Справа № 629/2043/26
Провадження № 1-кс/629/380/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Лозівської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

встановив:

13.03.2026 голова Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність посадових осіб Лозівської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за його заявою від 03.03.2026 за вих.№03/03/2026-2-16 відносно посадових осіб та суб`єктів, за ч.4 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.336, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у клопотанні просив розглядати скаргу за його відсутності на її задоволенні наполягав.

Керівник прокуратури в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду скарги, надав копію листа про направлення заяви Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 за належністю до Київської окружної прокуратури м.Харкова.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника заявника та прокурора.

Слідчий суддя, враховуючи думку скаржника та прокурора, дослідивши документи та оцінивши докази, якими скаржник обґрунтовує скаргу, приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч.1 ст.304 КПК України).

Виходячи з вимог ст.1 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування чи прокуратури, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

Згідно із частиною першою статті 306 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Наведеними правовими нормами визначено порядок оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді заявнику згідно Закону України «Про звернення громадян» не може бути заявлена за правилами кримінального судочинства. Згідно п.40,44 Постанови, такі вимоги не можуть розглядатися і у порядку кримінального судочинства та на думку Великої Палати Верховного Суду, в розумінні статті 3 Закону України «Про звернення громадян» указані вимоги підлягають розгляду в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №347/1400/18, зазначено, що відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 статті 214 КПК України, передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по батькові (найменування) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Слідчий, дізнавач та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

ЄСПЛ в своїх рішеннях зазначає, що право на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Конвенції), одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, параграф 36; Перетяка та Шереметьєв проти України, рішення від 20 червня 2011 року, параграф 33), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див.the Guerin v.France, рішення від 29 липня 1998 року, параграф 37).

Як вбачається з матеріалів скарги, 03.03.2026 представником ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 до Лозівської окружної прокуратури було подано заяву за фактом вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами та суб`єктами за ч.4 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.336, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України, поза межами території м.Лозова та Лозівського району.

Питання внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, його кваліфікацію, віднесено до компетенції слідчого, дізнавача та прокурора, які у відповідності до ст.36,40 КПК України є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється.

05.03.2026 керівником окружної прокуратури ОСОБА_4 на адресу заявника був відправлений супровідний з якого вбачається, що звернення голови ГО «НОН-СТОП» Кирила Яковця №03/03/2026-2-16 від 03.03.2026 та №03/03/2026-2-16 від 03.03.2026, щодо діяльності ДП «Фармокопейшн груп» та з інших питань, було направлене до Київської окружної прокуратури м.Харкова, як помилково направлене до Лозівської окружної прокуратури.

Частиною 1 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного та враховуючи вимоги ч.1 ст.214 КПК України, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Лозівської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою, відсутні правові підстави для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальні правопорушення до ЄРДР, вважаю, що прокурор діяв в спосіб, визначений законом, в межах наданих йому повноважень, права заявника не порушені, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.2,9,214,303-307,309,372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні скарги Громадської організації «НОН-СТОП» на бездіяльність посадових осіб Лозівської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - відмовити.

Копію ухвали направити скаржнику та до Лозівської окружної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_5