Справа № 201/3139/26
Провадження № 1-кс/201/857/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра в режимі відеоконференції клопотання слідчого слідчого управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003546 від 04 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003546 від 04 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Донецька (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), не раніше 15.03.2022 (точна дата органом досудового розслідування не встановлена), на посаді позаштатного кореспондента «федерального государственного унитарного предприятия «Международное информационное агентство «Россия сегодня» (юридична адреса: 1190021, РФ, м. Москва, б-р. Зубовський, буд. 4, с. 1, 2, 3) умисно у співпраці з державою-агресором та окупаційною адміністрацією з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу Російської Федерації, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, здійснює інформаційну діяльність спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, незаконних збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за що нагороджувався урядом т.зв «днр».

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.12.2023 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Маріуполя Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) брав участь в фотовиставці «Фотоверсия реальности», яка організована за ініціативою «Союза журналистов России в Донецкой народной республике» спільно з «Министерством информации Донецкой народной республики», де були представлені роботи останнього та висвітлювалась неправдива інформація щодо обстрілів тимчасово окупованих територій Донецької області з боку т.зв «киевского режима».

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.11.2024 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Маріуполя Донецької області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено) брав участь у всеросійській фотовиставці «Правда о войне путь к миру» в рамках «Форума молодых дипломатов «Меркурий - 2024», де представлялись роботи фотокореспондентів з т.зв. «днр» в яких публічно висвітлювались події присвячені бойовим діям в зоні т.зв. «сво» та створювався образ законності окупації території Донецької області.

Також, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в січні 2025 року (точну дату органом досудового розслідування не встановлено), будучи прихильником так званого «русского мира» та підтримуючи ідеологічну основу мілітаризованої політики РФ щодо України, всупереч інтересам національної безпеки України та її народу, під час інтерв`ю в ефірі радіо «Республика Донбасс», в якості «донецкого военкора, внештатного корреспондента 1 канала РИА Новости», поширював неправдиву інформацію щодо ведення бойових дій на території міста Маріуполь Донецької області та оборони Азовсталі, називаючи військовослужбовців ЗСУ нацистам.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.03.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , став одним з організаторів фотовиставки, яка відбулася по вулиці Університетській у Ворошиловському районі тимчасово окупованого міста Донецька (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), де поширювалась неправдива інформація щодо обстрілу в 2022 році тимчасово окупованої території міста Донецька ракетним комплексом «Точка У», так званими «боевиками укрнацисткого режима». Зазначена інформація була розміщена в забороненій соціальній мережі «ВКонтакте», а саме: в спільноті під назвою «Между Миром и Войной», де ОСОБА_6 є адміністратором.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у у колабораційній діяльності, а саме: у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколами оглядів мережі Інтернет;

-матеріалами, отриманими від співробітників оперативного підрозділу за результатами виконання ними доручення слідчого по кримінальному провадженню;

-протоколами допиту свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-протоколами пред`явлення ОСОБА_6 для впізнання за фотознімкам за участю свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-протоколами огляду за участю свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 22 (8214) від 27.01.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 27.01.2026 опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 02.02.2026, 03.02.2026, 04.02.2026, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0003546 від 04.12.2024, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_6 , не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 27.01.2026, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України, а саме повідомлення про підозру вручено захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_4 .

На даний час підозрюваний ОСОБА_6 відповідно до отриманої інформації переховується від органів слідства та суду та перебуває на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області.

Постановою слідчого від 10 лютого 2026 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у кримінальному провадженні № 0003546 від 04 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла висновку про таке.

27 січня 2026 рокуписьмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, вручено захиснику ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_4 . Таким чином, у зв`язку з неявкою ОСОБА_6 за викликом до слідчого ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областяхі неможливості йому безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в газеті «Урядовий кур`єр» № 22 (8214) від 27 січня 2026 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 27 січня 2026 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру та повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 02 лютого 2026 року, 03 лютого 2026 року, 04 лютого 2026 року, за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0003546, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного тощо.

Таким чином, 27 січня 2026 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, а саме у колабораційній діяльності, тобто у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків; протоколами огляду публікацій в мережі Інтернет в тому числі за участю свідків; матеріалами, отриманими від співробітників оперативного підрозділу за результатами виконання ними доручення слідчого по кримінальному провадженню; та іншими матеріалами кримінального провадження,які підтверджують факт здійснення ОСОБА_6 інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, та його активну участь у таких заходах.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Також встановлено, що постановою слідчого від 10 лютого 2026 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, проведенням бойових дій, захопленням та окупацією Донецької області, конкретне фактичне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 на цей час невідомо, проте зібрані докази дають достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області де переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчій судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 135, 139, 297-1297-5 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003546 від 04 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13 березня 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_1