ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1101/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. Дарницький районний суду міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003216 від 27.08.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на тимчасовому обліку у військовій частина НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат", одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

Історія провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 21 жовтня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003216 від 27.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою від 22 жовтня 2025 року справу призначено до підготовчого судового засідання на 23 жовтня 2025 року.

Наразі в цьому кримінальному провадженні триває стадія дослідження письмових доказів.

12 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратри у сфері оборони Центрального регіону про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи клопотання

Вимоги клопотання прокурора узагальнено зводяться до такого:

- ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

- відповідні обставини підтверджуються вагомими доказами, зібраними під час досудового розслідування;

- наявні обставини, які свідчать про те, що не зменшився ризик вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, щодо: (1) переховування від органу досудового розслідування та/або суду; (2) незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення;

- застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

Позиції учасників

12 лютого 2026 року під час судового засідання прокурор підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, просив його задовольнити. Прокурор вказав, що строк, продовжений ухвалою суду від 16.12.2025, закінчується 16.02.2026, однак на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор зауважив, що менш суворі запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просили задовольнити клопотання прокурора частково, обравши більш м`який запобіжний захід. Захисник, якого підтримав обвинувачений, під час судового засідання зазначив, що прокурором не у повній мірі доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо наявності таких не надано жодних доказів та підтвердження їх обґрунтування. Захисник вважав доцільним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який буде домірним для обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши заявлене клопотання та долучені до нього матеріали, а також заперечення, дійшов таких висновків.

Мотиви суду

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У процесуальному законі зазначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Отже, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Дарницького районного районного суду міста Києва від 29.08.2025 до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, до 28.10.2025. Востаннє ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2025 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту був продовжений строком на два місяці, тобто до 16 лютого 2026 року.

Так, в обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може:

1) переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого;

2) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

3) вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України);

Оцінюючи наявність заявлених ризиків, суд виходить з такого.

Ризик переховування від суду

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Характер інкримінованого правопорушення пов`язаний із злочинами проти життя та здоров`я, що спричинило смерть людини. Санкція частини 2 статті 121 КК України відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.

Тож, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у сукупності із зазначеними обставинами доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Отже, суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу під час досудового розслідування та на час розгляду цього клопотання не припинив існувати.

Ризик впливу на свідків та потерпілого

Слушним є і ризик впливу на свідків. Зважаючи на те, що зазначені особи безпосередньо судом ще не допитані.

КПК України встановлює, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України), тобто ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Водночас факт направлення обвинувального акта до суду та призначення підготовчого судового засідання не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його, адже ОСОБА_5 з урахуванням відомих йому обставин кримінальних правопорушень та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни наданих слідству показань, у тому числі з метою його виправдання та уникнення відповідальності.

Суд також зважає на те, що у цьому випадку обвинувачення значним чином ґрунтується на показаннях свідків, які по суті стосуються діянь ОСОБА_5 , то відповідно саме він може бути зацікавлений у зміні чи відмові від показань.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення

Водночас суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором не надано будь-яких доказів, які б свідчили про схильність обвинуваченого ОСОБА_5 до протиправної поведінки, наявність у нього кримінального минулого.

При цьому із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є військовослужбовцем Збройних Сил України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є недоведеним і має виключно припущуваний характер, а тому не може бути врахований як підстава для застосування запобіжного заходу.

Отже, враховуючи надані матеріали, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, тому суд вважає обґрунтованою необхідність у продовженні запобіжного заходу.

Щодо можливості застосувати більш м`який запобіжний захід

Сторона захисту просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, проти чого сторона обвинувачення заперечувала.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд враховує, що до обвинуваченого ОСОБА_5 понад п`ять місяців обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За час дії зазначеного запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_5 належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, умов цілодобового домашнього арешту не порушував, від суду не ухилявся, жодного судового засідання не пропустив, що говорить про його належну процесуальну поведінку.

Крім того, суд бере до уваги стадію судового розгляду, адже станом на 12 лютого 2026 року потерпілий вже допитаний судом, а дослідження письмових доказів сторони обвинувачення перебуває на завершальній стадії.

Разом із тим, суд не вбачає підстав вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, повністю припинили своє існування.

Однак, з урахуванням тривалості застосування цілодобового домашнього арешту, належної процесуальної поведінки обвинуваченого та стадії судового розгляду, суд дійшов висновку, що подальше застосування саме цілодобового домашнього арешту не є необхідним для досягнення мети запобіжного заходу.

Тому, для запобігання встановлених судом ризикам, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України

З урахуванням того, що суд змінює ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, в ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого, наслідки їх невиконання.

З огляду на встановлені ризики, обставини, викладені у висунутому обвинуваченні та дані матеріалів клопотання, на обвинуваченого слід покласти обов`язок не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. без дозволу суду.

Такий обов`язок за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_5 .

Термін дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_5 , визначити до 12 квітня 2026 року включно.

Висновок

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, позицій сторін та їхній доводів, враховуючи особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби.

З огляду на викладене та керуючись статтями 2, 7, 176-177, 181, 314-316, КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду строком на два місяці, тобто до 12 квітня 2026 року включно.

Здійснення контролю за виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків доручити прокурору ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0003216 від 27.08.2025.

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 для негайної постановки на облік обвинуваченого, про що повідомити суд.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0.25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_7