № 58/08395 на виплату пенсії ОСОБА_12 , з відміткою листонош ОСОБА_15 про те, що остання пенсію у вересні 2021 року не отримала, діючи умисно, внесла до відомості № 58/08395 завідомо неправдиві відомості, а саме: підробила підписи від імені отримувача ОСОБА_12 та листоноші ОСОБА_15 , зазначивши, що пенсія ОСОБА_12 в сумі 4814 гривень 50 копійок виплачена 25.09.2021., при цьому достовірно знаючи, що пенсія пенсіонеру ОСОБА_12 не виплачена.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, 25 жовтня 2021 року в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 , знаходячись за місцем роботи у ВПЗ Запоріжжя № 124, що розташоване за адресою:м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, маючи на руках відомість № 58/08395 на виплату пенсії ОСОБА_12 , з відміткою листоноші ОСОБА_15 про те, що остання пенсію у жовтні 2021 року не отримала, діючи умисно, внесла до відомостей № 58/08395 завідомо неправдиві відомості, а саме: підробила підпис від імені отримувача ОСОБА_12 та оператора ОСОБА_16 , зазначивши, що пенсія ОСОБА_12 в сумі 4814 гривень 50 копійок виплачена 25.10.2021., при цьому достовірно знаючи, що пенсія пенсіонеру ОСОБА_12 не виплачена.

Крім того, 23 листопада 2021 року в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 , знаходячись за місцем роботи у ВПЗ Запоріжжя № 124, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, маючи на руках відомість № 58/08395 на виплату пенсії ОСОБА_12 , з відміткою листоноші ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_12 пенсію у листопаді 2021 року не отримала, так як була відсутня за місцем мешкання, діючи умисно, внесла до відомості № 58/08395 завідомо неправдиві відомості, а саме: у відомості № 58/08395 підробила підпис від імені отримувача ОСОБА_12 та листоноші ОСОБА_15 , зазначила, що пенсія ОСОБА_12 в сумі 4814 гривень 50 копійок виплачена 23.11.2021, при цьому достовірно знаючи, що пенсія пенсіонеру ОСОБА_12 не виплачена.

Крім того, 25 вересня 2021 року в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, діючи всупереч своєї посадової інструкції, після того, як 25.09.2021 внесла до відомостей № 58/08395 та № 43/08395 на виплату пенсії завідомо неправдиві відомості, зазначивши, що пенсіонери ОСОБА_12 , ОСОБА_13 отримали 25.09.2021 пенсії в сумі 4814 гривень 50 копійок та у сумі 2781 гривна 61 копійка, діючи умисно, за допомогою встановленого у поштовому відділенні програмного забезпечення «Автоматизоване робоче місце відділення зв`язку», використовуючи свій персональний службовий комп`ютер, за допомогою персонального логіну та паролю (ключ доступу до системи) наданих їй для виконання своїх обов`язків, увійшла до програмного забезпечення електронної системи АРМ ВЗ та у реєстрі виплачених пенсій та допомоги за 25.09.2021, за порядковим номером 5 внесла інформацію про виплату пенсії згідно відомості 58/08395 ОСОБА_12 в сумі 4814 гривен 50 копійок, за порядковим номером 2 внесла інформацію про виплату пенсії згідно відомості № 43/08395 ОСОБА_13 у сумі 2781 гривна 61 копійка та у підсумковій відомості на виплату пенсії у вересні 2021 року, зазначила, що виплачена пенсія на загальну суму 1 595 879 гривень 94 копійки, куди зарахувала пенсії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що пенсії останнім не виплачені. Після чого, незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 4814 гривен 50 копійок та у сумі 2781 гривня 61 копійка, на загальну суму 7596,11 грн., спричинивши матеріальний збиток потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, 25.10.2021, в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, діючи всупереч своєї посадової інструкції, після того, як 25.10.2021 внесла до відомості № 58/08395 та № 43/08395 на виплату пенсії та допомоги у жовтні 2021 завідомо неправдиві відомості, про те, що 25.10.2021 пенсіонери ОСОБА_12 отримали пенсію в сумі 4814 гривень 50 копійок, ОСОБА_13 у сумі 3181, 61 гривна, діючи умисно, за допомогою встановленого у поштовому відділенні програмного забезпечення «Автоматизоване робоче місце відділення зв`язку», використовуючи свій персональний службовий комп`ютер, за допомогою персонального логіну та паролю (ключ доступу до системи) наданих їй для виконання своїх обов`язків, увійшла до програмного забезпечення електронної системи АРМ ВЗ та в реєстрі виплачених пенсій та допомоги за 25.10.2021 за порядковим номером 8 внесла інформацію про виплату пенсії згідно відомості 58/08395 ОСОБА_12 в сумі 4814 гривен 50 копійок, за порядковим номером 4 внесла інформацію про виплату пенсії згідно відомості 43/08395 ОСОБА_13 у сумі 2781гривна 61 копійка, та у підсумковій відомості на виплату пенсії у жовтні 2021 року, зазначила, що виплачена пенсія на загальну суму 1592484 гривень 74 копійки, куди зарахована сума пенсій ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що пенсії останнім не виплачені та в подальшому незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 4814 гривен 50 копійок та у сумі 3181 гривня 61 копійка, на загальну суму 7996,11 грн, спричинивши матеріальний збиток потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, 23.11.2021, в період часу з 08-00 до 20-00 години, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_11 , перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, діючи всупереч своєї посадової інструкції, після того, як 23.11.2021 внесла до відомості № 58/08395 на виплату пенсії та допомоги у листопаді 2021 завідомо неправдиві відомості, про те, що 23.11.2023р. пенсіонер ОСОБА_12 отримала пенсію у сумі 4814 гривень 50 копійок, діючи умисно, за допомогою встановленого у поштовому відділенні програмного забезпечення «Автоматизоване робоче місце відділення зв`язку», використовуючи свій персональний службовий комп`ютер, за допомогою персонального логіну та паролю (ключ доступу до системи) наданих їй для виконання своїх обов`язків, увійшла до програмного забезпечення електронної системи АРМ ВЗ та в реєстрі виплачених пенсій та допомоги за 23.11.2021, за порядковим номером 3 внесла інформацію про виплату пенсії згідно відомості 58/08395 ОСОБА_12 в сумі 4814 гривен 50 копійок, та у підсумковій відомості на виплату пенсії у листопаді 2021 року, зазначила, що виплачена пенсія на загальну суму 1544810 гривень 13 копійок, куди зарахована сума пенсії ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що пенсія останній не виплачена та в подальшому незаконно заволоділа грошовими коштами в сумі 4814 гривен 50 копійок, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток.

