Справа № 639/1080/26
Провадження № 1-в/639/51/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання т.в.о. начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення вироків суду стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» (далі за текстом ДУ «ХВК (№18)») звернулась до Новобаварського районного суду міста Харкова з клопотанням про приведення вироків Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021, Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2023, Харківського апеляційного суду від 14.03.2024 стосовно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

В обґрунтування клопотання ДУ «ХВК (№18)» посилалась на те, що Законом №3886-ІХ вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 ОСОБА_5 засуджено за вчинення крадіжки майна на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому відповідні діяння не є кримінально караними на теперішній час, а вироки Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2023 та Харківського апеляційного суду від 14.03.2024 стосовно ОСОБА_5 ухвалено з урахуванням вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021.

У судовому засіданні представник ДУ «ХВК (№18)» та засуджений ОСОБА_5 участі не приймали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, на адресу суду надали письмові заяви, в яких просять провести судове засідання без їх участі.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за діяння, які наразі не є кримінально караними.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн.

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 ОСОБА_5 засуджений:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки (за замах на вчинення 05.07.2020 крадіжки майна вартістю 1320 грн).

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки (за вчинення 16.05.2020 крадіжки майна вартістю 1380 грн).

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2023 ОСОБА_5 засуджений:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (за замах на вчинення 28.10.2022 крадіжки майна, загальною вартістю 10676,52 грн).

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців (за вчинення протягом 2022 року 43 епізодів крадіжки майна).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання, частково приєднано основне покарання, не відбуте за вироком Комінтернівського районного суду Харківської області від 31.03.2021, та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Вироком Харківського апеляційного суду від 14.03.2024 вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2023 щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасовано та призначено таке покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років (за замах на вчинення 28.10.2022 крадіжки майна, загальною вартістю 10676,52 грн).

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 років (за вчинення протягом 2022 року 43 епізодів крадіжки майна).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

З огляду на викладене, крадіжка ОСОБА_5 16.05.2020 майна вартістю 1380 грн, та замах на крадіжку 05.07.2020 майна вартістю 1320 грн, за вчинення яких його було засуджено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України відповідно, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість цього майна не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян на 2020 рік, тобто 2102 грн.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та вважати ОСОБА_5 засудженим за цим вироком лише за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Разом із цим, оскільки вартість викраденого протягом 2022 року ОСОБА_5 майна, за викрадення якого він засуджений вироком Харківського апеляційного суду від 14.03.2024 (з урахуванням вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2023) за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік 2481 грн, тому вказані діяння не можуть бути визнані дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням злочином і не може бути декриміналізовано відповідно до Закону №3886-ІХ.

Однак, оскільки остаточне покарання ОСОБА_5 за вироком Харківського апеляційного суду від 14.03.2024 було призначено на підставі ст. 71 КК України з урахуванням призначеного йому покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021, від якого ОСОБА_5 у частині призначеного йому покарання за ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України звільняється у зв`язку з усуненням караності діяння суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 слід вважати таким, що засуджений вироком Харківського апеляційного суду від 14.03.2024:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 4 місяці.

Таким чином, клопотання ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 стосовно засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

У задоволенні клопотання в частині приведення у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ вироку Харківського апеляційного суду від 14.03.2024 (з урахуванням вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2023), яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а також за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений:

вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;

вироком Харківського апеляційного суду від 14.03.2024:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 4 (чотири) місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова, а засудженим, що перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1