У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Черкаського районного суду Черкаської області заяву ОСОБА_3 про поворот виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18.10.2021 року,

встановив:

ОСОБА_3 , звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із заявою про поворот виконання судового рішення, та просить суд допустити поворот виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18.10.2021 року шляхом стягнення: з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 виплачену грошову суму у розмірі 350000 грн.; з Держави на користь ОСОБА_3 виконавчий збір, судові витрати та витрати виконавчого провадження у розмірі 35000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилається на те, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 49, 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого 150 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання процесуальних витрат і речових доказів у провадженні.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінено, збільшено розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 , з 150 000 грн до 500 000 грн. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

На виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року з ОСОБА_3 було стягнуто на користь ОСОБА_5 - 500000,00 грн.; виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, - 50285,00 грн.; судові витрати - 14660,51 грн.; виконавчий збір та витрати виконавчого провадження 1715,49 грн.

В подальшому, постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11 серпня 2022 року ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасовано в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року вирок суду першої інстанції скасовано, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.10.2024 року ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року скасовано, а справу направлено до апеляційного суду для нового розгляду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року вирок суду першої інстанції від 15 березня 2021 року залишено без змін.

В подальшому ухвалами Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.07.2025 року та від 20.08.2025 року у відкритті касаційного провадження сторонам відмовлено.

Оскільки скасоване судом касаційної інстанції рішення було виконане та стягнуто з ОСОБА_3 500000,00 грн. та витрати виконавчого провадження, а в подальшому апеляційним судом був залишений без змін вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року, яким позов був задоволений в розмірі 150000,00 грн., а питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 з метою захисту майнових прав звертається до Черкаського районного суду Черкаської області із заявою про поворот виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18.10.2021 року та стягнення на його користь 350000,00 грн. та 35000,00 грн. витрат виконавчого провадження.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримав..

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти заяви заперечила з підстав ставлення ОСОБА_3 до вчиненого ним діяння.

Прокурор заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_3 .

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши заяву та матеріали кримінального провадження суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статей 49, 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого 150 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання процесуальних витрат і речових доказів у провадженні.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінено, збільшено розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 , з 150 000 грн до 500 000 грн. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

На виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року з ОСОБА_3 було стягнуто на користь ОСОБА_5 - 500000,00 грн.; на користь Держави: виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, - 50285,00 грн.; судові витрати - 14660,51 грн.; виконавчий збір та витрати виконавчого провадження 1715,49 грн.

В подальшому, постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11 серпня 2022 року ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасовано в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року вирок суду першої інстанції скасовано, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2024 року у справі №708/638/19, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року, скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року вирок суду першої інстанції від 15 березня 2021 року залишено без змін.

В подальшому ухвалами Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.07.2025 року та від 20.08.2025 року у відкритті касаційного провадження сторонам відмовлено.

За змістом частини 5 статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як визначено ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 1 статті 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його не чинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно частини 2 статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Відповідно до частини 5 статті 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони

Згідно п.4 ч.2 ст.444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Як вбачається із ч.9 ст.444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зі змісту статті 444 ЦПК України вбачається, що умовою повороту виконання рішення суду, є його добровільне або примусове виконання та його подальше скасування.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржник всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 2 листопада 2011 року N 13-рп/2011).

Крім того, схожої позиції дотримався Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 27.10.2021 у справі № 453/1527/19-ц (провадження N 61-17300св20).

Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням.

З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання (такі випадки передбачені ст. 444 ЦПК України).

Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання.

Питання щодо повороту виконання вирішують: 1) суд апеляційної чи касаційної інстанції при ухваленні нового рішення або постановленні ухвали; 2) суд першої інстанції, який розглядав справу, у судовому рішенні (при поверненні справи на новий розгляд після скасування рішення). У випадках, коли зазначені суди з будь-яких причин не вирішили питання щодо повороту виконання рішення, у відповідача (боржника у виконавчому провадженні) є можливість вирішити це питання шляхом подання заяви про поворот виконання.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

В порядку повороту виконання відповідачеві повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші, певні речі) у повному обсязі.

Поворот виконання допустимий лише у обсязі безпідставно отриманого за скасованим рішенням.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що стягнуті з ОСОБА_3 на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, в якості морального відшкодування. 500000,00 грн, є коштами, які сплачені відповідачем за ухвалою суду, яка було скасоване касаційним судом. Отже, ці кошти підлягають поверненню останньому у порядку статті ЦПК України.

Разом з тим, судом враховано ту обставину, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року вирок суду першої інстанції від 15 березня 2021 року залишено без змін, вказаним вироком було частково задоволено вимоги потерпілого та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 150000,00 грн моральної шкоди..

Враховуючи наявність цього судового рішення про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь потерпілого та заяву ОСОБА_3 про поворот виконання, з метою процесуальної економії, яка полягає у тому, що б судом знову не видавався виконавчий лист на виконання вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року, суд вражає, що грошові кошти в сумі 350000,00 грн., підлягають поверненню ОСОБА_3 із стягнутих на виконання скасованої ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року - 500000,00 грн..

Щодо грошових коштів у сумі 35000 грн, які були стягнуті з ОСОБА_3 , як кошти виконавчого збору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Оскільки відповідно до наведеної вище норми набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір, який стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження належать до коштів виконавчого провадження (частина 1 цієї статті). Зокрема, витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень (частина 2 цієї статті). На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина 4 цієї статті).

Згідно з частиною 7 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому у майно. Також особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Дані положення Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина 7 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України відповідно до положень ст.. 1212 ЦК України, а не шляхом повороту виконання рішення, як просить ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 в частині даних вимог вибрав невірний спосіб захисту. Тому суд вважає, що вимога ОСОБА_3 про поворот виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року у частині стягнення з Держави 35000,00 грн. виконавчого збору не підлягає до задоволення. Дана позиція суду повністю узгоджується з висновком ВП ВС викладеним у постанові від 19.01.2021 року у справі 916/1415/19.

Керуючись ст.ст.128, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_3 про поворот виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18.10.2021 року задовольнити частково.

Здійснити поворот виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 18.10.2021 року у справі №708/638/19 та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 350000,00 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 24.03.2026 року.

Суддя: ОСОБА_1