СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/496/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 на пункт 3 постанови заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2024 про призначення слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування, під час здійснення у відкритому судовому засіданні в залі суду судового розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 від 02.05.2024, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сазоно Баланівка Богодухівського району Харківської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 та ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 та ч. 3 ст. 369 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

захисники ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Під час підготовчого судового засідання захисник подав в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України скаргу на пункт 3 постанови заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2024 про призначення слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування. Скарга обґрунтована тим, що кримінальний процесуальний закон не передбачає повноважень керівника органу досудового розслідування визначати місце розташування органу досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні. Сторона захисту вважає, що метою оскаржуваного пункту постанови було штучно (протиправно) змінити територіальну юрисдикцію місцевого суду (слідчих суддів відповідного місцевого суду), в межах якої знаходиться орган досудового розслідування.

Захисник, позицію якого підтримала в судовому засіданні обвинувачена, підтримав заперечення з зазначених у ньому підстав. Додатково пояснив, що сторона захисту не оспорює того факту, що якась частина слідчих, включених до складу слідчої групи у даному кримінальному провадженні, могла розташовуватися за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 14. Разом з тим, слідчий ОСОБА_9 , який проводив слідчі дії з ОСОБА_5 , фактично знаходився за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, що у Шевченківському районі м. Києва, туди ж викликалася ОСОБА_5 для допиту, тому сторона захисту не погоджується зі змістом п. 3 оскаржуваної постанови та наполягає на тому, що у даному випадку було змінено територіальну юрисдикцію місцевого суду (слідчих суддів відповідного місцевого суду).

Прокурор в судовому засідання висловив думку, що при винесенні постанови заступник начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 діяв в межах наданих повноважень, у зв`язку з чим скарга захисника задоволенню не підлягає.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000199 від 02.05.2024 проводилось СУ ГУ Національної поліції в м. Києві.

Пунктом 3 постанови заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2024 про призначення слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначено місцем розташування органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000199 від 02.05.2024, приміщення слідчого управління за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 14, що знаходиться у Голосіївському районі міста Києва.

Стосовно повноважень заступника начальника слідчого управлінняГоловного управління Національної поліції у м. Києвіпризначати групу слідчих і визначати місце розташування органу досудового розслідування, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України, заступник начальника слідчого управління органу Національної поліції в розумінні положень цього кодексу вважається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють, серед іншого, слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Отже, ураховуючи, що КПК поняття «слідча група» пов`язує з правомочностями виключно керівника органу досудового розслідування, заступник начальника слідчого управління є уповноваженою особою на призначення як слідчого, так і на створення слідчої групи в кримінальному провадженні з можливістю призначення старшого слідчої групи.

Керівник органу досудового розслідування, створюючи групу слідчих у кримінальному провадженні № 0000199 у кількості 40 осіб, кожен з яких мав повноваження слідчого, які фактично проходили службу в різних підрозділах/відділах слідчого управління і працювали в різних будівлях, розташованих, зокрема, в різних районах м. Києва, з метою ефективної організації досудового розслідування та забезпечення реалізації принципу правової визначеності, мав право визначати місце розташування органу досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні.

Разом з тим, оцінюючи доводи захисника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з чинною редакцією ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Зазначена редакція ч. 2 ст. 132 КПК України викладена Законом України № 2447-VIII від 07.06.2018, який набрав чинності 14.06.2018.

Разом із цим, до набрання чинності Законом України № 2447-VIII від 07.06.2018 діяла інша редакція: відповідно до Закону України № 2367-VIII від 22.03.2018, який набрав чинності 12.04.2018. Даним Законом України фактично прибрано абзац другий ч. 2 ст. 132 КПК України, який в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 передбачав, що у разі якщо фактичне місцезнаходження структурного підрозділу органу досудового розслідування відрізняється від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи, подання та розгляд клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюються виключно слідчим суддею місцевого суду за зареєстрованим місцезнаходженням органу досудового розслідування як юридичної особи.

З наведеного можна зробити висновок, що законодавець прибрав з ч. 2 ст. 132 КПК України прив`язку до місця державної реєстрації органу досудового розслідування в питанні визначення суду, до якого має подаватись клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, судом враховується, що в ухвалі від 21.12.2023 у справі №591/9202/23 (провадження №51-7614 впс 23) Верховний Суд зазначив, що за правилами кримінального процесуального законодавства прокурор уповноважений звертатися із клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження за місцезнаходженням слідчого підрозділу (відділу) органу досудового розслідування, відтак є безпідставними аргументи захисника про те, що метою оскаржуваного пункту постанови було штучно (протиправно) змінити територіальну юрисдикцію місцевого суду.

Отже, в даному випадку пунктом 3 оскаржуваної постановою орган досудового розслідування не змінювався, досудове розслідування проводилось за фактичним місцезнаходженням частини слідчих, що входили до складу слідчої групи в конкретному кримінальному провадженні, що не суперечить чинному законодавству, тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування оскаржуваного пункту постанови.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику ОСОБА_3 в задоволенні скарги на пункт 3 постанови заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 05.06.2024 про призначення слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 23 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1