Вказаними противоправними діями ОСОБА_11 , незаконно заволоділа грошовими коштами пенсіонера ОСОБА_12 на суму 14 443 гривні 50 копійок. та пенсіонера ОСОБА_13 на суму 5963,22грн., а всього на загальну суму 20406,72грн.

Також, 21.10.2021, о 11 годині 56 хвилині до відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 (69097) Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, на автоматизовану систему «Електронний переказ» (далі по тексту АС «ЕП» надійшов звичайний грошовий переказ за № від ОСОБА_17 на виплату ОСОБА_18 , мешкаючому за адресою: АДРЕСА_2 грошових коштів в сумі 100000 гривень. Після чого, у начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» ОСОБА_11 виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами в сумі 100000 гривень, які були переказані ОСОБА_17 для виплати ОСОБА_18

30.10.2021 року о 13-36 годині, ОСОБА_11 , будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (), що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, виконуючи свої функціональні обов`язки та користуючись тим, що здійснювала керівництво вказаним поштовим відділенням, діючи всупереч своєї посадової інструкції, з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, що належали ОСОБА_18 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою встановленого у поштовому відділенні програмного забезпечення «Автоматизоване робоче місце відділення зв`язку», використовуючи службовий комп`ютер, за яким працює оператор ОСОБА_16 , за допомогою паролю особистого кабінету, наданого для роботи оператору ОСОБА_16 , увійшла до програмного забезпечення електронної системи АРМ ВЗ (автоматизоване робоче місце відділення зв`язку), склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: фіскальний чек № 0414 від 30.10.2021 ФН до якого внесла завідомо неправдиві відомості, зазначила в чеку паспортні дані іншої особи, підробила у чеку підпис від імені отримувача ОСОБА_18 та надалі за допомогою персонального логіну та паролю (ключ доступу до системи) наданих їй для виконання своїх обов`язків, увійшла до програмного забезпечення автоматизованої системи «ЕП», де в електроннім реєстрі оплачених переказів за 30.10.2021 під номером 4 завізувала відомості про виплату переказу ОСОБА_18 в сумі 100000 гривень, після чого використовуючи свій персональний службовий комп`ютер за допомогою персонального логіну та паролю ( ключ доступу до системи) наданих їй для виконання своїх обов`язків, увійшла до програмного забезпечення електронної системи АРМ ВЗ та склала завідомо неправдивий касовий звіт за 30.10.2021, в якому в графі виплачених переказів за день зазначила загальну суму 136676 гривень врахувавши в неї 100000 гривень, які було призначено для виплати переказу ОСОБА_18 , достовірно знаючи що насправді переказ в сумі 100000 гривень останньому не виплачений. Після чого, незаконно заволоділа грошовими коштами у сумі 100000 гривень, які були призначені для виплати переказу ОСОБА_18 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2025 року виправлено описку у мотивувальній частині вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, а саме, вважати вірним та читати «24 вересня 2021 року, о 14 годині 52 хвилині, з ПАТ «Запоріжсталь» до відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124 (69097) Запорізької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (), що розташоване за адресою:м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, на електронну програму АС «ЕП» (надалі автоматизована система « Електронний переказ» службового комп`ютера начальника ОСОБА_11 надійшов поштовий переказ за № у сумі 2000 гривень на виплату переказу ОСОБА_19 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . 28 вересня 2021 року, о 19 годині 12 хвилині, ОСОБА_11 , перебуваючи на посаді начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Запоріжжя № 124, знаходячись за місцем роботи у ВПЗ Запоріжжя № 124, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, буд. 7, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на складання завідомо неправдивого офіційного документу та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, маючи доступ до службового комп`ютера, за яким працює оператор ОСОБА_20 , за допомогою паролю особистого кабінету, наданого для роботи ОСОБА_20 , увійшла до кабінету автоматизованої системи АРМ ВЗ (автоматизоване робоче місце відділення зв`язку), склала завідомо неправдивий офіційний документ, а саме: чек ФН (службовий чек ЗН КС00010171), до якого внесла завідомо неправдиві відомості, зазначила в чеку паспортні дані іншої особи, підробила у чеку ФН підпис від імені отримувача ОСОБА_19 та у повідомлені про надходження переказу, зазначила, що переказ в сумі 2000 гривень отриманий ОСОБА_19 , достовірно знаючи, що переказ останнім не отриманий.»

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 стверджує, що вирок у частині визнання винуватості за ч. 3 ст. 191 КК України підлягає скасуванню, оскільки матеріали провадження не містять належних, допустимих і достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували незаконне заволодіння ОСОБА_11 грошовими коштами у сумі 100 000 грн.

Стороною обвинувачення не доведено фактичного одержання саме обвинуваченою спірних коштів, не забезпечено персоніфікованого встановлення суб`єкта операції та не усунуто обґрунтованих альтернативних версій події.

Звертає увагу на акт службового розслідування ЗД АТ «Укрпошта» від 06.12.2021, на який послався суд першої інстанції як на ключове підтвердження привласнення.

Захисник зазначає, що службове розслідування є внутрішньою перевіркою підприємства і не забезпечує процесуальних гарантій кримінального провадження (права на захист, змагальності, презумпції невинуватості).

Висновки такого розслідування можуть бути лише інформаційним приводом для початку досудового розслідування або дисциплінарних заходів, однак самі по собі не є належним і достатнім доказом винуватості у розумінні ст.ст. 86, 87 КПК України, а відтак не можуть покладатися в основу обвинувального вироку без перевірки їх достовірності належними процесуальними засобами.

Захисник також вказує на невідповідність показань свідків висновкам суду. Жоден зі свідків не підтвердив факту безпосереднього привласнення коштів ОСОБА_11 .

Пояснення свідків зводяться до опису загальної процедури видачі переказів і внутрішньої організації роботи відділення, без персоніфікації дій обвинуваченої.

Так, свідок ОСОБА_21 (оператор відділення НОМЕР_1 ) повідомила, що їй невідомо, чи саме ОСОБА_11 видала переказ на 100 000 грн; у відділенні використовувався спільний пароль доступу до програми, відтак ідентифікація конкретного працівника як видавача коштів унеможливлюється.

Свідок підтвердила, що 30.10.2021 у відділенні працювали лише вона та ОСОБА_11 , однак особисто переказ ОСОБА_18 не видавала, пакета документів на цю операцію не бачила, а контроль великих сум здійснювався окремими службами фінмоніторингу. За цих умов висновок про привласнення коштів саме обвинуваченою ґрунтується на припущеннях.

Аналогічно свідок ОСОБА_22 вказала, що в день операції перебувала на вихідному; у своїй базі даних переказу на 100 000 грн не спостерігала, про факт операції дізналася згодом; доступ до програми здійснювався за однаковими паролями, відомими всім працівникам, що фактично унеможливлює персоніфікацію користувача.

Отже, показання свідків підтверджують відсутність персонального контролю та належної фіксації дій конкретної особи, а не факт заволодіння коштами ОСОБА_11 .

На думку захисника, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів, надавши перевагу непрямим і суперечливим даним без усунення сумнівів на користь особи, винуватість якої не доведено поза розумним сумнівом (ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України).

Сторона обвинувачення, всупереч ст.ст. 91, 92 КПК України, не довела ані події кримінального правопорушення у заявленому обсязі (час, місце, спосіб та інші обставини видачі конкретного переказу саме обвинуваченою), ані суб`єктивної сторони (прямого умислу на заволодіння чужим майном).

Не подано і процесуально належних електронних доказів, які б унеможливлювали доступ сторонніх осіб і безсумнівно ідентифікували автора операції. За відсутності таких даних обвинувачення спирається на припущення, що суперечить ст. 62 Конституції України.

Захисник просить апеляційний суд вирок суду першої інстанції від 02.05.2025 року скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

До початку судового засіданні захисником було подано клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.79 КК України, оскільки в неї на утриманні перебуває дитина до семи років ( ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від відбування покарання. Наголосив, що під час події, окрім обвинуваченої, у відділенні перебувала ще одна особа (співробітник відділення), однак ніхто нічого не бачив і не може підтвердити, що саме обвинувачена вчинила інкриміновані дії.

Зазначив, що обвинувачення побудоване лише на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу висновку про винуватість обвинуваченої.

Також вказав, що пароль, який нібито використовувала обвинувачена для доступу до системи, був спільним (використовувався кількома особами), що не виключає можливості його використання іншою особою.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу захисника та клопотання про звільнення від відбування покарання.

Наголосила, що за епізодом інкримінованого злочину за ч. 3 ст. 191 КК України своєї вини не визнає. Зазначила, що їй не відомо, хто саме вчинив відповідні дії. Щодо інших обставин - обвинувачена визнала себе винуватою.

Прокурор заперечував проти доводів сторони захисту, посилаючись на те, що вина обвинуваченої повністю доведена поза розумним сумнівом. Наголосив, що свідки вказують: у день події за її робочим комп`ютером перебувала саме обвинувачена. Зазначив, що підстав для звільнення від відбування покарання за ст. 79 КК України немає. Просив вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинувачену, її захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги та заявленої обвинуваченою позиції під час апеляційного розгляду вбачається, що ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, визнала у повному обсязі та вирок у цій частині в апеляційному порядку не оскаржує.

Водночас обвинувачена не визнає своєї вини за епізодом, кваліфікованим за ч. 3 ст. 191 КК України, посилаючись на те, що її вина не доведена поза розумним сумнівом.

Таким чином, апеляційний суд здійснює перегляд вироку виключно в частині висновків суду щодо доведеності її вини за ч. 3 ст. 191 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів виходить з того, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, діяв відповідно до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, а також у межах пред`явленого обвинувачення, визначених ст. 337 КПК України.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за епізодом ч. 3 ст.191 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків, потерпілого та дослідженими в судовому засіданні документами.

У суді першої інстанції ОСОБА_7 за вчиненні епізоду, кваліфікованого за ч. 3 ст. 191 КК України, вини не визнала та пояснила, що інкримінований їй факт заволодіння коштами у цій частині не підтверджується її діями та не доводиться поза розумним сумнівом.

Зокрема, вона вказувала, що працювала начальником поштового відділення № 69124 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 7, і поряд з нею у відділенні працювали оператори ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , а також листоноші ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; при цьому, за її словами, доступ до робочих комп`ютерів та операцій у програмі мали не лише вона, а й оператори, оскільки використовувався універсальний пароль, який був відомий кільком працівникам, а відеоспостереження та сигналізація у відділенні були відсутні.

Обвинувачена наголошувала, що виплата грошових переказів здійснюється виключно через програму та оформлюється пакетом документів (бланк переказу з підписом отримувача, квитанція через касовий апарат, копії паспорта та РНОКПП, анкета-опитувальник), а готівка зберігалася у сейфі, доступ до якого, за її поясненнями, фактично могли мати й оператори, оскільки ключі зберігалися у відділенні.

Стосовно переказу на значну суму на ім`я ОСОБА_18 вона пояснила, що після надходження переказу телефонувала за номером, зазначеним у переказі, однак це виявився номер відправника; надалі через листоношу отримала контакт матері адресата, повідомила її про наявність переказу та роз`яснила порядок отримання і перелік документів, після чого, за її словами, їй повідомили, що переказ отримувати не будуть, а заяву на повернення ніхто подавати не планує.

Вона зазначала, що зателефонувала до головного відділення, відповідального за перекази, де їй роз`яснили, що переказ зберігається протягом місяця та за відсутності звернення отримувача не повертається автоматично, у зв`язку з чим вона, за власним твердженням, надалі про цей переказ не згадувала.

Наприкінці місяця, як вона пояснювала, у системі відобразилася виплата цього переказу. При цьому слідчий повідомляв, що це був її робочий день, однак вона підкреслювала, що того дня у відділенні працювали також оператори (зокрема ОСОБА_21 та ОСОБА_20 ), і виплату «міг здійснити хто завгодно», оскільки для такої операції потрібні оформлення документів і проведення через касу, а вона б, зі свого боку, запам`ятала видачу переказу на таку суму.

Вона стверджувала, що факт виплати виявила наприкінці робочого дня, після чого перевірила наявність пакета документів і бачила повний комплект (бланк із підписами, копії документів, анкету), який, за її словами, приніс один з операторів, але хто саме - не пам`ятає, з огляду на значний проміжок часу. Додатково вона посилалася на те, що наприкінці дня документи збиралися та передавалися до центрального відділення транспортом, однак згодом з`ясувалося, що відповідний пакет документів до центрального офісу не надійшов, і вона не може пояснити, хто саме його передавав і на якому етапі він був втрачений.

Водночас обвинувачена визнавала вину за іншими інкримінованими епізодами (ч. 2 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України), зокрема щодо підроблення підписів у відомостях та заволодіння коштами, і повідомляла, що відповідні суми потерпілим відшкодувала, однак наполягала, що за епізодом ч. 3 ст. 191 КК України її особиста причетність не доведена.

Разом із тим, у суді першої інстанції було безпосередньо досліджено й оцінено показання потерпілого ОСОБА_18 та низки свідків, які у сукупності спростовують версію обвинуваченого.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_18 в суді першої інстанції показав, що у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_18 показав, що грошовий переказ у сумі 100 000, 00 грн він фактично не отримував, у відділення поштового зв`язку для його отримання не приходив, від отримання коштів не відмовлявся, а про нібито «виплату» дізнався з повідомлень матері та адвоката. Потерпілий зазначив, що копій паспорта та РНОКПП для отримання переказу не виготовляв і нікому не передавав, довіреностей на отримання коштів від його імені не видавав, а суму 100 000 грн йому не відшкодовано.

Свідок ОСОБА_21 у суді першої інстанції пояснила порядок видачі переказів і вказала, що 30.10.2021 у відділенні працювали вона та обвинувачена, при цьому доступ до програми здійснювався за паролем, який у той час був спільним для начальника і операторів. Свідок зазначила, що при ній переказ ОСОБА_18 не видавався, клієнта вона не бачила, а оформлення та видача переказу на 100 000 грн потребує тривалого часу і зазвичай є помітною подією у відділенні.

Водночас вона підтвердила, що обвинувачена повідомляла їй про надходження такого переказу, а також що обвинувачена могла працювати за комп`ютером іншого оператора, свідок не виключила, що видача могла відбутися під час її обідньої перерви, оскільки відділення на перерву не зачиняється.

Свідок ОСОБА_22 повідомила, що 30.10.2021 вона не працювала, однак підтвердила, що в їхньому відділенні паролі доступу до програми були однаковими, а начальник відділення знав ці коди та міг працювати за комп`ютерами операторів.

Також свідок зазначила, що про видачу переказу їй стало відомо вже після події зі слів колег, тоді як напередодні (29.10.2021) вона у переліку переказів, які підлягали видачі, прізвища ОСОБА_25 не бачила.

Свідок ОСОБА_26 підтвердив, що у жовтні 2021 року отримував грошовий переказ у відділенні № 69124 за вул. Рубана, 7, з оформленням документів та підписом у відповідних паперах, і вказав, що під час його звернення у відділенні працювали дві жінки, одна з яких давала йому заповнювати документи.

Свідок ОСОБА_27 , як представник АТ «Укрпошта», повідомив про проведення службової перевірки за фактом виплати переказу на 100 000 грн за наявності первинних документів із зазначеними паспортними даними та підписом, однак надалі, за результатами перевірки та запитів, встановлено відсутність паспорта з такими даними, а також отримано інформацію від отримувача, що він переказ не отримував. За підсумками перевірки, зі слів свідка, складено відповідний акт, а підозру щодо причетності пов`язували з тим, що переказ, за висновками перевірки, не був належним чином повернутий чи спрямований за межі відділення, керівником якого була ОСОБА_11 .

Підстав не довіряти показанням свідків та потерпілого, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченої з боку свідків чи потерпілого.

Наданні показання є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 86 КПК України були досліджені всі належні, допустимі та достовірні докази, надані стороною обвинувачення, зокрема документи, які походять з офіційних джерел та характеризують особу обвинуваченої, її діяльність та обставини здійснення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив і належно оцінив сукупність письмових доказів, які послідовно доводять інкриміновані дії обвинуваченої за епізодом вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, що у своїй сукупності відтворюють цілісну картину заволодіння коштами потерпілого.

Зокрема, у судовому засіданні суду першої інстанції було безпосередньо досліджено письмові та інші докази, які в сукупності підтверджують, що саме обвинувачена, будучи службовою особою АТ «Укрпошта» та використовуючи надані їй службові повноваження начальника відділення, вчинила інкриміновані дії, пов`язані із заволодінням коштами у сумі 100 000 гривень.

Зокрема, судом досліджено повідомлення про вчинення злочину від 08.12.2021, відповідно до якого директор АТ «Укрпошта» ОСОБА_28 звернулася до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за привласнення готівкових коштів та ТМЦ, належних АТ «Укрпошта».

Також досліджено копію наказу (розпорядження) №3111 від 18.09.2019р про переведення ОСОБА_11 з посади оператора поштового зв`язку 2 класу ВПЗ Запоріжжя 124 на посаду начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ 124 (т.1 а.с.161), що встановлює її службовий статус та організаційно-розпорядчі й адміністративно-господарські функції.

Додатково оглянуто копію Посадової інструкції начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя-124 Запорізької дирекції АТ «Укрпошта», якою, зокрема, у п.2.1.2.2 визначено обов`язок начальника відділення зберігати готівкові кошти, відправлення, товаро-матеріальні цінності, виробничу документацію, розрахункові книжки, майно тощо (т.1 а.с 167-172), що прямо характеризує коло її відповідальності за рух та збереження готівки і первинних документів.

Судом також безпосередньо досліджено акт службового розслідування за фактом нестачі готівкових коштів та ТМЦ у ВПЗ Запоріжжя 124 ЗД АТ «Укрпошта» від 06.12.2021, згідно з висновками якого встановлено нестачу готівкових коштів та ТМЦ у ВПЗ Запоріжжя 124 Запорізької дирекції АТ «Укрпошта», а також те, що ненадання документів до ДОКПД виникло з вини начальника ВПЗ ОСОБА_11 , яка завдала збитків підприємству на суму 11166,91 грн; при цьому в ході перевірки встановлено фальсифікацію паспортних даних на ім`я ОСОБА_18 та заповнення касового чека не в повному обсязі, що, за висновком акту, свідчить про привласнення ОСОБА_11 суми в розмірі 100000,00 гривень (т.1 а.с.204-207).

На підтвердження обставин відсутності належної звітності та документів судом оглянуто копію службової записки в.о. начальника ДОКПД ОСОБА_29 від 05.11.2021 на ім`я директора ЗД АТ «Укрпошта» ОСОБА_28 , де зазначено, що станом на 05.11.2021 в ДОКПД відсутній касовий звіт з відповідними документами по відділенню 69124 за 30.10.2021, а в програмі «ППЕП» відділення також не відображена виплата переказів за 30.10.2021 на суму 128750,00 грн, що призвело до виникнення нестачі у розмірі 128750,00 грн.

Окремо судом досліджено копію пояснювальної ОСОБА_11 від 11.11.2021 на ім`я директора ЗД АТ «Укрпошта» ОСОБА_28 , в якій вона повідомляє, що 21.10.2021 до відділення по АРМППЕП надійшов переказ у сумі 100000,00 гривень, про надходження якого вона телефонувала клієнтам; описує обставини спілкування з клієнтом, звернення до ДОКПД і фінмоніторингу щодо пакета документів, стверджує, що 30.10.2021 клієнт прийшов отримувати переказ, а пакет документів був прикріплений до касового звіту та переданий страховою поштою; при цьому зазначає, що приблизно 02-03.11.2021 контролер ДОКПД повідомив їй про відсутність касового звіту, а станом на 11.11.2021 «клієнт» не виходить на зв`язок, вона навіть відвідувала його за місцем проживання.

У розвиток цих пояснень судом оглянуто копію пояснювальної ОСОБА_11 від 29.11.2021 на ім`я директора ЗД АТ «Укрпошта» ОСОБА_28 , де вона вже прямо повідомляє, що 30.10.2021 року нею був виданий переказ у сумі 100000 гривень, описує надання клієнтом копії паспорта та ІПН, пред`явлення оригіналу паспорта через «Дія», заповнення опитувальника, підпис клієнта на бланку, формування пакета документів і передачу документів страховою поштою; одночасно зазначає, що чому в АРМ ППЕП вказані невірні дані не знає, оскільки «всі дані автоматично підтягуються з програми».

Безпосередньо досліджено й первинні документи щодо самого переказу: копію форми 122 УДППЗ «Укрпошта» на електронний переказ у розмірі 100000,00 гривень, згідно з якою електронний переказ прийнятий 21.10.2021 о 10:53 хв, отримувач ОСОБА_18 .

Копію електронного касового чека ПН 55, контрольний номер від 30.10.2021 про видачу переказу, з якого вбачається, що 30.10.2021 о 13:36:17 хв ОСОБА_18 нібито виданий переказ у сумі 100000,00 гривень, із зазначенням пред`явленого паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 30.10.2021, та відображенням, що «переказ виплатив оператор ОСОБА_30 », при цьому підписи оператора та одержувача відсутні.

Досліджено також відомість оплачених переказів по ОПЗ-Запоріжжя поштамп ЦПЗ №1 від 30.10.2021, де зазначено виплату переказу 30.10.2021 об 10:00 год у сумі 100000 гривень ОСОБА_18 , а також реєстр виплачених переказів від 30.10.2021, відповідно до якого оператором ОСОБА_21 30.10.2021 року виплачено 9 переказів на суму 5157,38 грн, що співвідноситься з показаннями свідка про власні виплати того дня та не охоплює переказ на 100000 грн.

Крім того, досліджено касовий звіт за період з 30.10.2021 по 30.10.2021, згідно з яким надходження коштів готівкою на початку дня становило 138078,36 грн, а залишок готівкою на кінець дня 0,0 гривень, та касовий звіт за період з 01.11.2021 по 09.11.2021, згідно з яким надходження коштів готівкою на початку дня становило 0,0 грн.

Судом першої інстанції оглянуто копію маршрутної накладної на доставку сумок, відправлених з ЗД та міський поштамп до Головної каси №906 від 30.10.2021, згідно з якою ОСОБА_11 передано до Головної каси документи на виплату переказів на суму 5423,86 грн, що має значення для оцінки того, які саме документи фактично передавалися та які були відсутні.

Оцінюючи документальну підтвердженість операції, суд дослідив висновок експерта 3СЕ-19/108-23/11888-ЕК від 18.08.2023, згідно з яким документально підтверджується виплата 30.10.2021 переказу в сумі 100000,00 гривень, де одержувачем зазначено ОСОБА_18 (згідно з копією службового чеку №9414 ФН ), яка також зазначена у акті службового розслідування ЗД АТ «Укрпошта» від 06.12.2021.

Судом оглянуто копію електронного касового чека ПН 55, контрольний номер від 30.10.2021 про видачу переказу, відповідно до якого 30.10.2021 о 13:38:03 хв ОСОБА_26 нібито виданий переказ у сумі 25000,00 гривень, також із зазначенням пред`явленого паспорта та відображенням «переказ виплатив оператор ОСОБА_30 », і так само без підписів оператора та одержувача, що має значення для оцінки способу оформлення операцій того дня.

З метою перевірки обставин зв`язку з представником отримувача та інших контактів обвинуваченої судом досліджено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 05.02.2022, згідно з яким отримано доступ до інформації на CD-R диску, що перебуває у володінні ПрАТ «ВФ Україна», та протокол огляду предметів від 17.02.2022, яким при відкритті файлу встановлено роздруківку по мобільному телефону НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_11 , із деталізацією з`єднань за період з 01:00 21.10.2021 по 10:00 10.11.2021; оглядом встановлено, що 29.10.2021 о 12:38 год ОСОБА_11 здійснила телефонний дзвінок на номер НОМЕР_4 , який належить адвокату ОСОБА_31 , представнику ОСОБА_18 .

Також судом досліджено лист Хортицького відділа у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області №2315-9802315.1-21 від 23.12.2021, згідно з яким паспортом НОМЕР_5 була документована ОСОБА_32 , орган що видав 2318 (Мелітопольський МВ УДМС у Запорізькій області), що кореспондує з висновками службової перевірки про фальсифікацію паспортних даних «отримувача» та є істотним для встановлення протиправного способу оформлення виплати.

Крім того, судом оглянуто копії прибуткових та видаткових документів по касовому звіту від 30.10.2021, копію Z-звіту за 30.10.2021, фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій НОМЕР_6 , а також протокол огляду предметів від 15.03.2023, яким оглянуто касову стрічку прибуткових та видаткових чеків за 30.10.2021 поштового відділення 124 по вул. Рубана, 7 в м. Запоріжжі, де міститься касовий чек із реквізитами ПАТ «Укрпошта» ЗД ВПЗ 69124, ПН 55, заява на одержання переказу, дата прийняття 30.10.2021 № 0084, сума до виплати 100000,00 гривень, контрольний номер , одержувач ОСОБА_18 , відмітка про пред`явлений документ: паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 30.10.2021, «виданий Хортицьким», переказ видав ОСОБА_30 , дата та час одержання 30.10.2021, 13:35, ФН , а також Z-звіт за 30.10.2021 із загальною сумою розрахунків 15962,04 грн.

Також досліджено інформацію оператора мобільного зв`язку «ВФ «Україна» від 29.10.2021, яка міститься на CD-R диску (т.1 а.с.225).

Колегія суддів вважає, що наведені вище та безпосередньо досліджені судом першої інстанції докази підтверджують службовий статус і повноваження ОСОБА_7 як начальника ВПЗ 69124, її відповідальність за збереження готівки та первинної документації, а також обставини оформлення та «виплати» 30.10.2021 переказу на ім`я ОСОБА_18 у сумі 100000,00 гривень за документами з ознаками фальсифікації паспортних даних, що у сукупності обґрунтовує висновок про вчинення нею інкримінованих дій із використанням службового становища.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 у тій частині, в якій він наполягає на скасуванні вироку суду першої інстанції від 02.05.2025 року, колегія суддів виходить із того, що ці доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та підміни критерію «поза розумним сумнівом» вимогою наявності прямого свідка безпосереднього заволодіння коштами, тоді як кримінальний процесуальний закон покладає на суд обов`язок оцінювати кожний доказ за належністю, допустимістю та достовірністю, а сукупність доказів за достатністю та взаємозв`язком (ст. 94 КПК України), і не встановлює переваги доказів, за якою певний документ або певний вид доказів може чи не може покладатися в основу висновків суду.

Судова колегія наголошує, що цьому провадженні суд першої інстанції не обґрунтовував висновок про винуватість ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191 КК України виключно актом службового розслідування ЗД АТ «Укрпошта» від 06.12.2021, як це наголошує захисник.

Навпаки, з мотивувальної частини вироку вбачається, що ключовим для встановлення події та способу вчинення злочину суд визнав комплекс взаємопов`язаних даних: первинні документи щодо самого переказу на 100 000 грн (форма 122 на електронний переказ із зазначенням отримувача ОСОБА_18 ), фіскальні документи про нібито виплату 30.10.2021 о 13:36 (електронний касовий чек із фіксацією реквізитів операції, часу, зазначенням пред`явленого паспорта, а також того, що «переказ виплатив оператор ОСОБА_30 » при відсутності підписів), відомості оплачених переказів за 30.10.2021, касові звіти, Z-звіт, а також дані, що прямо свідчать про фальсифікацію ідентифікаційних реквізитів «отримувача» (лист ДМС про те, що паспортні дані, внесені до чеку, фактично належать іншій особі).

Саме цей блок доказів у сукупності підтверджує не лише факт відображення в системі виплати переказу, а й ознаки прикриття такої виплати через внесення неправдивих персональних даних та відсутність належного пакета документів, що об`єктивно кореспондує зі способом заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем.

Доводи захисту про невстановлення суб`єкта операції через спільні паролі також не спростовують висновків вироку, оскільки суд встановив і навів у вироку не один, а декілька самостійних зв`язків, які вказують саме на ОСОБА_7 як на особу, що забезпечила проведення та «легалізацію» виплати в облікових системах і надалі заволоділа такими коштами.

По-перше, суд врахував показання свідка ОСОБА_21 , яка підтвердила, що 30.10.2021 у відділенні фактично перебували вона та начальник відділення ОСОБА_11 , а за робочим місцем оператора, який значиться у чеку («Слюсаренко»), у той день сиділа саме ОСОБА_11 , тоді як ОСОБА_23 на роботі не була.

По-друге, свідок ОСОБА_22 підтвердила, що у день операції була вихідною і надалі дізналася, що начальник працювала за її комп`ютером. При цьому сама по собі обставина «однакових паролів» не створює автоматичного «розумного сумніву», коли інші докази (час, робоча зміна, фактична присутність, використання конкретного робочого місця, відображення операції в реєстрах, нульовий залишок готівки наприкінці дня та встановлена фальсифікація паспортних даних у чеку) узгоджуються між собою та спрямовані саме на заволодіння коштами.

По-третє, суд першої інстанції обґрунтовано зіставив позицію обвинуваченої в суді з її ж письмовими поясненнями на адресу керівництва підприємства, де вона прямо викладала версію про видачу 30.10.2021 та оформлення пакета документів, і визнав таку суперечність істотною для оцінки правдивості версії захисту. За таких обставин посилання на нібито інші версії лишається лише декларативним, оскільки захист не спростовує встановлених обставин, які б узгоджувалися з встановленими судом ознаками фальсифікації ідентифікаційних реквізитів у фіскальному документі, з відображенням виплати у реєстрах та з обставиною фактичного контролю начальником відділення доступу до готівки й організації операційного дня.

