Провадження № 11-сс/824/862/2026 Суддя в II-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до слідчої судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора пов`язану із невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (в подальшому - ЄРДР) за його заявою про злочин.

Ухвалою слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 було відмовлено. Своє рішення слідча суддя мотивувала тим, що заява ОСОБА_6 подана до Офісу Генерального прокурора, відповідно до вимог ст.ст. 214, 218 КПК України була скерована до Київської міської прокуратури, тобто до того органу, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Наведене, на думку слідчої судді свідчило про необґрунтованість доводів скарги ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із цією ухвалою ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу у якій указав на її незаконність та необґрунтованість. Вказав на неповноту проведеного судового розгляду та невідповідність висновків слідчої судді, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Апелянт звернув увагу на положення ч.4 ст.214 КПК України, відповідно до яких, уповноважена особа зобов`язана прийняти та зареєструвати заяву про кримінальне правопорушення. Вважав, що за правилами ст.214 КПК України, відомості за його заявою про кримінальне правопорушення підлягали безумовному внесенню до ЄРДР відповідальними особами Офісу Генерального прокурора. Ухвала слідчою суддею постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а у подальшому, у порядку ст.216 КПК України кримінальне провадження могло бути передано слідчому того органу досудового розслідування, в межах юрисдикції якого було вчинено кримінальне правопорушення. Просив поновити строки на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді від 18.09.2025 у зв`язку із отриманням її копії 24.10.2025, ухвалу слідчої судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6

ОСОБА_6 подане клопотання про розгляд апеляційної скарг без його участі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги та часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Наведені ОСОБА_6 причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18.09.2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 заслуговують на увагу і дають підстави стверджувати про те, що зазначений строк був пропущений із поважних причин. Так, відповідно до матеріалів справи, розгляд скарги ОСОБА_6 був проведений у його відсутність, що викликало необхідність направлення йому копії оскаржуваної ухвали. Копія цієї ухвали була отримана ОСОБА_6 після закінчення строків на її отримання. Наведене дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_6 не мав можливості подати апеляційну скаргу на ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18.09.2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження, що дає підстави стверджувати про поважність причин пропуску даного строку та наявність підстав для його поновлення.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді від 18.09.2025 року, то вони у цій частині є обґрунтованими.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею визнана відсутність бездіяльності із сторони прокурорів Офісу Генерального прокурора, після надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, оскільки дана заява була скерована до Київської міської прокуратури, що слідчим суддею визнано як вчинення певної дії по поданій заяві. Між тим, такий висновок не ґрунтується на вимогах закону і погодитись із ним не можливо.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Аналіз указаної норми закону у поєднанні із положеннями ч.1 ст. 214 КПК України дає підстави стверджувати про те, що бездіяльність із сторони зазначених вище процесуальних осіб буде мати місце виключно у випадку невнесення до ЄРДР після надходження заяви чи повідомлення вчинення кримінального правопорушення. Зокрема положеннями ч.1 ст.214 КПК України передбачений обов`язок, у тому числі і прокурора, у першочерговому порядку внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення після надходження відповідної заяви чи повідомлення. Лише після внесення відомостей до ЄРДР прокурору надано право вчинити інші процесуальні дії, у тому числі і направити матеріали кримінального провадження до належного органу досудового розслідування. Можливості вчинення інших дій, у тому числі і процесуальних, до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР законом не передбачено. Наведене дає підстави стверджувати про те, що направлення прокурором заяви про кримінальне правопорушення до іншого органу прокуратури чи органу досудового розслідування до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не є виконанням вимог ст. 214 КПК України та не дає підстави стверджувати про відсутність бездіяльності із сторони прокурора, можливість оскарження якої передбачена положеннями п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Посилання слідчої судді на положення «Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення» ( в подальшому - Інструкція 125), затвердженої наказом Генерального прокурора України № 125 від 03.12.2012 року колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки положення Інструкції 125 не узгоджуються із відповідними вимогам КПК України. Колегія суддів повторно констатує те, що положеннями ч.1 ст.214 КПК України не передбачено можливості відповідними процесуальними органами чи їх службовими особами, вчиняти будь-які дії до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після надходження заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, у тому числі і скеровувати цю заяву, повідомлення до іншого органу прокуратури чи органу досудового розслідування. Натомість вимогами ч.7 ст. 214 КПК України, ст. 216 та ст. 218 КПК України передбачене право прокурора на вчинення такої дії, проте можливість її вчинення виникає лише після внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наведене дає підстави стверджувати про некоректність посилання слідчої судді на положення Інструкції 125 та визнання того, що вчинення службовими особами Офісу Генерального прокурора відповідних дій на підставі вимог цієї Інструкції є доказом відсутності бездіяльності, яка оскаржується ОСОБА_6 .

Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що положеннями КПК України якими регламентується подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не визначено органу, до якого ця заява чи повідомлення повинні подаватись, у тому числі і із урахуванням інстанційності органу. Тобто, за змістом положень ст. 214 КПК України заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення може подаватися до будь-якого органу, уповноваженого на внесення відомостей до ЄРДР, а цей орган зобов`язаний прийняти дану заяву, внести відповідні відомості до ЄРДР та лише потім вчинити відповідні дії пов`язані із підслідністю. Ця обставина дає підстави стверджувати про те, що звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Офісу Генерального прокурора не є порушенням вимог ст. 214 КПК України.

Наведене указує на невідповідність вимогам закону висновків слідчого судді про відсутність бездіяльності із сторони службових осіб Офісу Генерального прокурора пов`язаної із невнесенням відомостей до ЄРДР після надходження заяви про кримінальне правопорушення. У зв`язку із цим, ухвала слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18.09.2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про подальший рух скарги ОСОБА_6 колегія зважає на те, що найбільш доцільним у даній ситуації могло бути рішення про задоволення скарги ОСОБА_6 та зобов`язання уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 . Між тим, у матеріалах справи дана заява відсутня. Ця обставина унеможливлює перевірку заяви ОСОБА_6 на предмет того, чи можливо її визнавати саме заявою про кримінальне правопорушення, що є обов`язковим у випадку ухвалення рішення про зобов`язання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. У ході апеляційного розгляду зазначену неповноту розгляду скарги слідчим суддею усунути не виявилось можливим, оскільки розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_6 за його клопотанням. За таких обставин єдиним способом усунення порушень вимог КПК України допущених слідчим суддею у ході розгляду скарги ОСОБА_6 та допущеної при цьому неповноти розгляду буде призначення нового розгляду скарги ОСОБА_7 у суді першої інстанції. Наведене указує на необґрунтованість вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 у частині ухвалення рішення по його скарзі по суті.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

ОСОБА_6 поновити строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора пов`язану із невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про злочин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчої судді Печерського районного суду міста Києва від 18 вересня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора пов`язану із невнесенням відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою скасувати.

Призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4