Справа № 149/691/20
Провадження №11-кп/801/138/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000456 від 04 грудня 2019 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Орлівка Ренійського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк призначеного основного покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 23 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування основного покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку.

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_8 .

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеності його вини за ч.5 ст. 185 КК України, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 2 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк призначеного основного покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 23 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування основного покарання ухвалено рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання вироку.

Вимоги обґрунтовує тим, що судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Також, судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування та судового розгляду своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав взагалі, незважаючи на наявність беззаперечних доказів його винуватості, категорично стверджу вав про свою невинуватість, що свідчить про відсутність у ОСОБА_8 щирого каяття та засудження своїх дій, тому поведінка ОСОБА_8 під час судового розгляду свідчить виключно про його намагання уникнути відповідальності за скоєне, а не про його виправлення та перевиховання, що також підтверджується тим, що засуджений під час досудового розслідування переховувався від органу досудового розслідування та 19.06.2019 був оголошений в розшук.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вирока Калинівського районного суду від 31.10.2025 року у справі № 149/691/20 про обвинувачення ОСОБА_8 . Просить постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати у зв`язку із відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Вважає, що вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 185 КК України, не доведена жодним належним та допустимим доказом.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того факту, що майно, викрадення якого інкримінують ОСОБА_8 , належало потерпілому. Так, відповідно до обвинувального акту та наданих потерпілим первинних бухгалтерських документів, викрадене майно було придбано потерпілим у постачальника та перебувало на відповідальному зберіганні у останнього на його складі. Будь-яких заяв про вчинення крадіжки з території зберігача не надходило. Таким чином невстановленими залишились відомості стосовно того, що ж саме було викрадене у потерпілого у даному кримінальному провадженні. Разом з тим, в оскаржуваному вироці суд посилається на документ (договір відповідального зберігання), який під час судового розгляду не досліджувався та на підставі нього робить припущення, що майно могло бути повернуте зберігачем власнику в будь-який момент.

Також зазначає, що речові докази (викрадене майно), збережені потерпілим не були та в судовому засіданні не досліджувались.

На стадії досудового слідства стороною обвинувачення не було проведено експертизу з метою встановлення вартості викраденого майна, а лише взято до уваги копії первинних бухгалтерських документів потерпілого про нібито понесені витрати на придбання такого майна.

Стороною захисту під час судового розгляду заявлялось клопотання про проведення товарознавчої експертизи для визначення вартості майна.

Оскільки Морару обвинувачується у кримінальному правопорушення з кваліфікуючою ознакою «вчинена в особливо великих розмірах», а вартість викраденого майна оспорювалась стороною захисту протягом усього розгляду в суді даного кримінального провадження, суд мав би призначити товарознавчу експертизу в суді.

Стосовно клопотання про призначення експертизи зазначає, що в провадженні Калинівського районного суду перебуває справа № 149/3139/19 за обвинуваченням ОСОБА_10 за обвинуваченням в рамках одного і того ж кримінального провадження, що і ОСОБА_8 . У справі» 149/3139/19 за клопотанням сторони захисту було призначено товарознавчу експертизу. Таким чином в рамках того ж кримінального провадження суд дійшов висновку про те, що первинні бухгалтерські документи потерпілого не можуть належним чином свідчити про вартість викраденого майна і розмір заподіяної потерпілому матеріальної шкоди має бути встановлений експертним шляхом.

Таким чином, ухвалою про призначення товарознавчої експертизи у справі № 149/3139/19 суд створив преюдицію в тому ж кримінальному провадженні стосовно того ж факту крадіжки та вартості того ж майна.

Отже, розмір заподіяної кримінальним правопорушенням потерпілому шкоди як основний елемент складу інкримінованого ОСОБА_8 злочину міг бути встановлений виключно експертним шляхом.