Окремо колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту про те, що жоден зі свідків не бачив безпосереднього моменту заволодіння обвинуваченою грошовими коштами, оскільки сам по собі такий аргумент не спростовує встановлених судом першої інстанції фактичних обставин і не нівелює доказів, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Кримінальне провадження не вимагає, аби кожний елемент події підтверджувався виключно прямим спостереженням, а навпаки, висновок про винуватість може ґрунтуватися на сукупності взаємопов`язаних, узгоджених між собою доказів - як прямих, так і непрямих - якщо в їх єдності вони виключають розумні сумніви та дають змогу дійти висновку «поза розумним сумнівом».

На противагу доводам захисту суд зазначає, що у даному випадку досліджені докази - показання потерпілого та свідків, документи банку, електронні дані щодо проведення операції, відомості про використані ідентифікаційні реквізити, відсутність належного пакета підтвердних документів та інші встановлені під час судового розгляду обставини - утворюють послідовний і логічно узгоджений ланцюг, який у своїй сукупності підтверджує саме той спосіб реалізації умислу, що інкримінується обвинуваченій, та не залишає підстав для сумніву в її діях.

За таких умов посилання захисту на те, що «ніхто не бачив моменту заволодіння», фактично зводиться до спроби підмінити оцінку всієї сукупності доказів вимогою одного окремого виду підтвердження, якого закон не передбачає.

Натомість встановлені судом першої інстанції обставини у взаємозв`язку переконливо свідчать про те, що обвинувачена, використовуючи службові можливості та доступ до відповідних процедур, забезпечила фіктивне оформлення видачі коштів і тим самим заволоділа ними, а тому висновок суду про її винуватість є належно мотивованим і відповідає стандарту доведеності «поза розумним сумнівом».

Так само не заслуговує на прийняття твердження апелянта про те, що вина обвинуваченої базується лише на акту службового розслідування.

Колегія суддів вказує, що вирок містить розгорнутий перелік і аналіз доказів, а акт службового розслідування використано судом як один із письмових документів, який, по-перше, був співвіднесений із процесуально здобутими під час досудового розслідування доказами, а по-друге не підміняв собою доказування у кримінальному провадженні.

Навіть якщо службова перевірка не є процесуальною дією КПК, то такий документ, отриманий у встановленому порядку та досліджений судом, оцінюється за правилами ст. 94 КПК у сукупності з іншими доказами.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 191 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах, оцінених у їх сукупності, та відповідає стандарту доведення «поза розумним сумнівом», а тому підстави для скасування вироку в оскарженій частині - відсутні.

Щодо розгляду клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України колегія суддів виходить із такого.

За змістом ст. 79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з установленням іспитового строку у межах строку, на який згідно із законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами та до досягнення дитиною семирічного віку.

Водночас законодавець прямо встановив винятки із цієї норми, зокрема вона не застосовується до осіб, засуджених за корупційні кримінальні правопорушення та кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Отже, конструкція ст. 79 КК України передбачає спеціальну заборону звільнення від відбування покарання у разі, якщо встановлено корупційний характер кримінального правопорушення, незалежно від наявності інших передумов, пов`язаних із сімейним станом засудженої.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до примітки до ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 191 КК України, визнається корупційним лише за умови його вчинення шляхом зловживання службовим становищем, тобто коли матеріалами провадження встановлено наявність у особи ознак службової особи та використання нею наданих службових повноважень (службового становища) як способу заволодіння майном.

Такий підхід узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 24.10.2023 у справі № 756/7333/19.

У цьому кримінальному провадженні обвинуваченій інкримінується заволодіння грошовими коштами потерпілого саме шляхом зловживання службовим становищем, у зв`язку з чим інкриміноване діяння має ознаки корупційного кримінального правопорушення у розумінні примітки до ст. 45 КК України. За таких обставин застосування ст. 79 КК України є юридично неможливим, оскільки прямо виключене законом.

Посилання сторони захисту на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 18.05.2021 у справі № 139/244/20, колегія суддів оцінює критично також з огляду на час вчинення відповідного кримінального правопорушення та зміну нормативного регулювання.

Так, у наведеній постанові Верховного Суду йшлося про діяння, вчинене до внесення змін до КК України, якими законодавець встановив пряму заборону застосування ст. 79 КК України до осіб, засуджених за корупційні кримінальні правопорушення та кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Натомість у цьому кримінальному провадженні обвинуваченій інкримінуються дії, вчинені у період дії зазначеної законодавчої заборони, а відтак питання застосування ст. 79 КК України підлягає вирішенню за чинною на момент вчинення інкримінованих діянь редакцією закону, яка виключає можливість такого звільнення у разі корупційного характеру правопорушення.

Відтак зазначена практика не є релевантною для вирішення цього клопотання в межах даного провадження та не підлягає застосуванню.

З огляду на викладене колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у спосіб, який не спростовує логічності та повноти висновків суду першої інстанції, не вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність і не ставить під сумнів доведеність вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що істотних порушень закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були беззаперечними підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а також підстав для закриття кримінального провадження під час апеляційного перегляду не встановлено.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2025 року, яким ОСОБА_7 , визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2, ч.3 ст.191 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4