Справа №753/1617/25Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3811/2026Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2026 включно.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахував тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які кримінальний закон відносить до тяжких та особливо тяжких, за вчинення яких йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, а також дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність даних про те, що він не можеутримуватись в умовах слідчого ізолятору. Одночасно судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, впливати на свідків у кримінальному провадженні. З огляду на встановлене, суд дійшов висновку,що прокурором доведені ризики, які є достатніми для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , та вважає, що інші запобіжні заходи не здатні гарантувати йогоналежну процесуальну поведінку та здійснення своїх процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту або застави, із застосуванням електронного засобу контролю.

Зазначає, що в судовому засіданні прокурором не було доведено існування заявлених у клопотанні ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 перебуває під вартою понад два роки та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, враховуючи наявні на теперішній час ризики, стадію кримінального провадження, тривалість запобіжного заходу, наявні підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Вказує, що судом не досліджено належним чином дані про особу обвинуваченого, а тяжкість інкримінованих злочинів не може бути єдиною підставою для продовження виключного запобіжного заходу. На думку захисника, ризики неправомірної поведінки ОСОБА_7 є недоведеними.

Посилається на те, що ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненні інкримінованих злочинів, не має наміру переховуватися від суду та має місце проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Розгляд поданої апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду здійснюється без участі сторін в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, оскільки сторонами кримінального провадження не заявлено відповідного клопотання про розгляд за їх участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Дарницькогорайонного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та неможливо запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, звернув увагу на те, що ОСОБА_7 13.08.2025 було змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням відповідних обов`язків. Однак, ОСОБА_7 покладені на нього судом обов`язки не виконав, що стало підставою обрання щодо нього 23.10.2025 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 квітня 2026 включно.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора зазначив, що враховуючи суть обвинувачення та його обставини, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, їх специфіку, виправданим є подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, що мотивовано в ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів, доведеною є актуальність зазначених стороною обвинувачення ризиків, окрім цього, колегія суддів приходить до висновку, що протиправна поведінка ОСОБА_7 , що є потенційно небезпечною і загрозливою для інтересів та суверенітету держави Україна, і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашнього арешту.

Окрім того, є безпідставними твердження захисника обвинуваченого про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, зважаючи на високий рівень суспільної небезпеки інкримінованих кримінальних правопорушень.

Така ж позиція і висловлена у рішенні Конституційного Суду України від 19 червня 2024 року № 7-р(ІІ)/2024, де вказано, що ч. 6 ст. 176 КПК України відповідає положенням Конституції України, а право застосовувати чи не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави належить суду чи слідчому судді, виходячи із конкретних обставин справи та наявних ризиків. Як вказано у Рішенні, законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6ст. 176 КПК України не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин установлених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відтак наведене, свідчить про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення відносно ОСОБА_7 розміру застави, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи стадію розгляду кримінального провадження, не можуть бути визнані обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого, оскільки судовий розгляд триває, отже встановлені судом ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України зберігаються та є актуальними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З огляду на це, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить запобігання встановленим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Підтверджень того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора за матеріалами справи не встановлено.

Відтак, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

З огляду на вказані обставини провадження, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв законне та обґрунтоване рішення. Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційній скарзі сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя