Справа № 215/1863/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2, 263 ч. 1, 289 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 16.01.2026 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, ОСОБА_4 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 16.03.2026 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовується фактично наявністю ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений заперечує проти клопотання прокурора, так як нових ризиків не заявлено, він тривалий час утримується під вартою. Просить змінити тримання під вартою на домашній арешт.

Просить суд озвучити та розглянути його клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Викладені та озвучені судом в його клопотаннях обставини та факти підтримує.

Прокурор заперечує проти клопотання обвинуваченого, так як медична довідка про те, що йому кайданки потрібно одягати спереді, а не ззаду, фактиктично не підтверджує наявність захворювання, яке перешкоджало б утримуватися в СІЗО. Вказані ним, як прокурором ризики, не зникли та не зменшилися. Співмешканка, яка надала лист, що буде контролювати обвинуваченого за адресою в м. Кривому Розі, фактично проживає в Одеській області.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та обвинуваченого, заяву ОСОБА_5 , ухвалу від 16.01.2026 р., матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно вимог ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, і таким, що застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому слід зауважити на позицію Європейського Суду з прав людини, яка згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа «Руденко проти України»).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на «звільнення під час провадження», а й передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання» (пункти 37, 38).

Заявлене прокурором клопотання хоча й, на думку суду, підтверджує ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, але стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід, такий як цілодобовий домашній арешт, не може бути застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке було первісно обране з 30.03.2023 р., є не співмірним меті даного заходу по спливу близько 3 років тримання під вартою.

Також, суд вважає, що доведення того, що обвинувачений не буде: переховуватися від суду, вчиняти інші кримінального правопорушення, за відсутності відомостей щодо явного зловживання обвинуваченим процесуальними правами, не може перекладатися на нього шляхом обмеження його права на свободу, а тримання ОСОБА_4 під вартою носить тривалий характер, навіть за наявності обґрунтованого обвинувачення і при цьому очікуване покарання не слід ототожнювати із застосуванням запобіжного заходу.

Суд, оцінивши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особи ОСОБА_4 , який має у м. Кривому Розі рідних і близьких, місце реєстрації та проживання, його стан здоров`я наявність діагнозу: «В-20.4 Клінічна стадія ІV Рецидивуючий кандидоз ротової порожнини. Продовжити курс прийому АРВП за схемою», вважає, що запобігти вказаним судом ризикам у даному кримінальному провадженні можливо шляхом застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, а клопотання обвинуваченого задовольнити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти виникненню настанню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 183, 194, 331, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Встановити строк дії цілодобового домашнього арешту 60 днів, а саме з 13.03.2026 р. по 11.05.2026 року.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язки:

- цілодобово не залишати та не відлучатись з місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за першим викликом до суду у визначений ним час;

- безперешкодно допускати до вказаного житла працівників Національної поліції та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України.

З метою перевірки та контролю за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,покласти на відділення ДІМ ВП № 5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області обов`язок щодо проведення перевірок за місцем проживання останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню стосовно дії видів запобіжних заходів, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: