Справа № 947/410/26
Провадження № 1-кп/947/679/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001282 від 26.10.2025 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальної освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 25 жовтня 2025 року, приблизно о 20 годині 55 хвилин, в темний час доби, при штучному освітлені проїзної частини, при ясній погоді, керуючи технічно-справним мотоциклом марки «Suzuki Addres 125» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у зоні дії дорожнього знаку 3.29 ПДР України «Обмеження максимальної швидкості» у 30 км/г, порушуючи вимоги п. 12.9 (б) «Правил дорожнього руху» України, рухався з перевищенням швидкості (близько 65 км/год) по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини вул. Люстдорфська дорога, зі сторони вул. Костанді в напрямку вул. Довга, у Київському районі міста Одеси.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку 152/6 по вул. Люстдорфська дорога, на якому перебували пішоходи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину дороги справа-наліво, відносно руху мотоциклу, водій ОСОБА_6 , своєчасно не зменшив швидкість, не зупинився перед пішохідним переходом, позначеним дорожнім знаком 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, а також дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР України та керованим ним мотоциклом допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б» п. 2.3; п.п. 12.1, підпункт «б» п. 12.9, 18.1 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

-п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

-п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.»;

-п. 12.9 «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;»;

-п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_4 , спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий скалковий внутрішньосуглобовий перелом хірургічної шийки плечової кістки, закритий скалковий внутрішньосуглобовий перелом акроміона лівої лопатки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_5 , спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий скалковий внутрішньосуглобовий перелом основи І п`ясткової кістки правої кисті зі зміщенням уламків.

Водій мотоциклу марки «Suzuki Addres 125» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги п.п. 12.1, підпункт «б» п. 12.9, 18.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти настанню даної події.

В діях водія автомобіля марки мотоциклу марки «Suzuki Addres 125» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.1, підпункт «б» п. 12.9, 18.1 Правил дорожнього руху України, які створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та щиро покаявся, запевнив суд, що більше не допустить протиправних дій. Повідомив, що відшкодував завдані матеріальні та моральні збитки, заподіяні в наслідок ДТП, потерпілому та просив суд, звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, посилаючись на те, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів нетяжких злочинів, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вважає що є всі правові підстави передбачені ст. 46 КК України для його звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з примиренням з потерпілим, вказуючи, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 відноситься до категорії нетяжких злочинів, після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину і відшкодував потерпілому завдані ним матеріальні та моральні збитки.

Потерпілі не заперечували проти задоволення вищезазначеного клопотання.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд враховує, що відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Визначення категорії злочину є юридично значущим, оскільки саме нетяжкий характер правопорушення є первинною умовою для застосування положень ст. 46 КК України щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Дані про особу обвинуваченого свідчать, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному чи психіатричному закладах не перебуває, що підтверджує відсутність схильності до протиправної поведінки та засвідчує, що він є особою, яка вперше вчинила нетяжкий злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений не заперечував фактичних обставин події, визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, надавав необхідні пояснення та співпрацював із правоохоронними органами для встановлення всіх істотних обставин. Така поведінка відповідає правовому змісту щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке у своїй сукупності характеризує обвинуваченого як особу, яка належно усвідомила протиправність своєї поведінки та зробила реальні дії для усунення її наслідків.

Важливою умовою застосування ст. 46 КК України є добровільне примирення винного з потерпілим. Суд установив, що між обвинуваченим та потерпілим, досягнуто повного примирення, що підтверджено їхніми поясненнями в судовому засіданні. Потерпілий прямо зазначив, що не має жодних претензій до обвинуваченого та підтримує клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності. Факт такого примирення є юридично значущим та єдино можливим для застосування положень ст. 46 КК України.

Судом також установлено, що обвинувачений добровільно, у повному обсязі та без будь-якого примусу відшкодував потерпілим завдані матеріальні збитки та компенсував моральну шкоду. Наявні у матеріалах кримінального провадження розписки та пояснення сторін підтверджують як безспірність факту відшкодування, так і відсутність неврегульованих претензій між сторонами. Відповідно до правових позицій Верховного Суду, відшкодування шкоди в добровільному та повному обсязі свідчить про реальний характер примирення і підтверджує правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням можливе лише за наявності сукупності умов: вчинення нетяжкого злочину; вперше вчинення кримінального правопорушення; щирого каяття; повного відшкодування шкоди; досягнення добровільного примирення з потерпілим. Суд установив, що всі зазначені умови у даному кримінальному провадженні наявні, підтверджені належними доказами та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Ураховуючи вид та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наслідки, що настали, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, характер і зміст його взаємин з потерпілою, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 46 КК України повністю відповідає цілям кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, та завданням покарання, закріпленим у ст. 50 КК України. Досягнення загальної та спеціальної превенції в цьому випадку можливе без фактичного засудження обвинуваченого та призначення йому кримінального покарання.

За таких обставин суд приходить до переконання, що підстави, визначені ст. 46 КК України, у даному кримінальному провадженні знайшли своє повне підтвердження, а тому клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_6 , звільненню від кримінальної відповідальності.

При постановленні ухвали суд також наголошує, що застосування державою альтернативних кримінальному переслідуванню механізмів врегулювання кримінально-правового конфлікту є складовою сучасного підходу до здійснення правосуддя, який ґрунтується на пріоритеті прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, принципі пропорційності втручання держави та завданні відновлення порушених прав.

Застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим забезпечує реалізацію права обвинуваченого на справедливе та індивідуалізоване кримінально-правове реагування, що відповідає характеру вчиненого діяння, особі правопорушника та його поведінці після вчинення кримінального правопорушення. Такий підхід дозволяє уникнути надмірного державного примусу у випадках, коли цілі кримінальної відповідальності можуть бути досягнуті без призначення покарання, а також гарантує дотримання принципу гуманізму кримінального права.

Одночасно застосування примирення забезпечує права потерпілого, зокрема право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, право на активну участь у вирішенні кримінально-правового конфлікту та право на відновлення порушеного балансу інтересів. Суд виходить із того, що добровільне та усвідомлене волевиявлення потерпілого щодо примирення з обвинуваченим, за відсутності будь-якого тиску чи примусу, свідчить про досягнення для нього прийнятного та ефективного способу захисту своїх прав і законних інтересів, який не потребує подальшого кримінального переслідування.

Крім того, такі механізми сприяють реалізації публічного інтересу, оскільки дозволяють досягти мети кримінального провадження, визначеної ст. 2 КПК України, без зайвого процесуального навантаження на суд та органи правопорядку, забезпечуючи водночас швидке, ефективне та справедливе вирішення справи. Відновлення соціального миру між учасниками події внаслідок добровільного примирення зменшує ризик повторних конфліктів, сприяє ресоціалізації особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та відповідає засадам загальної і спеціальної превенції.

Суд також бере до уваги, що застосування альтернативних форм реагування на кримінальні правопорушення відповідає стандартам справедливого суду та практиці Європейського суду з прав людини, яка виходить із необхідності забезпечення розумного балансу між інтересами суспільства у переслідуванні правопорушень та правами конкретної особи на мінімізацію втручання держави у її приватне життя, за умови відсутності необхідності в подальшому кримінальному переслідуванні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що застосування у даному кримінальному провадженні механізму звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням не лише відповідає вимогам закону, але й забезпечує належний рівень захисту прав усіх учасників кримінального провадження, сприяє відновленню справедливості та соціального миру, а також узгоджується з принципом пропорційності та інтересами правосуддя.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно, суд вирішує в порядку ст.ст.100, 124 та 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 46, КК України, ст.ст.100, 110, 124, 174, 284-286, 288, 369-372, 392-395, КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001282 від 26.10.2025 року у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 10 177, 92 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.11.2025 року (Справа № 947/40354/25, Провадження № 1-кс/947/16593/25) на мотоцикл марки «SUZUKI ADDRES 125», номерний знак НОМЕР_1 , із скасування заборон на відчуження, користування та розпорядження.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Електронні носії інформації, на яких зафіксовані хід та результаті слідчих (розшукових) та процесуальних дій зберігати в матеріалах справи;

-Вищезазначений транспортний засіб повернути законному володільцю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1