Провадження №11-кп/801/313/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисниці ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року,

якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 17.02.2026 до 23:59 год. 17.04.2026 з одночасним визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 307 Кримінального кодексу України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 307 Кримінального кодексу України (далі КК), ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою та третьою статті 307 КК, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 307 КК, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 307 КК.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, подане до суду, про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Клопотання мотивував тим, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, на цей час не відпали та не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зауважив, що він протягом тривалого часу перебуває під вартою, ризики відсутні та нових приводів утримувати його під вартою немає. Просив змінити застосований до нього запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисниця обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 підтримала думку свого підзахисного, зауважила, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а тривале утримання її підзахисного під вартою без переоцінки ризиків з урахуванням строку такого утримання не відповідає конвенційним гарантіям. Просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. У разі ж неможливості зміни застосованого запобіжного заходу просила зменшити розмір застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року - запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжено на 60 днів з 17.02.2026 до 23:59 годин 17.04.2026. Визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області. У разі внесення застави ухвалено звільнити ОСОБА_7 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Вінницького міського суду Вінницької області, не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні.

Постановлене рішення мотивовано тим, що зі змісту клопотання та наявних в матеріалах судового провадження матеріалів слідує, що ризики, які були підставами для застосування запобіжного заходу, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та продовжують існувати. Застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти наявним ризикам. Суд вважав за доцільне звернути увагу на те, що суд здійснює розгляд справи згідно з установленим порядком та обсягом дослідження доказів. Кожне відкладення судового засідання відбувається виключно за клопотаннями сторін кримінального провадження, здебільшого за клопотаннями сторони захисту або ж у зв`язку з неявкою захисників. Зазначена обставина знайшла своє підтвердження і в цьому судовому засіданні, оскільки наступна дата судового засідання була скасована саме за ініціативою сторони захисту. Саме тому, доводи сторони захисту щодо недотримання розумних строків розгляду справи суд оцінював критично.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2026 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

На переконання захисниці, оскаржувана ухвала є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, без належного обґрунтування продовження існування ризиків та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що обвинувачений має намір ухилятися від суду, впливати на свідків, знищувати чи спотворювати докази або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , згідно з обстеженням, яке було проведене 05.11.2020 має захворювання РНК вірусу гепатиту, тому потребує лікування, має стійкі соціальні зв`язки, має на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, просить урахувати те, що мати обвинуваченого - ОСОБА_8 , хворіє ( а саме двобічна хондромаляція, ОСОБА_13 . Двобічний ганатроз 2-3 ст. з порушенням функції ходи) та потребує як матеріальної допомоги, так і допомоги в побуті.

Позиції учасників кримінального провадження

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , не зменшилися.

Зокрема, колегією суддів ураховано, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, які згідно з ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими умисними злочинами у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Тяжкість можливого покарання у виді тривалого строку позбавлення волі переконують апеляційний суд у тому, що ОСОБА_7 може вживати заходів щодо переховування від суду з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив, оскільки наразі знову притягується до кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у складі організованої групи, що за своєю природою передбачає стійкі зв`язки між її учасниками, розподіл ролей та узгодженість дій.

Перебуваючи на волі, обвинувачений, маючи усталені контакти з іншими співучасниками, може використовувати їх для координації поведінки та узгодження показань, а також для впливу на свідків, які ще не допитані судом. Така процесуальна вразливість свідків у поєднанні з організованим характером злочинної діяльності створює реальний, а не гіпотетичний ризик незаконного впливу на них.

Ураховуючи репутацію ОСОБА_7 , а саме той факт, що він обвинувачується в декількох фактах збуту психотропної речовини, які задокументовані в ході досудового розслідування, раніше неодноразово судимого, останній раз - 12.12.2019 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано 3 роки позбавлення волі згідно з вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.01.2019 і всього до 8 років позбавлення волі, суд першої інстанції правильно продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки сукупність наведених даних свідчить про сталу криміногенну налаштованість обвинуваченого та його схильність до продовження протиправної поведінки, а тому існує реальний ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, позаяк наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, як просить сторона захисту, колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали не встановлено.

Водночас установлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі. Крім того, стороною захисту не надано апеляційному суду доказів того, що мати обвинуваченого хворіє, потребує як матеріальної допомоги, так і допомоги в побуті, а також не надано доказів того, що відсутні інші особи, які можуть надати таку допомогу.

Разом з тим, вказуючи про відсутність ризиків та можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, захисниця суперечить сам собі, оскільки застосування будь-якого запобіжного заходу без наявності ризиків є недопустимим.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід не є безальтернативним, оскільки судом обґрунтовано була передбачена застава, яка достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Визначаючи розмір застави, суд достатньо врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , його майновий стан, а тому правових підстав для визнання його таким, що є завідомо непомірним для обвинуваченого та для його зменшення, навіть з рахуванням важкого матеріального стану обвинуваченого, про який зазначає сторона захисту, у суду апеляційної інстанції не має.

Колегія суддів також бере до уваги, що визначений судом розмір застави відповідає характеру інкримінованого діяння, особі обвинуваченого, його соціальним зв`язкам та іншим обставинам, що мають значення для кримінального провадження.

Зменшення розміру застави у даному випадку є необґрунтованим та недоцільним.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України за незаконний обіг наркотичних засобів, учинений за попередньою змовою групою осіб та у великих розмірах. Ці злочини є тяжкими та особливо тяжкими, пов`язаними з організованими формами злочинності та стабільними каналами збуту, що об`єктивно зумовлює підвищений ризик ухилення обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності чи впливу на свідків.

Застава, установлена у межах мінімального, прямо визначеного законом розміру, виконує гарантійну та запобіжну функцію, забезпечуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Її подальше зменшення призведе до втрати превентивного ефекту запобіжного заходу та не відповідатиме вимогам справедливого балансу між інтересами особи та інтересами правосуддя.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір застави у сумі, еквівалентній 80 прожитковим мінімумам для працездатних осіб, що повністю узгоджується з положеннями п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, тому підстав для його зменшення не вбачається.

Як під час розгляду клопотання судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду судового рішення не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою за станом здоров`я.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, стороною захисту не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 в умовах перебування у слідчому ізоляторі не має можливість отримати належне медичне обслуговування чи не має можливості пройти всі необхідні обстеження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисниці та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2026 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3