Справа № 643/9083/26
Провадження № 1-кс/643/3637/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2026 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001165 від 01.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова засобами поштового зв`язку 04.05.2026 надійшло вищезазначене клопотання прокурора про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001165 від 01.05.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 01.05.2026 до Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про незаконне зберігання боєприпасів та вогнепальної зброї мешканцем Салтівського району міста Харкова (ІКС ІПНП № 16132 від 01.05.2026). З електронного рапорту вбачається, що того ж дня о 11:12 на «гарячу лінію» Міністерства оборони України надійшло анонімне повідомлення від особи на ім`я « ОСОБА_4 », яка повідомила, що її чоловік, колишній військовослужбовець ОСОБА_5 , висловлював намір кинути гранату до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому зберігає за місцем проживання гранату та автоматичну вогнепальну зброю.

Під час виконання доручення працівниками ВКП Харківського РУП № 2 встановлено, що до вказаних дій причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У період часу з 19:57 год по 21:02 год. 01.05.2026, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон Poco M4 Pro (Xiaomi) 128GB, в корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 .

За твердженням прокурора, власником вилученого майна є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучені в ході обшуку речі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а в подальшому будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати. Арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування.

У судове засідання прокурор не з`явився, разом із клопотанням подав заяву в якій клопотання підтримав та просив розглянути без його участі.

Власник вилученого майна у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, визнано речовим доказом.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Що стосується клопотання прокурора про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 01.05.2026 під час проведення обшуку за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон Poco M4 Pro (Xiaomi) 128GB, в корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 .

У задоволенні клопотання стосовно визначення місця зберігання вилученого майна відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1