Дата документу 19.03.2026Справа № 554/2854/26
Провадження № 1-кс/554/3911/2026
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , власника майна - ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000017 від 16.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України країни, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт майна, у якому прохала накласти арешт майно, вилучене в ході обшуку 12.03.2026, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави, а саме за місцем проживання директора та співвласника ТОВ «ТСК ГРУПП ПОЛТАВА» ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг S23FE» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 . Визначити місцем зберігання, після проведення необхідних досліджень, матеріали кримінального провадження № 0000017 від 16.01.2026.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказував, що проведеним оглядом телефону встановлено, що ОСОБА_4 спілкувався зі співробітниками відділу освіти Терешківської сільської ради та особою, що здійснювала технічний нагляд за процесом будівництва. Зазначав, що вилучене майно підлягає дослідженню експертом, а вказана інформація може мати значення для даного досудового розслідування.

У судовому засіданні власника майна заперечував щодо накладення арешту на вказане майно.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Встановлено, що Слідчим відділом Полтавського РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Установлено, що у 2024 році, службовими особами Терешківського ліцею Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (), за попередньою змовою з службовими особами ТОВ «ТСК ГРУПП ПОЛТАВА» (), в умовах воєнного стану, при укладенні договору № 114.8/24 від 13.08.2024, за предметом «Нове будівництво протирадіаційного укриття на 150 осіб на території Вацівської філії гімназії ім. В.Тюріна Терешківського ліцею Терешківської сільської ради Полтавської області за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Ваці, вул. Миру, 3Д», вчинене привласнення бюджетних коштів, шляхом завищення вартості будівельних матеріалів, порівняно з ринковими цінами, в порушення «Настанови з визначення вартості будівництва», затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 281 від 01.11.2021 року «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві».

12.03.2026, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави, проведено обшук за місцем проживання директора та співвласника ТОВ «ТСК ГРУПП ПОЛТАВА» ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг S23FE» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Постановою прокурора від 12.03.2026 року вилучена річь визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вказані речі можуть бути використанні для встановлення істини у справі та проведення відповідних експертних досліджень спрямованих на встановлення збитків у кримінальному провадженні, а також винних осіб.

На даний час у кримінальному провадженні існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості пошкодження, перетворення та відчуження майна, яке може бути реалізовано тільки шляхом накладення арешту на це майно.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється розумною підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних предметів, що зашкодить встановленню об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також не дозволить досягнути завдання Кримінального кодексу України, передбаченого ч. 1 ст. 1 КК України, зокрема правове забезпечення охорони громадської безпеки та конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено під час судового засідання, 18.03.2026 року проведено огляд мобільного телефону, в якому виявлено відомості з месенджеру «Телеграм» та «Вайбер», у яких ОСОБА_4 вів листування зі співробітниками відділу освіти Терешківської сільської ради та особою, яка здійснювала технічний нагляд за процесом будівництва.

Отже, слідчий суддя бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучений матеріальний об`єкт є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що вказаний телефон, що був вилучений під час обшуку, підлягає арешту, оскільки він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та може слугувати доказом обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

.

Слідчий суддя вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, належне ОСОБА_4 , суспільний інтерес переважає приватні інтереси власника майна. Вказане втручання у приватне життя даної особи здійснюється на підставі кримінального процесуального кодексу та переслідує легітимну мету.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 12.03.2026, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави, за місцем проживання директора та співвласника ТОВ «ТСК ГРУПП ПОЛТАВА» ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг S23FE» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із забороною розпорядження, відчуження та користування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Визначити місцем зберігання речового доказу після проведення необхідних досліджень - матеріали кримінального провадження № 0000017 від 16.01.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1