Справа № 145/154/26
Провадження №1-кс/145/71/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2026 р. с-ще Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 у справі № 145/154/26,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000366 від 23.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

10.02.2026 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла письмова заява захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 від розгляду даного кримінального провадження, яка обґрунтована тим, що дружина обвинуваченого ОСОБА_7 . ОСОБА_8 є присяжною Тиврівського районного суду Вінницької областіі спільно із суддею ОСОБА_6 приймає участь в розгляді справ, які наразі розглядаються Тиврівським районним судом. ОСОБА_9 , хоч і не є працівником суду, однак в силу виконання функцій присяжного спілкується із суддею ОСОБА_6 , приймають спільні рішення за результатом розгляду справ, в яких вони беруть участь. Наявність вказаного спілкування не виключає можливість упередженості судді ОСОБА_6 під час розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_10 як у бік погіршення, так і у бік поліпшення його становища як обвинуваченого. За таких обставин сторона захисту вважає, що наявні підстави для відводу судді ОСОБА_6 в силу приписів п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які виключають участь судді в даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заявлений відвід судді ОСОБА_6 підтримав з підстав, викладених у письмовій заяві. Крім цього, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини зазначив, що наведені у заяві обставини існують та можуть викликати у стороннього спостерігача об`єктивні сумніви у безсторонності судді. Ним зазначено, що сторона захисту, знаючи про вказані обставини, не затягувала розгляд справи та заявила про них на першому підготовчому судовому засіданні у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо заявленого відводу, вважаючи, що викладені в письмовій заяві захисника обставини не є підставами відводу судді. Так, вона зазначила, що відсутні підстави для відводу судді, передбачені п. 1-3, 5 ст. 75 КПК України. Щодо посилання захисника на п. 4 ст. 75 КПК України вказала, що сама по собі обставина участі дружини обвинуваченого у статусі присяжної разом з суддею ОСОБА_6 у розгляді окремих цивільних справ не може свідчити про упередженість судді у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до принципів незалежності суддів і присяжних, закріпленого Конституцією України та законом, присяжний не підпорядковується судді, а суддя не має щодо присяжного адміністративних або дисциплінарних повноважень у межах розгляду конкретної справи. Їхня спільна участь у складі суду є колегіальною формою здійснення правосуддя, що не створює особистих чи позапроцесуальних зв`язків. Фактично заява про відвід зводиться до припущення, що виконання суддею та присяжною своїх процесуальних обов`язків у межах інших судових проваджень саме по собі створює сумнів у неупередженості судді.

Розглянувши заяву про відвід та перевіривши наведені в ній доводи, заслухавши позиції учасників судового провадження, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Як зазначено в ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до положень статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, якою передбачено таку загальну засаду кримінального провадження як законність, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень.

Так, відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Принцип неупередженості відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що неупередженість судді є необхідною умовою для належного виконання ним або нею своїх обов`язків. Вона виявляється не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до положень ст. 10, 15 Кодексу суддівської етики суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності суддів та присяжних під час здійснення правосуддя. Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартенко проти України (заява № 4785/02), безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. рішення у справі «Fey v. Austria» та «Wettstein v. Switzerland»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Pullar v. the United Kingdom»). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Wettstein v. Switzerland»).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Wettstein v. Switzerland» та «Ferrantelli and Santangelo v. Italy»). У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі «De Cubber v. Belgium»). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain»)

Отже, відповідно до практики усталеної практики ЄСПЛ судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ОСОБА_11 відповідно до рішень Вінницької районної ради Вінницької області від 17.11.2022, від 11.12.2025 № 501 включена до списку присяжних Тиврівського районного суду Вінницької області та є присяжною у цивільних справах, головуючим суддею у яких є суддя ОСОБА_6 .

Вказані обставини, хоч КПК України і не передбачені як безумовні підстави для відводу судді, однак можуть створювати як в учасників судового провадження, так і в стороннього спостерігача та громадськості об`єктивні сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивного розгляду справи, в неупередженості судді та забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, та, як наслідок, сумнівів у справедливості та законності майбутнього судового рішення, суддя вважає за доцільне заяву про відвід задоволити та відвести від участі в розгляді даного кримінального провадження суддю ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) одного чи кількох суддів із складу суду або всього складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведених суддів із заміною останніх іншими суддями або іншим складом суддів. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Враховуючи викладене кримінальне провадження слід передати до відділу прийому Тиврівського районного суду Вінницької області для проведення автоматизованого розподілу справ між суддями з метою визначення складу суду в порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст. 75-82, 369-372 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 про відвід судді задоволити.

Відвести від участі у розгляді кримінального провадження, внесеного 23.09.2025 до ЄРДР № 0000366, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, суддю Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_6 .

Матеріали кримінального провадження № 0000366 (судова справа №145/154/26) передати до відділу прийому Тиврівського районного суду Вінницької області для проведення автоматизованого розподілу справ між суддями з метою визначення складу суду в порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду проголошено 13 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1