Справа №939/291/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3271/2026Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора в режимі відеоконференції - ОСОБА_6 ,

захисника в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 16 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено ОСОБА_9 у запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до 13 лютого 2026 року.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватими, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який переховувався від органів досудового слідства та суду, в зв`язку з чим двічі був оголошений у розшук, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Зазначає, що судом не було враховано відомості про нього, зокрема: позитивну характеристику з місця проходження служби у Збройних Силах України, стан здоров`я та сімейні обставини. Крім того, він не вчиняв жодних спроб переховування.

Вказує, що суд в своєму рішенні не навів жодних нових підстав для подальшого тримання його під вартою.

Захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зазначає, що в обвинуваченого немає наміру переховуватись від суду та впливати на свідків. Крім того, судом не враховано пояснення ОСОБА_8 про те, що останній не переховувався від органів досудового розслідування та суду, оскільки враховуючи збройну агресію російської федерації був змушений перевести сім`ю в більш безпечне місце.

Вважає, що до обвинуваченого доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки за місцем служби у військовій частині він характеризується позитивно, що надасть можливість ОСОБА_8 продовжувати нести службу і бути корисним для захисту держави.

Також, звертає увагу, що захиснику не було вручено копію клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , що грубо порушує його право на захист.

Обвинувачений в режимі відео конференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» не приймав участь, захисник і прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка підтримала подані апеляційні скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності. Також місцевим судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, було враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого в їх сукупності.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані. Ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, як про це просить обвинувачений, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні ризики неправомірної поведінки є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з ухвали суду першої інстанції вбачається, що при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, наявність у обвинуваченого позитивної характеристику з місця проходження служби у Збройних Силах України не є підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, враховуючи висунуте обвинувачення та самі обставини інкримінованого злочину, не спростовує правильності прийнятого судом рішення, жодним чином не впливає на його висновки.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду також підлягає скасуванню ще й з тих підстав, що стороні захисту не було вручено копії клопотання прокурора не є слушними, оскільки зазначені вимоги не поширюються на випадки розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою під час судового розгляду у порядку ст. 331 КПК України.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 16 грудня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя