Справа № 127/6601/26
Провадження № 1-кс/127/2714/26
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000230 від 10.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 26.02.2026 в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна до судового засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000230 від 10.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до слідчого відділу Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області надійшла інформація про те, що громадянин ОСОБА_6 займається незаконним збутом особливо небезпечної психотропної речовини «амфетамін» на території міста Гнівань.

За цим фактом 10.09.2025 розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

На виконання доручення слідчого оперативні працівники встановили, що під псевдонімом ОСОБА_6 є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який здійснює виготовлення та збут наркотичних речовин на території Сутисівської ОТГ, де в подальшому через гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , та гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 , здійснюється збут наркотичних речовин.

Гр. ОСОБА_7 через всесвітню мережу Інтернет замовляє прекурсори до одного із відділень «Нової Пошти» та, у разі необхідності, повідомляє фігурантів про зацікавленість правоохоронних органів щодо відстежування посилок та їх вмісту.

Крім цього, було встановлено свідка вчинення злочину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка 03.12.2025 погодилась провести контроль за вчиненням злочину, а саме оперативну закупівлю наркотичних речовин, та повідомила, що у гр. ОСОБА_5 за грошові кошти у розмірі 400 грн за 1 грам купувала наркотичну речовину. Попередньо вона зателефонувала до ОСОБА_5 за номером тел. НОМЕР_1 та домовилась про зустріч і купівлю наркотичних речовин. ОСОБА_5 повідомив, що потрібно приїхати до нього додому в смт Сутиски, на що свідок погодилась та приїхала до його будинку, де передала 400 грн, а ОСОБА_5 передав фольговий згорток із наркотичною речовиною порошкоподібної форми, після чого свідок у присутності понятих видала його працівникам поліції.

З даного приводу ОСОБА_9 було залучено до конфіденційного співробітництва та до проведення слідчих (розшукових) дій.

Згідно з висновком експерта від 17.12.2025, у наданій на експертизу речовині міститься психотропна речовина амфетамін; у досліджуваній речовині масою 0,2291 г маса амфетаміну становить 0,1767 г.

Оперативні працівники Вінницького РУП ГУНП також встановили, що ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 продовжують займатися збутом психотропної речовини. У зв`язку з цим планується проведення чергової оперативної закупівлі «амфетамін» з подальшим затриманням фігурантів.

27.02.2026 у період часу з 17:08 по 19:10 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час особистого обшуку було виявлено та вилучено: 1 купюру номіналом 1000 грн, 4 купюри номіналом 500 грн, 2 купюри номіналом 200 грн, 1 купюру номіналом 500 грн, 2 купюри номіналом 50 грн, 3 купюри номіналом 20 грн, мобільний телефон марки «Iphone» у корпусі чорного кольору із чохлом жовтого кольору, банківську картку UKRSIBBANK НОМЕР_2 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , № ВАА832154. Зазначене майно було поміщено до спеціальних пакетів, опечатано та скріплено підписами учасників.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000230 від 10.09.2025 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 27.02.2026 майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 26.02.2026 в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 1 купюру номіналом 1000 грн., 4 купюри номіналом 500 грн., 2 купюри номіналом 200 грн., 1 купюру номіналом 500 грн., 2 купюри номіналом 50 грн., 3 купюри номіналом 20 грн., мобільний телефон марки «Iphone» у корпусі чорного кольору із чохлом жовтого кольору, банківську картку UKRSIBBANK НОМЕР_2 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , № НОМЕР_3 , шляхом заборони їх використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту завершення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 або іншу уповноважену особу в межах даного кримінального провадження мобільний «Iphone» у корпусі чорного кольору із чохлом жовтого кольору, після проведення з ними усіх необхідних слідчих дій (експертиз), повернути власнику.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя