Справа № 515/358/26
Провадження № 1-кс/515/848/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Татарбунари

Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області клопотання начальника відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000261 від 01 березня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146, ч. 3 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у викраденні людини та позбавлення волі та зґвалтуванні неповнолітньої особи.

Так, 28.02.2026 приблизно о 17 годині 00 хвилин з метою незаконного викрадення неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та позбавлення її волі на тривалий час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на автомобілі марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в його постійному користуванні, приїхав до будинку АДРЕСА_2 .

Здійснюючи свій умисел, направлений на позбавлення волі останньої, посадив неповнолітню ОСОБА_8 до салону автомобіля марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому в подальшому перевіз потерпілу до домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого провів неповнолітню потерпілу до будинку АДРЕСА_3 , спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_8 фізичні страждання, які виразились в її утриманні у вищевказаному будинку всупереч її волі.

Вказані дії у відношенні неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 здійснювались протягом тривалого часу до 22 години 20 хвилин 28 лютого 2026 року, доки до вказаного будинку не прибули працівники поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, а саме: незаконне викрадення людини та позбавлення волі.

В подальшому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій умисел, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, знаходився в приміщення кімнати будинку АДРЕСА_3 разом з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не отримавши добровільної згоди від неповнолітньої потерпілої та з метою примушування її вступити з ними в статевий акт, ОСОБА_4 здійснював погрози нанесення удару кулаком правої руки по стіні кімнати поряд з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 , демонстрацією предмету схожого на пістолет, після чого схопив за руку неповнолітню потерпілу за руку та завів в іншу кімнату будинку, де наніс їй один удар долонею правої руки по лівій щоці, після чого, поваливши її на ліжко, де вона залишалась лежати на спині, при цьому він утримував її, знаходячись зверху.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_4 , використовуючи власні геніталії, здійснив вагінальне проникнення у неповнолітню ОСОБА_8 без її добровільної згоди.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді садна лівої скроневої ділянки.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене відносно неповнолітньої особи.

01 березня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.146, ч.3 ст.152 КК України.

03 березня 2026 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Наявність вказаних у клопотанні ризиків слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання на строк від семи до дванадцяти років, не має постійного джерела доходів, буде незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки знає їх місце проживання, що у сукупності з його поведінкою під час скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та обставини його вчинення, зокрема за наявності обтяжуючої обставини (щодо неповнолітньої особи).

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, стверджував про наявність зазначених у клопотанні ризиків та недостатність застосування інших запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною, у нього є неповнолітня дитина на утриманні, він не має наміру ухилятись від слідства та суду, є зацікавленим у з`ясуванні обставин даної справи. Також підозрюваний раніше несудимий, у нього відсутній закордонний паспорт. Захисник просить обрати відносно підозрюваного м`якші запобіжні заходи у виді домашнього арешту або застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по ним, заслухавши думку сторони обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Положеннями ч.1 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.146, ч.3 ст.152 КК України, на момент її повідомлення.

Підставами для підозри є: витяг з кримінального провадження №0000261 від 01 березня 2026 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію щодо ОСОБА_8 та протокол її допиту від 01 березня 2026 року, протокол додаткового допиту неповнолітньої ОСОБА_8 від 01 березня 2026 року; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 01 березня 2026 року; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 01 березня 2026 року; протокол затримання ОСОБА_4 від 01 березня 2026 року; повідмлення про підозру ОСОБА_4 від 01 березня 2026 року; протоколи огляду місця події від 28 лютого 2026 року - 01 березня 2026 року; протокол обшуку від 01 березня 2026 року.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція ч.3 ст.152 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину. Разом з тим, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в силу ст. 89 КК України судимості погашені.

Зважаючи на характер та тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі засудження, наявним є ризик, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Не перебуваючи під вартою, останній матиме можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків, яких він знає особисто, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Наведені вище докази самі по собі є достатніми для висновку про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та зазначених у клопотанні слідчого. Слідчим суддею не встановлено обставин, які б дали підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи наявність вищевикладених ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування ОСОБА_4 під вартою, слідчому судді не надано.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід обчислювати з моменту його затримання, тобто з 01 березня 2026 року з 04 години 05 хвилини.

Враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою необґрунтовані. Крім того, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків у майбутньому, а тому посилання захисника на недоведеність вини обвинуваченого, зокрема, як на підставу для застосування м`якших запобіжних заходів, необґрунтовані.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, натомість в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та застави слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись статтями 176-179,182,183,184,186-187,193-194,196,205,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, який обчислювати з 01 березня 2026 року до 29 квітня 2026 року включно без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжних заходів підозрюваному ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту та застави - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області після її оголошення.

Строк дії ухвали - до 04 години 05 хвилин 29 квітня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а підозрюваним - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 05.03.2026 року об 11:30.

Слідчий суддя ОСОБА_1