Справа № 344/5221/26
Провадження № 1-кс/344/2283/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 із застави на тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000221 від 07 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Доводи клопотання.

Прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що П`ятим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування укримінальному проваджені №0000221, відомості про яке 07 березня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексуУкраїни.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до Указу Президента України від 21.06.2022 №64/2022 солдат ОСОБА_6 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.03.2025 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Надалі, відповідно до витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 62 від 01.03.2025, солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 3 відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_6

достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації,з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 03.03.2025 приблизно о 09.00 год самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та незаконно, без поважних причин, перебуває поза розташуванням даної військової частини, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби.

Таким чином, солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації,з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 03.03.2025 приблизно о 09.00 год. самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та незаконно, без поважних причин, перебуває поза розташуванням даної військової частини, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

12.12.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Цього ж дня ОСОБА_6 скеровано повістки про його прибуття 18.12.2025, 19.12.2025, 20.12.2025 до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 6) з метою проведення слідчих та процесуальних дій за його участі, однак останній не прибув та про поважні причини неявки не повідомив. Вжитими заходами встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не виявилось за можливе.

22.12.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_6

20.02.2026 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , останнього віднайдено та доставлено в Івано-Франківський міський суд для обрання запобіжного заходу.

Цього ж дня, слідчим суддею ОСОБА_7 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (справа № 344/23040/25) на строк до 13 квітня 2026 року із визначенням застави у розмірі 99 840 гривень.

У разі внесення застави та звільнення з під варти на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

23.02.2026 ув`язнений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнений у зв`язку із внесення застави у розмірі 99 840 грн. (заставодавець ОСОБА_8 дружина підозрюваного).

10.03.2026 адвокат ОСОБА_6 , ОСОБА_9 повідомив, що прибути на слідчі дії до П`ятого СВ ТУ ДБР у м. Львові зі своїм підзахисним ОСОБА_6 не може, оскільки йому не відоме місце перебування ОСОБА_6 . Також цього дня слідчим проведено телефонну розмову із ОСОБА_8 , яка повідомила, що ОСОБА_6 влаштував побутову суперечку та пішов із дому, місце його перебування їй не відоме.

Після чого, 10.03.2026 ОСОБА_6 скеровано повістки про його прибуття 12.03.2026, 13.03.2026, 14.03.2026 до П`ятого СВ, однак останній не прибув та місце його перебування органу досудового розслідування не відоме.

Таким чином, на даний момент можливо зробити висновок, що

ОСОБА_6 , переховується від органу досудового розслідування, та не виконує покладені на нього ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою процесуальних обов`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить звернути в дохід держави заставу та змінити раніше обраний відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування

На підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 17 березня 2026 року, дану справу переданому слідчому судді ОСОБА_1 .

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, просив клопотання задовольнити у повному обсязі та змінити запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою, а також звернути в дохід держави заставу, внесену підозрюваним.

Заставодавець до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

У судове засідання підозрюваний не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні захисник щодо вирішення даного клопотання поклався на розсуд суду.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків при застосуванні запобіжного заходу (застави).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 186 Кримінального процесуального кодексу України, застава є запобіжним заходом.

Згідно частини першої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Аналіз норм Кримінального процесуального кодексу України переконує суд у тому, що на підозрюваного законом покладено два види процесуальних обов`язків, які умовно можна поділити на: (1) обов`язки, встановлені законом (стаття 42 Кримінального процесуального кодексу України) та (2) обов`язки, покладені судом (стаття 194 Кримінального процесуального кодексу України).

Ураховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшла висновку, що запобіжний захід у вигляді застави забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, наведених у попередньому пункті ухвали.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання, посилався на те, що підозрюваний порушив умови обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вирішуючи це питання, слідчий суддя установила наступні обставини.

20 лютого 2026 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області винесено ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.04.2026.

23.02.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнений у зв`язку із внесення застави у розмірі 99 840 гривень (заставодавець ОСОБА_8 дружина підозрюваного).

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2026 року, у разі внесення застави, на підозрюваного до 13.04.2026 було покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

10.03.2026 ОСОБА_10 не прибув на слідчі дії до П`ятого СВ ТУ ДБР у м. Львові зі своїм захисником.

10.03.2026 ОСОБА_6 скеровано повістки про його прибуття 12.03.2026, 13.03.2026, 14.03.2026 до П`ятого СВ, однак останній не прибув та місце його перебування органу досудового розслідування не відоме.

Також у судовому засіданні не було встановлено наявність поважних причин невиконання обов`язків, встановлених ухвалою слідчого судді.

На переконання слідчого судді, невиконання підозрюваним встановлених судовим рішенням обов`язків є суттєвим порушенням, адже унеможливлює у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, досягнути дієвості кримінального провадження.

Оскільки слідчий суддя встановила факт невиконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу, тому слід з`ясувати наслідки такого невиконання.

Так, відповідно до частин восьмої-дев`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

На підставі наведених вище норм Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя дійшла висновку, що у разі порушення умов застави (зокрема, якщо обвинувачений порушив покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки), суд застосовує заходи кримінально-процесуальної відповідальності та звертає заставу в дохід держави.

Вирішуючи питання звернення застави, суд враховує, що згідно листа про звільнення підозрюваного ОСОБА_6 було звільнено з під варти та застосовано запобіжний захід у вигляді застави у зв`язку зі сплатою 99 840,00 гривень на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року.

З огляду на те, що підозрюваний не виконав обов`язки, покладені на нього судом при застосуванні запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що належною реакцією суду на порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків буде звернення в дохід держави застави, а саме у розмірі 99 840,00 гривень.

Слідчий суддя вважає, що такий вид (розмір) кримінально-процесуальної відповідальності узгоджується з принципом пропорційності, адже при цьому буде враховано обставини допущеного порушення (його тривалість, повторність, ступінь і форму вини, характер порушеного обов`язку, негативні наслідки для кримінального провадження, що настали чи могли настати від такого порушення тощо) та мети, заради якої застосовувався відповідний обов`язок.

Згідно частини десятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя дійшла висновку про необхідність звернення застави в дохід держави, а тому також належить з`ясувати, який запобіжний захід має діяти щодо підозрюваного надалі.

Перш за все, слідчий суддя зауважує, що дієвість кримінального провадження не в останню чергу залежить від виду запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого.

Проте обставини, досліджені під час розгляду справи, свідчать про недієвість застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки не здатен забезпечити виконання підозрюваним на нього процесуальних обов`язків.

Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що запобіжними заходами є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Звернути в дохід держави заставу в розмірі 99840,00 гривень, що внесена 23 лютого 2026 року громадянкою ОСОБА_11 на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області UA158 201 720 355 259 002 000 002 265 за підозрюваного ОСОБА_5 .

Змінити запобіжний захід, застосований ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2026 року до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1