Стосовно доказування факту вчинення крадіжки ОСОБА_8 та доказів перебування останнього на місці злочину. В оскаржуваному вироці суд зазначив, що факт перебування ОСОБА_8 на місці скоєння злочину підтверджується в сукупності зібраними досудовим слідством доказами. З такою позицією погодитись неможливо, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу перебування ОСОБА_8 в Хмільницькому районі Вінницької області у час вчинення злочину. Так, відповідно до протоколу огляду місця події будь-які сліди чи інші докази, які б вказували на присутність на місці скоєння злочину ОСОБА_8 , знайдені не були.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора ОСОБА_6 на підтримку вимог апеляційної скарги прокурора, який просив вирок суду змінити та заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги сторони захисту, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати у пред`явленому звинуваченні, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Так, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є обґрунтованими, з посиланням на матеріали провадження і закон .

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді 1 інстанції є неповнота судового розгляд та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному правопорушенні підлягають доказуванню серед інших обставин також подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції вбачається, що судом при розгляді даного кримінального провадження допущена неповнота судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення у справі.

Так визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, суд першої інстанції встановив, що ФГ «Велес АРС» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1165052,00 грн.

Зазначена вартість викраденого майна встановлена на підставі акту контрольної перевірки інвентаризації цінностей від 26.03.2019 року і цей акт суд першої інстанції поклав в основу вироку.

Як вбачається з матеріалів цього провадження, в провадженні Калинівського районного суду перебуває справа № 149/3139/19 відносно ОСОБА_10 за обвинуваченням в рамках одного і того ж кримінального провадження, що і ОСОБА_8 . По цьому провадженню за клопотанням сторони захисту - саме адвоката ОСОБА_7 , ухвалою суду від 09 грудня 2024 року було призначено товарознавчу експертизу для встановлення вартості викраденого майна та розміру матеріальних збитків.

Щодо оскаржуваного вироку, то судом першої інстанції не призначалась товарознавча експертиза за клопотанням цього ж адвоката.

Таким чином в рамках того ж кримінального провадження суд при винесенні оскаржуваного вироку дійшов висновку про те, що копії первинних бухгалтерських документів потерпілого належним чином можуть свідчити про вартість викраденого майна і розмір заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, хоча це має бути встановлено експертним шляхом, про шо клопотала сторона захисту під час судового розгляду в суді першої інстанції. З цього ж приводу стороною захисту заявлялись відводи головуючому судді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, за наявності відповідних клопотань сторони захисту щодо призначення товарознавчої експертизи для визначення вартості викраденого майна, залишив недослідженими вищезазначені обставини, з`ясування яких може мати, істотне, а можливе і вирішальне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, при умові, що в провадженні Калинівського районного суду перебуває справа № 149/3139/19 за обвинуваченням ОСОБА_10 , з огляду на наведене вище, місцевий суд допустив неповноту судового розгляду, та порушення вимог ст.ст.2,ст.7 Кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що вирок суду першої інстанції ухвалений з порушеннями вимог ст.91 КПК України, оскільки в ньому належним чином не встановлений розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, що підлягає обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні, що відповідно до ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що вирок не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки в апеляційних скаргах захисника та прокурора не ставилось питання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а колегія суддів за власною ініціативою позбавлена можливості встановлювати розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, тому вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді 1 інстанції, під час якого слід ретельно дослідити докази у справі, усунути зазначену у даній ухвалі неповноту і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі.

За таких обставин апеляційні скарги захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, доводи захисника по суті його апеляційної скарги щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, тощо, апеляційним судом не перевіряються, відповідно до приписів частини 2 статті 415 КПК країни.

При новому судовому розгляді даного кримінального провадження суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене, усунути вказані в ухвалі порушення, розглянути кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дати належну правову оцінку діям ОСОБА_8 , перевірити доводи сторони захисту під час судового засідання в суді першої інстанції та викладені в апеляційній скарзі, і прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення у відповідності до вимог кримінального процесуального та кримінального законів.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, суд

постановив :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2025 року відного ОСОБА_8 , - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3