ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/348/26 Справа № 705/2705/14-к Категорія: ч.2 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 13.03.2026 року включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали об`єднаної судової справи за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2023 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, останній обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, з правом внесення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 536800 гривень, з покладенням обов`язків у разі внесення застави.

Строк дії запобіжного заходу був неодноразово продовжений, востаннє до 19 січня 2026 року включно, із зменшенням раніше визначеного розміру застави до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 402600 гривень.

Прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на шістдесят діб та з визначеним раніше розміром застави.

Клопотання мотивував тим, що підставою для продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п.п. 1. З, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, Вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та забезпечити дієвість вказаного кримінального провадження.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2026 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 13.03.2026 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисник в інтересах обвинувачеої ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить:

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_8 , який наряду з іншими запобіжними заходами, які до неї застосовано повністю знизить ступіть існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що вказана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним в ухвалі, фактичним обставинам справи.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строків тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частоти третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченої^ під вартою.

Прокурором не було подано доказу того, що обвинувачена у інших кримінальних провадженнях ухилялася від явки до суду чи до органу досудового розслідування. Тобто з 2014 року і на протязі 11 років, відколи на розгляд суду надійшов перший обвинувальний акт, жодних дій щодо переховування від суду не вчиняла, про що свідчить відсутність таких відомостей у прокурора. Таким чином, ризик переховування не знаходить свого підтвердження.

Вказує, що жодних нових злочинів остання не вчиняла. Даний запобіжний захід є належним стримуючим інструментом для попередження нових злочинів.

Вказує, що в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої застосовується виключно з метою її покарання. При цьому, враховуючи дані обставини, немає жодної гарантії тому, що якщо остання внесе заставу на підстав даної ухвали, то прокурором не буде знайдено «старого» епізоду злочину з метою повторного поміщення обвинуваченої під варту.

Вказує, що суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що у провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали об`єднаної судової справи за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2023 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, останній обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, з правом внесення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 536800 гривень, з покладенням обов`язків у разі внесення застави.

Строк дії запобіжного заходу був неодноразово продовжений, востаннє до 19 січня 2026 року включно, із зменшенням раніше визначеного розміру застави до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 402600 гривень.

Прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на шістдесят діб та з визначеним раніше розміром застави.

Клопотання мотивував тим, що підставою для продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п.п. 1. З, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, Вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та забезпечити дієвість вказаного кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд першої інстанції зважав також на те, що на даному етапі судового розгляду з`ясована позиція обвинуваченої, згідно з якою вона не визнає винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, встановлений порядок дослідження доказів, згідно з яким необхідно допитати свідків, дослідити письмові докази у кількох кримінальних провадженнях, що становить значний обсяг.

Наразі не допитані усі свідки, продовжується дослідження письмових доказів. При цьому, ситуація на даний час ускладнюється зменшенням кількості прокурорів Уманської окружної прокуратури, які можуть брати участь у даній справі, а також неможливістю своєчасно та у визначені дні та години розглядати справи, що пов`язано із графіками відключень електроенергії в приміщенні суду, та в цілому з критичною ситуацією в країні під час воєнного стану. Відтак до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, судовий розгляд не буде завершено з об`єктивних причин.

Крім того, колегією суддів встановлено, що продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження вказаного запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_8 . Зокрема, обвинувачена може переховуватись від суду, з метою подальшого ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює, що у разі доведення її винуватості у вчиненні умисного тяжкого злочину тяжкого злочину їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Також, враховуючи особу обвинуваченої, якій інкримінуються злочини, характер яких свідчить про стійке неприйняття нею загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, оскільки пов`язані зі збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, та беручи до уваги низку обвинувальних актів стосовно ОСОБА_8 щодо злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин, які наразі перебувають у суді на розгляді, колегія суддів вважає, що перебуваючи неізольованою від суспільства, обвинувачена може продовжити вчиняти аналогічні злочини, а також з метою уникнення від відповідальності може незаконно впливати на свідків.

При цьому колегія суддів враховує, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід обирається з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вищевказані норми закону дотримані в повному обсязі.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, запобіганню вчиненню інших кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість покарання, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід.

Зважаючи на характер і тяжкість передбачуваних злочинів, їх кількість, покарання, яке може бути призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченої, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 є виправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомості, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо іншого комплексу обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, існують ризики передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обумовлюються тим, що обвинувачена може переховуватись від суду, з метою подальшого ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_8 усвідомлює, що вчинила умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Крім того, прокурором доведено також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Наведені прокурором ризики, є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, чи підстав, які б могли зумовити зміну обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу, стороною захисту не надано, відтак і не здобуто судом на даному етапі судового розгляду.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи захисника ОСОБА_7 щодо неможливості застосування кількох запобіжних заходів стосовно обвинуваченої, оскільки такі обрані в різних кримінальних провадженнях, що не заборонено чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що на теперішній час є достатньо підстав для продовження обвинуваченій ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченій ОСОБА_8 є законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -