Справа № 991/644/26
Провадження № 11-кп/991/93/26
Головуюча суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

10 березня 2026 року місто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на вирок Вищого антикорупційного суду від 02.02.2026,

В С Т А Н О В И Л А:

02.02.2026 Вищий антикорупційний суд ухвалив вирок, яким затвердив угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000217 від 03.05.2024, укладену 28.01.2026 між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 . Угода затверджена за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 .

Цим вироком суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-4 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та на підставі угоди про визнання винуватості призначив йому штраф у розмірі однієї ттисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не погодилася із вказаним судовим рішенням, а тому подала до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу. Просить скасувати вирок і направити матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження в загальному порядку.

Частиною 1 статті 398 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) закріплено, що апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Водночас питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок, чи ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження (ст. 398 та 399 КПК України).

Так, апеляційна скарга повертається, зокрема, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу (п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України).

Суддя перевірила подану апеляційну скаргу на предмет її відповідності вимогам закону, зокрема вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України, та наявності перешкод для відкриття апеляційного провадження, та дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

З оскаржуваного вироку суду першої інстанції встановлено, що його ухвалено на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 про визнання винуватості, в порядку передбаченому Главою 35 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Тобто, вказаною нормою закону визначено не лише виключний перелік осіб, які можуть оскаржити вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості, а й конкретні підстави, з яких такий вирок може бути оскаржений взагалі.

Водночас суддя встановила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в інтересах яких подано апеляційну скаргу, а також їхній захисник адвокат ОСОБА_3 , не є особами, які в розумінні ч. 4 ст. 394 КПК України, мають право на апеляційне оскарження вироку в цьому кримінальному провадженні, яким затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000217.

Поряд із цим, у поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 вказує на порушення оскаржуваним вироком прав, свобод та інтересів її клієнтів. Суддя в цій частині зазначає про таке.

Верховний Суд України у своїй постанові від 03.03.2016 (справа № 5-347кс15) зробив правовий висновок, а саме: «конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України».

Також, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18.05.2020 у справі № 639/2837/19 дійшла висновку, що суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою іншої особи (захисника чи представника іншої особи) на вирок на підставі угоди, має впевнитися, що у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; крім того, вирок має стосуватися прав, свобод та інтересів цієї іншої особи.

Отже, як наголошує об`єднана палата у зазначеній вище постанові, при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня іншою особою, яка не була учасником судового провадження, ключовим є з`ясувати, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

Виходячи з формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, суддя доходить висновку, що воно стосується виключно обвинувачення ОСОБА_7 , який уклав угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-4 КК України. При цьому правомірність дій інших осіб суд першої інстанції не досліджував й оцінку їх діям не надавав.

Отже, оскаржуваний вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 , не зачіпає права, свободи й інтереси ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Таким чином, з огляду на вищевикладене, ураховуючи наведені вище правові позиції та висновки Верховного Суду, виходячи з вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, суддя доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню адвокату ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 392, 394, 399, 418, 419, 532 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2