Номер провадження: 11-сс/813/341/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2026 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вилкове Кілійського району Одеської області, з вищою освітою, одруженого, має чотирьох неповнолітних дітей, обіймає посаду директора ТОВ «ФЕСІТ ЮНАЙТЕД», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001208 від 07.09.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч.2 ст.209, ч.3 ст.197-1 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2026 року частково задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 та продовжено відносно ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 20.01.2026 року, з визначенням розміру застави 9000 (дев`ять тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 29952000 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- пред`явлена підозра є необґрунтованою, а наявні в матеріалах провадження докази не узгоджуються між собою, досудове розслідування проводиться із порушеннями, а тому здобуті докази є недопустимими та неналежними;

- у кримінальному провадженні ризики заявлені слідчим у клопотанні не існують;

- суд не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, дружину, на утриманні неповнолітні діти, постійне місце проживання, також на його утриманні перебувають літні батьки;

- ОСОБА_6 не є керівником та власником ТОВ «ФЕСІТ ЮНАЙТЕД», а в рамках кримінального провадження здійснені усі можливі процесуальні та слідчі дії;

- визначений слідчим суддею розмір застави є необґрунтованим та завідомо непомірним.

Також наголошує, що моральний та психологічний стан підозрюваного є вкрай поганим та негативно впливає на загальний стан його здоров`я.

Крім того, апеляційна скарга адвоката містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке обґрунтовує тим, що повний текст ухвали слідчого судді від 06.01.2026 року сторона захисту отримала лише 09.01.2026 року та 14.01.2026 року звернулась з апеляційною скаргою.

На підставі цього просить поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового провадження не з`явились, до початку судового засідання подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Відповідно до ч.1 ст.406 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких підстав, відповідно до положення ч.4 ст.107, ч.1 ст.406 КПК України, апеляційний розгляд проведено у письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Пунктом 8 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Згідно до положень ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції, оскаржувана ухвала постановлена 06.01.2026 року, повний текст якої захисником отримано лише 09.01.2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подана 14.01.2026 року.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення права підозрюваного та його захисника на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд визнає поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисника підозрюваного та вважає за необхідне поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2026 року.

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001208 від 07.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 197 1, ч. 4 ст. 358 КК України.

10.07.2025 року ОСОБА_6 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 240, ч.2 ст.209 КК України.

18.08.2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 197 1 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленням УСБУ в Одеській області про вчинення кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним видобуванням корисних копалин місцевого значення у великому розмірі з дна ріки Дунай в межах затоки Бузунчук; - рапортом слідчого відділу розслідування злочинів проти довкілля СУ ГУНП в Одеській області; протоколом обшуку несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці АДРЕСА_3 в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 від 10.07.2025; -протоколом обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 від 10.07.2025; -протоколом обшуку за місцем розташування Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 10.07.2025; - протоколом обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_9 від 10.07.2025; - протоколом обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_10 від 10.07.2025; - протоколом обшуку автомобіля підозрюваного ОСОБА_10 Volkswagen Atlas з д.н.з. НОМЕР_1 від 10.07.2025; - протоколом обшуку за місцем мешкання директора ТОВ «Вікторі Порт» ОСОБА_11 від 10.07.2025; - протоколом обшуку за місцем мешкання директора ТОВ «Мот сервіс» ОСОБА_12 від 10.07.2025; - протоколом обшуку автомобіля директора ТОВ «Мот сервіс» ОСОБА_12 Sang Young Korando з д.н.з. НОМЕР_2 від 10.07.2025; - протоколом обшуку самохідного земснаряду «UAS-0289-K», моделі «Watermaster Classic III», 2008 року випуску, бортовий номер НОМЕР_3 , від 10.07.2025; - протоколом обшуку несамохідного земснаряду «ДЭ-21» 1957 року випуску, регістровий № НОМЕР_4 від 10.07.2025; - протоколом обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Фесіт Юнайтед» від 10.07.2025; -протоколом обшуку за місцем здійснення господарської діяльності Кілійського міжрайонного управління водного господарства за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Хмельницького Богдана 78 від 10.07.2025; -протоколом обшуку за місцем здійснення господарської діяльності філії «Усть-Дунайськ» ДП «АМПУ» за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Вилкове, вул. Придунайська 2 від 10.07.2025; - протоколом огляду несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці вул. Промислова, м. Вилкове Ізмаїльського району в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 від 02.12.2024; -протоколом додаткового огляду несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці вул. Промислова, м. Вилкове Ізмаїльського району в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 від 18.12.2024; - протоколом огляду несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці вул. Промислова, м. Вилкове Ізмаїльського району в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 від 30.01.2025; - геологічним висновком спеціалістів ДП «Українська Геологічна компанія» від 15.03.2025, яким встановлено, що відібрані проби є сировиною піщано гравійною пісок код 2.0.03.01 і вважається корисною копалиною місцевого значення; - розрахунком збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами від 29.04.2025 проведений Державною екологічною інспекцією південно західного округу (Миколаївська та Одеська області), який склав 171 911 838 (сто сімдесят один мільйон дев`ятсот одинадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень; - висновком судової товарознавчої експертизи №1995-34-35 від 19.06.2025 відповідно до якого вартість піску об`ємом 7765,99 м? складає 17 456 925,5 (сімнадцять мільйонів чотириста п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень; - відповіддю Державної служби геології та надр України №4626/03-4/2-25 від 18.06.2025, щодо відсутності спеціальних дозволів на користування надрами у ТОВ «Дунайська Гавань», ТОВ «Вікторі Порт», ТОВ «Мот Сервіс», ТОВ «СВС-Будінвестгруп»; - відповіддю ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, яким встановлено, що на спецлінію «102» не надходили повідомлення від Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області у тому числі від ОСОБА_9 , щодо незаконного видобутку корисних копалин; -протоколом огляду сайту ТОВ «Вікторі Порт» за посиланням «https://victory-port.com», де наявні відомості про розміщення приватного мультимодального терміналу ТОВ «Вікторі Порт» за географічними координатами 45°23?57? N 29°35?37? E від 30.04.2025; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_6 за його місцем мешкання під час якого встановлено його зв`язки з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами, а також відомості про здійснення незаконного будівництва приватного мультимодального терміналу ТОВ «Вікторі Порт», а саме швартових тумб та незаконного видобутку піску з дна річки Дунай в межах затоки Бузунчук від 20.07.2025; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_9 за його місцем мешкання від 07.08.2025; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_10 за його місцем мешкання від 12.08.2025; -протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_13 вилученого за його місцем мешкання від 07.08.2025; -протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_14 вилученого за його місцем мешкання від 07.08.2025; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 вилученого за його місцем мешкання від 08.08.2025; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_15 вилученого за його місцем мешкання від 08.08.2025; - протоколом огляду системних блоків вилученого за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Фесіт Юнайтед» від 12.08.2025; - протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_12 вилученого за його місцем мешкання від 12.08.2025; - протоколом огляду місця події, а саме несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці АДРЕСА_3 в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 під час якого зафіксовано будівництво споруд на вказаній земельній ділянці та вилучення спеціалізованої техніки від 13.03.2025; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_6 від 25.11.2024; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 , від 25.11.2024; - протоколом спостереженням за місцем за географічними координатами: 45, 4192390; 29, 5524940 від 30.12.2024; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_6 , від 14.03.2025; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 , від 14.03.2025; - протоколом спостереженням за місцем за географічними координатами: 45, 4192390; 29, 5524940 від 18.03.2025; - протоколом спостереженням за місцем за географічними координатами: 45, 4192390; 29, 5524940 під час якого зафіксовано самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, а також перебування на зазначеній ділянці підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від 11.04.2025; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_9 , від 22.04.2025; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_6 , від 22.04.2025; - протоколом зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 , від 22.04.2025; - протоколом огляду несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці АДРЕСА_3 в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 під час якого було здійснено відбір проб піску та здійснення його заміру, а також визначення меж земельної ділянки; - відповіддю Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №2240/01-26 від 13.08.2025 відповідно до якої несформованої земельної ділянки, що розташована на околиці вул. Промислова, м. Вилкове Ізмаїльського району в межах географічних координат 45.421015, 29.556191; 45.418417,29.552273; 45.418245,29.550566; 45.420731,29.549775 не передавалась у власність або у користування; - протоколом огляду сайту (Портал єдиної державної електронної системи у сфері будівництва»), з якого вбачається, що ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ», ТОВ «ДУНАЙСЬКА ГАВАНЬ», ТОВ «ФЕСІТ ЮНАЙТЕД», ОСОБА_6 , ОСОБА_10 не отримували дозвільних документів у сфері містобудівної будівництва, а також не реєстрували декларації про проведення будівельних або підготовчих робіт; - протоколами допиту депутатів, які підтверджують здійснення тиску та погроз з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щодо прийняття рішень на користь фірм підконтрольних ОСОБА_6 - запит депутата та відповідь голови міської ради ОСОБА_9 про проведення законних будівельних робіт, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були долучені слідчим до клопотання про продовження застосування запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази долученні слідчим до клопотання про продовження строку тримання під вартою є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 .

