Справа №127/3481/26
Провадження №1-кс/127/1451/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000057 від 28.01.2026, а саме на автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 від 28.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 28.01.2026, начальник сектору поліцейських офіцерів громади відділу взаємодії з громадами Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , являючись співробітником правоохоронного органу, виконуючи свої службові обов`язки та згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» підлягає захисту, будучи одягненим у формений одяг, та діючи відповідно до покладених на нього завдань відповідно до вимог п. п. 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9, 14, 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі ЗУ «Про НП»), був залучений до комплексу профілактичних заходів спрямованих на протидію злочинності, виявлення та активізацію роботи з особами які перебувають на обліку, спільно з працівниками роти поліції особливого призначення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ГУНП у Вінницькій області, виконували наказ начальника ГУНП у Вінницькій області «Про проведення профілактичних заходів» № 168 від 21.01.2026.

Так, ОСОБА_6 , близько 10:40 год. 28.01.2026, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , помітив ОСОБА_11 та перевіривши документи останнього, встановив порушення ним правил військового обліку. В подальшому, ОСОБА_6 склав протокол адміністративного затримання ОСОБА_11 серії АА 174673 від 28.01.2026 та разом із працівниками роти поліції особливого призначення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на службовому автомобілі марки Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_2 здійснював супроводження ОСОБА_11 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ВОМТЦК та СП) для притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Під час транспортування ОСОБА_11 на службовому автомобілі марки Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_2 , близько 11 год. 28.01.2026, на трасі М-21 сполученням Хмельницький Вінниця, вказаний автомобіль почали переслідувати автомобілі Mercedes-Benz НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , та автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через що на допомогу було викликано працівників сектору реагування патрульної поліції, які розпочали супровід на службовому автомобілі марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 .

В подальшому у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виник злочинний умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу по доставленню ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП. Так, рухаючись на автодорозі М-21, автомобіль марки Mercedes-Benz НОМЕР_3 та автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи на автодорозі у с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, здійснили обгін та заблокували подальший рух службових автомобілів працівників поліції здійснюючи опір працівникам правоохоронного органу у виконанні ними своїх службових обов`язків із супроводження до ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП.

В подальшому за попередньою змовою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, проявляючи при цьому зневажливе ставлення до працівників правоохоронного органу, громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизначених правил поведінки, на автомобілі марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 та автомобілі марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , перекрили рух вищевказаних службових автомобілів поліції на автомобільній дорозі М-21, відрізку дороги Е 583, 311-го кілометру у м. Вінниця, де ОСОБА_12 підійшов до службового автомобіля марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 та наніс удари по склу автомобіля, смикав за ручки дверцят вимагаючи звільнення затриманого ОСОБА_11 , тобто чинив опір працівникам поліції які виконували свої службові обов`язки по доставленню ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП, при цьому ОСОБА_13 також знаходився поруч службового автомобіля а його автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 стояв повздовж автомобільної дороги перекривши рух службовому автомобілю.

В цей час до ОСОБА_12 із службового автомобіля марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 вийшов із інспектор УПД ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_14 та повідомив, що він перешкоджає виконанню працівниками поліції службових обов`язків, через що між ними відбувся словесний конфлікт.

В подальшому побачивши, що автомобіль марки Toyota Proace д.н.з. НОМЕР_2 продовжив рух, ОСОБА_12 з метою перешкоджання виконанню працівниками поліції службових обов`язків з супроводження ОСОБА_11 , ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля марки Mercedes-Benz НОМЕР_3 , ОСОБА_13 сів за кермо автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 та продовжили рух за службовими автомобілями знову перешкоджаючи їм рух та переслідуючи службові автомобілі ОСОБА_12 на автомобілі марки Mercedes-Benz НОМЕР_3 здійснив дорожньо-транспортну пригоду із автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_4 , який зазнав механічних пошкоджень, автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 продовжив рух за службовим автомобілем та продовжував намагання вклинитись попереду службового автомобіля для подальшого перешкоджання його руху та повної зупинки.

В подальшому на підставі повідомлення про злочин слідчим СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНІ у Вінницькій було проведено огляд місця події, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 237 КПК України (з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів) та 28.01.2026 проведено огляд місця події, за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Бохоники, комплекс будівель та споруд, б/н, на території КНП «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр» ВОР, в ході якого було виявлено автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому вилучено, та поміщено на арешт майданчик, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32, з метою його збереження, так як є достатні підстави вважати, що автомобіль відповідно до п. 1, 3, ч. 2 ст. 167 КПК України є використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Водій автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_13 , відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився надавати будь які пояснення, щодо події 28.01.2026 за його участі, автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 та автомобіля марки марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 .

В ході допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та потерпілого ОСОБА_16 , останні повідомили та підтвердили факт перешкоджання службової діяльності ОСОБА_12 який перебував за кермом автомобіля марки Mercedes-Benz НОМЕР_3 , ОСОБА_13 який перебував за кермом автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 котрі здійснювали опір працівникам правоохоронного органу у виконанні ними своїх службових обов`язків із супроводження до ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП, що супроводжувалось порушенням правил дорожнього руху зі сторони водія автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , блокуванням автомобільної дороги М-21 відрізку дороги Е 583, 311-го кілометру, поблизу с. Брезино, Вінницької області, Вінницького району в напрямку м. Вінниця, а саме зупинка автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 поперек смуги руху перед службовим автомобілем, намаганням вклинитись попереду службового автомобіля для подальшого перешкоджання його руху та повної зупинки.

Також в ході огляду відеозапису від 28.01.2026 та 29.01.2026, нагрудних боді камер було встановлено та також підтверджено факт перешкоджання службової діяльності ОСОБА_12 , який перебував за кермом автомобіля марки Mercedes-Benz НОМЕР_3 , ОСОБА_13 , який перебував за кермом автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 та здійснювали опір працівникам правоохоронного органу у виконанні ними своїх службових обов`язків із супроводження до ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП, що супроводжувалось порушенням правил дорожнього руху зі сторони водія автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , блокуванням автомобільної дороги М-21 поблизу с. Брезино, Вінницької області, Вінницького району в напрямку м. Вінниця, а саме зупинка автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 поперек смуги руху перед службовим автомобілем, намаганням вклинитись попереду службового автомобіля для подальшого перешкоджання його руху та повної зупинки.

29.01.2026 слідчим СВ ВП № 3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області винесено постанову про визнання речовим доказом автомобіля марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено 28.01.2026 під час огляду слідчим ВП № 3 місця події та подальшому поміщенням вилученого транспортного засобу на арешт майданчик, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_13 , відповідно до п. 1, 3, ч. 2 ст. 167 КПК України, використовувався як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме перешкоджання службової діяльності працівникам правоохоронного органу та опір працівникам правоохоронного органу у виконанні ними своїх службових обов`язків із супроводження до ОСОБА_11 до ВОМТЦК та СП.

Арешт транспортного засобу необхідний для запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.1 ст. 170 КПК), тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як зазналось вище, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, матеріалами клопотання не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно та не надано доказів, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Суд звертає увагу на те, що у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_13 підозра не оголошена, однак як встановлено в судовому засіданні, за обставинами події, яка відбулась 28.01.2026, відносно останнього складено протокол про накладення адміністративного стягнення.

Власником транспортного засобу «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_5 , яка не має будь-якого відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий просить накласти арешт на автомобіль, який є власністю третьої особи, не є предметом вчинення можливого правопорушення, а також не може бути предметом конфіскації або спецконфіскації.

На переконання слідчого судді, сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом вказаного автомобіля не може виступати метою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.

Також в клопотанні конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказане майно, тобто не дотримується мета накладення арешту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що клопотання подане з порушенням вимог КПК України.

Зокрема відповідно до ч. 1, 2 ст. 64-2 КПК України правом звернення до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи наділений виключно прокурор, а не слідчий, за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено з матеріалів справи, транспортний засіб «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено 28.01.2026, однак з клопотанням до суду слідчий звернувся лише 02.02.2026.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи вищевикладені положення КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для накладення арешту на вищевказане майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000057 від 28.01.2026, а саме на автомобіль марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучено під час огляду місця події 29.01.2026 у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя