Справа № 206/1657/26
Провадження № 1-кс/206/413/26
У Х В А Л А

02 квітня 2026 року в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2026 року за №0000068, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області, громадянин України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням.

Клопотання обґрунтовано тим, що в листопаді 2014 року (більш точної дати і часу встановити не виявилось можливим) у складі «МВД ЛНР» створений структурний підрозділ не передбачене законом збройне формування «Кировский ГО МВД ЛНР» - (мовою оригіналу), місце постійної дислокації м. Голубівка (колишня назва Кіровськ) Луганської області, якому доручено методами військових операцій здійснювати силову підтримку незаконно створених структур т.зв. «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території м. Голубівка (колишня назва Кіровськ), депортації населення Луганської області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаним про незаконність дій співучасників збройних формувань та окупаційної адміністрації російської федерації на тимчасово окупованій території Луганської області, ідеологічно розділяв такий розвиток подій, то у нього виник умисел на участь у діяльності НЗФ, а саме у структурному підрозділі МВД т.зв. «ЛНР» «Кировский ГО МВД ЛНР» - (мовою оригіналу), у тому числі з метою зміни меж території, державного кордону України всупереч утвердженого Конституцією України порядку, тобто виключення з її складу окремих районів, міст, сіл, селищ Луганської області.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , приблизно у листопаді 2014 року (більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе), перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Голубівка (колишня назва - Кіровськ), добровільно вступив до лав не передбаченого законом збройного формування «Кировского ГО МВД ЛНР» - (мовою оригіналу), окупаційної адміністрації рф на посаду «начальника патрульной службы Кировского ГО МВД ЛНР» - (мовою оригіналу), а потім на посаду «заместителя начальника Кировского ГО МВД ЛНР» - (мовою оригіналу), (місце постійної дислокації

м. Голубівка (колишня назва Кіровськ), приступивши до виконання основних завдань т.зв. «Поліції ЛНР» у складі «МВД ЛНР», (відповідно до ст.2.Основные задачи полиции Закона ЛНР «О полиции» - мовою оригіналу):

- забезпечення особистої безпеки громадян, захист життя, здоров`я, честі, гідності, прав, свобод, інтересів та майна громадян від злочинних та інших протиправних посягань;

- профілактика, попередження та припинення злочинів та адміністративних правопорушень;

- виявлення та розкриття злочинів, здійснення попереднього розслідування у формі дізнання у кримінальних справах;

- провадження у справах про адміністративні правопорушення, виконання адміністративних покарань;

- охорона та забезпечення громадського порядку;

- забезпечення безпеки дорожнього руху;

- державний захист потерпілих, свідків та інших учасників кримінального судочинства, суддів, прокурорів, слідчих, посадових осіб правоохоронних та контролюючих органів, а також інших осіб, що захищаються;

- здійснення експертно-криміналістичної діяльності.

До того ж, ОСОБА_4 , отримав від не встановлених досудовим слідством співучасників НЗФ т.зв. «ЛНР» окупаційної адміністрації рф для застосування за функціональним призначенням вогнепальну зброю пістолет «ПМ» та боєприпаси до нього, військову форму.

Отже, ОСОБА_4 , з моменту вступу до НЗФ «ЛНР», а саме з листопада 2014 року (більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе) до теперішнього часу, перебуваючи у м. Голубівка (колишня назва Кіровськ) та інших населених пунктах на території проведення АТО/ООС, яка відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 за № 254-VIII, є тимчасово окупованою територією України, вчиняє умисні дії, спрямовані на участь у діяльності збройних формувань, не передбачених законами України.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, тимчасовою окупацією м. Луганська та території Луганської області, проведенням бойових дій, та беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуває на тимчасово окупованій території України, а відтак обґрунтованістю неможливості вручити повістку про виклик та повідомлення про підозру останньому, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» під № 40 (8232) від 18.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 18.02.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_4 на 09 годину 00 хвилин 23.02.2026, 24.02.2025, 25.02.2026 прибути за вказаною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, допиту в якості підозрюваного, проведення інших слідчих процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

У призначений час громадянин України ОСОБА_4 , в призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття до слідчого управління ГУНП в Луганській області не повідомив.

Також у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуває на тимчасово окупованій території України, а відтак обґрунтованістю неможливості вручити повістку про виклик та повідомлення про підозру останньому, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» під № 46 (8238) від 26.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та 26.02.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повстку про виклик підозрюваного ОСОБА_4 , на 09 годину 00 хвилин 02.03.2026, 03.03.2026, 04.03.2026 прибути за вказаною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, допиту в якості підозрюваного, проведення інших слідчих процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Жодного разу у призначений час підозрюваний ОСОБА_6 , в призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття до слідчого управління ГУНП в Луганській області не повідомив.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим, за погодженням з прокурором 25.02.2026, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру 25.02.2026 на веб сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 40 (8232) від 18.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином 25.02.2026 у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

У зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_7 від 05.03.2026 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено в розшук та управлінням карного розшуку ГУНП в Луганській області заведено оперативно-розшукову справу № 4663 від 06.03.2026.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом реєстрації в ІКС ІПНП від 17.08.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 , який впізнав ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 , який впізнав ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду Інтернет сторінки на сайті «Ютуб» під назвою «09.05.2018 День открытых дверей в Кировском отделе МВД ЛНР» - мовою оригіналу;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- аналітичною довідкою на фізичну особу ОСОБА_4 , з ВКА ГУНП;

- протоколом огляду сайту «Миротворець»;

- протоколом огляду Інтернет сторінки застосунку «Телеграм», акаунт «Администрация городского округа города Кировск» - мовою оригіналу;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, які ідентифікують особу ОСОБА_4 , а саме копія паспорту громадянина України на ім`я останнього;

- протоколом огляду Інтернет сторінки «Народный совет ЛНР»;

- протоколом огляду сайту газети «Урядовий кур`єр», де опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду веб-сайту Офісу Генерального прокурора, де опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_4 ;

- іншими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні наразі докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється, санкція ч. 2 ст. 260 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої;

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а саме показань свідків, протоколів огляду публікацій всесвітньої мережі Інтернет, та інші докази, які містять відомості щодо причетності ОСОБА_4 , до вчинення зазначеного кримінального правопорушення;

- переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування на окупованій державою агресором території, про що свідчить неприбуття на виклик до СУ ГУНП в Луганській області шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, у зв`язку з чим останнього оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (здійснює злочину діяльність умисно, у тому числі під час дії воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- ОСОБА_4 , продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави агресора Російської Федерації та представниками незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», і далі займає свою посаду та продовжує брати участь у діяльності незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території;

- перебуваючи у складі незаконного збройного формування, підозрюваний ОСОБА_4 , на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної влади, активно співпрацює з представниками держави агресора, що має наслідком подальше вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 , зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується: показами свідків, оглядами сайтів мережі Інтернет, згідно з якими підтверджується факт перебування на тимчасово окупованій території, також встановлено, що згідно з листом УКР ГУНП в Луганські області № 513-2026 від 07.03.2026 місцезнаходження ОСОБА_4 , на теперішній час не встановлено та з метою його розшуку заведено оперативно-розшукову справу № 4663 від 06.03.2026, що також вказує на факт перебування вказаної особи на тимчасово окупованій території.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, старший слідчий просить суд обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання старшого слідчого погоджено прокурором Луганської обласної прокуратури, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розглянувши та дослідивши матеріали в їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задовольнити клопотання з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Луганській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000068 від 27.02.2026 року.

25 лютого 2026 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області складено письмове повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

05 березня 2026 року старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278, 279 КПК України, у газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (8238) від 26 лютого 2026 року, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Також судом оглянуто копії протоколів допиту свідків, копію протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, копії протоколів огляду, та інші матеріали, якими підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які пояснили, що у 2014 року ОСОБА_4 вступив на службу до лав МВС «лнр», де до травня 2018 року займав посаду начальника патрульної служби Кіровського МВ ГУВС лнр;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого ОСОБА_8 впізнав на фотознімку № 2 ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого ОСОБА_9 впізнав на фотознімку № 3 ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду, об`єктом огляду якого було Інтернет-сторінка на Інтернет-сайті «YouTube» на відеозаписі під назвою «09.05.2018 День відкритих дверей в Кіровськом МВД ЛНР» на якому зображений ОСОБА_4 ;

- протоколом огляду, об`єктом огляду якого було сайт «Миротворець» на якому зображений ОСОБА_4

- протоколом огляду, об`єктом огляду якого було публікація на Інтернет-сторінці застосунку-месенджеру «Telegram» акаунт «Адміністрація міського округу місто Кіровськ» на якому вказано заступник начальника ОМВД Росії «Кіровський» ОСОБА_13 .

Про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором свідчить наступне.

Показами свідків, оглядами сайтів мережі Інтернет, згідно з якими підтверджується факт перебування на тимчасово окупованій території, також встановлено, що згідно з листом УКР ГУНП в Луганські області № 513-2026 від 07.03.2026 місцезнаходження ОСОБА_4 , на теперішній час не встановлено.

24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, який триває на цей час.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією».

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 визначено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокування). Згідно з зазначеним переліком майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України,

а саме, що ОСОБА_14 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить наступне:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється, санкція ч. 2 ст. 260 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої;

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а саме показань свідків, протоколів огляду публікацій всесвітньої мережі Інтернет, та інші докази, які містять відомості щодо причетності ОСОБА_4 , до вчинення зазначеного кримінального правопорушення;

- переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування на окупованій державою агресором території, про що свідчить неприбуття на виклик до СУ ГУНП в Луганській області шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, у зв`язку з чим останнього оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (здійснює злочину діяльність умисно, у тому числі під час дії воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, свідчить наступне:

- ОСОБА_4 , продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави агресора Російської Федерації та представниками незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», і далі займає свою посаду та продовжує брати участь у діяльності незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території;

- перебуваючи у складі незаконного збройного формування, підозрюваний ОСОБА_4 , на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної влади, активно співпрацює з представниками держави агресора, що має наслідком подальше вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Так, не передбачене законом збройне формування т.з.в. «ЛНР», в участі в діяльності якого підозрюється ОСОБА_4 продовжує діяти на території Луганської області, зокрема й після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (24.02.2022), що дає можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що також вказує на наявність ризику продовження протиправної діяльності підозрюваним.

Тому, беручи до уваги обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; продовження діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР» на території Луганської області та участі у його діяльності підозрюваного, є достатньо підстав вважати, що незастосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, до підозрюваного фактично призведе до продовження його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності, а також дозволяє продовжувати протиправну поведінку і вчинення злочину.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігти вищезазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Отже, враховуючи вищевикладене, у тому числі наявні докази та матеріали, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, отже до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено: при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст. 260 Кримінального кодексу України.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Слідчим суддею встановлено, що запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення ним іншого кримінального правопорушення становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При цьому після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу, доставки такої особи до органу досудового розслідування, юрисдикція якого поширюється на місце вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Також суд зазначає контактні дані старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління поліції в Луганській області, майора поліції ОСОБА_3 : м. Дніпро, вул. Гайова, буд. 78.

Керуючись ст.ст. 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, відомості про яке 27.02.2026 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1