При цьому, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , не зменшились та не відпали.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 з метою уникнення можливих негативних наслідків кримінально-правового характеру може вжити заходів щодо сховання, спотворення або знищення документів, що суттєво ускладнить забезпечення досягнення завдань кримінального провадження, оскільки він як керівник та власник низки підприємств що будують приватний мультимодальний термінал, може здійснити дії щодо приховування речових доказів, в тому числі документів та чорнових записів, що велись та використовувались останнім з метою прикриття незаконної діяльності, обліку та фіксації об`ємів незаконно видобутої корисної копалини, розподілення прибутку від протиправної діяльності, приховуванню спеціалізованої техніки, які станом на теперішній час не відшукані в ході проведення досудового розслідування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В рамках даного кримінального провадження є наявним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків в рамках даного кримінального провадження, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого та висновками слідчого судді стосовно існування ризиків що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені обґрунтованістю підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжким злочином, тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого йому кримінальне правопорушення покарання, може переховуватися від органів досудового слідства та суду. Так, з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України, а оскільки ОСОБА_6 має паспорти громадянина України для виїзду за кордон (серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 які є дійсними), має на утриманні 5 дітей, у зв`язку із чим не підлягає мобілізації, що надає безперешкодну можливість виїзду за кордон, велику кількість виїздів за кордон під час запровадженого на території України воєнного стану, понад 30 разів, та за червень 2025 року двічі виїжджав за кордон.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також є доведеним ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки органом досудового розслідування йому інкримінується вчинення дій із захоплення земель лісового фонду, які включені до Дунайського біосферного заповідника у змові з ОСОБА_6 та за сприяння службових осіб Вилківської міської ради.

Водночас, у зв`язку з наявністю ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими, оскільки підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 пов`язаний із незаконним заволодінням надрами.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи захисника, що підозрюваний має постійне місце проживання, має неповнолітніх дітей на утриманні, позитивно характеризується за місцем проживання, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених органом досудового розслідування ризиків.

Що стосується тверджень захисника про непомірність визначеної слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 застави, колегія суддів зазначає наступне.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Так, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо виключності зазначеного випадку, оскільки на це вказує характер інкримінованих підозрюваному злочинів, тяжкість можливого призначеного покарання, характеристика сімейного та майнового стану останнього, а також його особисту роль у вчиненні інкримінованих злочинів, тому розмір застави у межах, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) подано позовну заяву у порядку ст.128 КПК України, щодо стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 шкоди, завданої навколишньому середовищу в сумі 171 911 838 гривень.

При цьому, апеляційний суд враховує обставини вчинених злочинів, шкідливі наслідки у виді завданої злочинами майнової шкоди, а також суму завданих збитків, яка підтверджена переліченими вище доказами та складає 171911838 гривень, дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу та приходить до висновку, що застава, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчинених злочинів в розмірі 9000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати належне виконання ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання апеляційного суду саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_6 з огляду на його сімейний та майновий стан, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки ці доводи неодноразово перевірялись як слідчим суддею першої інстанції так і апеляційним судом, нових доказів щодо матеріального стану стороною захисту не надано, отже такі доводи визнаються апеляційним судом необґрунтованими.

Крім того, як вбачається з матеріалів судової справи, оскаржуваною ухвалою зменшено раніше визначений розмір застави.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисника про незаконність оскарженої ухвали апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та зменшення розміру застави, є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2026 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001208 від 07.09.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.240, ч.2 ст.209, ч.3 ст.197-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4