ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 25.01.2026 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону у військові частині НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на посаді стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону у військовій частині НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, маючи умисел на незаконне носіння бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, в порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, (далі Інструкція), у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, шляхом знахідки придбав корпус гранати РГД-5 з маркуванням «Д-81-77T», який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин та запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «66-66 УЗРГМ 386», який є засобом підриву та належить до бойових припасів, та розпочав їх зберігати при собі.

У подальшому, 25.01.2026 року приблизно о 18:15, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Одеси на проїжджій частині вулиці за адресою: м. Одеса, вул. М?ясоєдовська, біля будинку № 5, переслідуючи умисел на незаконне носіння бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що корпус гранати РГД-5 з маркуванням «Д-81-77T», який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини в металевому корпусі та належить до вибухових речовин та запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням «66-66 УЗРГМ 386», який є засобом підриву та належить до бойових припасів, є конструктивно сумісні, безперешкодно з`єднуються між собою і в сукупності утворюють одну ручну осколкову гранату РГД-5, яка належить до бойових припасів, при достовірно невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, помістив її до правої кишені куртки, в яку останній був одягнений, та здійснював незаконне носіння осколкової гранати РГД-5, яка належить до бойових припасів, до моменту її виявлення та вилучення працівниками поліції 25.01.2026 приблизно о 18 год. 20 хв. за адресою: м. Одеса, вул. М?ясоєдовська, біля будинку № 5.

Після цього ОСОБА_4 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, а його злочинну діяльність було припинено.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, носіння бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається.

Прокурор під час судового розгляду просила обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставинах, вчинив кримінальні правопорушення. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Підтвердив, що дійсно 25.01.2026 року знайшов бойовий припас: корпус гранати РГД-5.

Враховуючи вище, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, носіння бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, а саме виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів;

- особу обвинуваченого та його вік (47 років); наявність місця реєстрації та проживання, обставину, що ОСОБА_4 нагороджений нагрудним знаком командира НОМЕР_3 окремої бригади морської піхоти (наказ від 19.07.2023 року), є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_4 від 27.09.2023 року), раніше не судимий;

- стан здоров`я: на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має поранення при виконанні військової служби;

- повне визнання обвинуваченим своєї вини; наявність обставини, що пом`якшує покарання; наявність обставини, що обтяжує покарання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, критичне відношення винної до вчиненого.

Суд, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових (інших) кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до скоєного, а також приймаючи до уваги думку прокурора в судових дебатах, яка вважала, що виправлення обвинуваченого, можливо без ізоляції від суспільства, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 263 КК України.

Разом з тим, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, та наявність обставини, що його обтяжує, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, які настали в результаті його вчинення, враховуючи його поведінку після вчинення злочину, та під час судового провадження, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям., суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та особою винного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення, з 25.01.2026 року по 24.02.2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування склали 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за проведення судової експертизи вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху, висновок експерта №СЕ-19/116-26/2797-ВТХ від 07.02.2026 року;

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати за проведення зазначеної експертизи в розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави.

Враховуючи особу ОСОБА_4 та приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає за необхідне змінити до набрання вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Скасувати арешт накладений ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси віл 29.01.2026 року.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 5, 65, 75 КК України, ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , від відбування призначеного основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини за місцем проходження служби.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 24 лютого 2026 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк його попереднього ув`язнення, з 25.01.2026 року по 24.02.2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання цим вироком законної сили змінити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду, та покласти на нього, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживатиме без дозволу суду;

- прибувати до суду за першою вимогою.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 29.01.2026 року.

Речові докази по справі, відповідно до постанов слідчого від 25.01.2026, 26.01.2026 року:

-Мобільний телефон марки Realmi 9A, з номерами : НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , який запакований до спеціального пакету N? HYQ 0189055- повернути ОСОБА_4 .

-Запал типу УЗРГМ, з маркуванням 66- 66 УЗРГМ 386, який було запаковано до спеціального пакету N? NPU 5074430, - знищити.

-Корпус гранати РГД-5, 3 маркуванням Д- 81-771, який було запаковано до спеціального пакету N? NPU 5074429, - знищити.

-DVD-R диск з записом з боді-камери б/к № 471849 та № 471078 від 25.01.2026- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на за проведення експертизи вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху, висновок експерта №СЕ-19/116-26/2797-ВТХ від 07.02.2026 року у розмірі 3 565(три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1