КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 )

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києвавід 25 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Оболонськогорайонного суду міста Києва від 25.08.2025 задоволено клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23.10.2025, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що при розгляді клопотання слідчий суддя не дотримався вимог ч. 1 ст. 194 КПК України та не обґрунтував належним чином свої висновки про неможливість ____________________________________________________________________________________

Справа № 756/13033/25 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/499/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Всупереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого також не містить обґрунтування, чому більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти заявленим ризикам.

Підозрюваний має постійне місце проживання і на думку захисника до ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) цілком можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Крім того, 23.09.2025 надійшла апеляційна скарга від підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), у якій він просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, підозрюваний зазначав, що через відсутність правової допомоги він не міг самостійно скласти та подати апеляційну скаргу. Лише 23.09.2025 до нього прибув захисник, з яким було укладено договір про надання правової допомоги, та який допоміг у написанні апеляційної скарги.

Підозрюваний зазначав, що він не вчиняв і не мав умислу на вчинення вбивства, а смерть потерпілого настала виключно від дій іншого підозрюваного ОСОБА_12 .

При цьому він не домовлявся з ОСОБА_12 про вчинення вбивства потерпілого, та безпосередньо діями ОСОБА_12 потерпілому були нанесені легкі тілесні ушкодження.

Після першого затримання працівники поліції ввели його в оману та змусили його надати завідомо неправдиві показання.

У судовому засідання під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) визнав, що повідомив слідчому завідомо неправдиве прізвище ( ОСОБА_13 ), оскільки до нього застосовувались слідчим недозволені методи слідства, та вимагалось надання визнавальних показів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), відповідно до яких, що підозрюваним є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Білопілля, Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисника ОСОБА_14 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, вислухавши думку прокурора ОСОБА_5 , яка в режимі відеоконференцзв`язку заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання підозрюваного про поновлення строку оскарження підлягає задоволенню, а подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого розглянуто 25.08.2025 за участю підозрюваного та його захисника, із проголошенням у судовому засіданні вступної та резолютивної частини ухвали.

Повний текст оскаржуваної ухвали проголошено 29.08.2025 у відсутності учасників судового провадження, та відомості про направлення копії повного тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді підозрюваному у матеріалах справи відсутні.

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, підозрюваний зазначав, що подати апеляційну скаргу зміг лише після прибуття до нього в установу попереднього ув`язнення адвоката 23.09.2025, який надав йому правову допомогу. Апеляційну скаргу подано підозрюваним 23.09.2025.

Ураховуючи доводи підозрюваного, а також ту обставину, що матеріали справи не містять даних про вручення копії повного тексту оскаржуваної ухвали підозрюваному ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), який утримується під вартою, та даних про його обізнаність із мотивами прийнятого рішення, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи підозрюваного про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Оболонського УП ГУНП в місті Києві перебувало кримінальне провадження, внесеного 24.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001386, за ознаками злочину, передбаченого п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що що 23.05.2025 близько 21:00 год. ОСОБА_12 разом із ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_15 , перебуваючи в м. Києві по проспекту Маршала Рокоссовського, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень особам без постійного місця проживання, достовірно знаючи, що у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , за вищевказаною адресою, перебуває особа без постійного місця проживання, маючи при собі телескопічну палицю та ніж, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 з метою приховати обличчя одягнули балаклави, після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_15 зайшли всередину вищевказаного підвального приміщення, де помітили раніше їм незнайомого ОСОБА_16 , який спав на підлозі.

Цього ж дня, у тому ж місці, близько 21 год. 20 хв., в ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_15 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті раніше їм не знайомому ОСОБА_16 , реалізуючи який, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_15 , діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи та ігноруючи норми поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, що полягала у прагненні продемонструвати свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, а також самоутвердитися за рахунок протиставлення себе іншим громадянам, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття та нормами моралі, з метою заподіяння смерті особі, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, при цьому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті ОСОБА_16 , умисно завдавали останньому множинних ударів ногами та телескопічною палицею по різних частинах тіла, зокрема, в область тулуба, верхніх та нижніх кінцівках.

Після нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, а саме позбавлення життя іншої людини, завдав не менше двох ударів принесеним з собою ножем, який тримав в своїй правій руці, в поперекову частину спини ОСОБА_16 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень тазу, від яких ОСОБА_16 помер через короткий проміжок часу.

19.08.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) повідомлено про підозру в умисному вбивстві з хуліганських мотивів, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з хуліганських мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

25.08.2025 слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Оболонського рай онного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 25.08.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23.10.2025, без визначення розміру застави.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею станом на день розгляду клопотання обгрунтовано встановлено, що матеріали клопотання містять достатньо даних, здобутих в ході досудового розслідування, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що викладені у повідомленні про підозру обставини вчинення ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) кримінального правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, слідчим суддею обгрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

На переконання колегії суддів, саме такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ).

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять достатні дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому дій.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, достатності, належності та допустимості доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, посилання підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) на те, що він не мав умислу на вчинення вбивства, а смерть потерпілого настала виключно від дій іншого підозрюваного - ОСОБА_12 , підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Доводи апеляційних скарг про те, що наведені у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеними та не підтверджені жодними доказами, колегія суддів також вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованого підозрюваному злочину, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків, потерпілого у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків та потерпілого безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на характер, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), та дані про особу підозрюваного у їх сукупності.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного на те, що слідчий не встановив дійсні анкетні дані підозрюваного, а відтак слідчим суддею постановлено оскаржувану ухвалу фактично відносно іншої особи, є необгрунтованими та спростовуються поясненнями самого підозрюваного під час апеляційного розгляду, який зазначив, що після затримання він повідомив слідчому завідомо неправдиве прізвище ОСОБА_13 , оскільки до нього застосовувалися недозволені методи слідства. Разом з тим, ні захисником, ні самим підозрюваним не надано суду доказів на підтвердження таких фактів.

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно встановлених під час апеляційного розгляду відомостей, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) направлено до місцевого суду для розгляду по суті.

З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та питання про обґрунтованість, наявність підстав та доцільність тримання особи під вартою є предметом оцінки того суду, який розглядає кримінальне провадження по суті обвинувачення.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 серпня 2025 року.

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) та його захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 серпня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3