Справа 756/2536/23 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1909/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002562 від 17.11.2021 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, ФОП, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту та реалізуючи його, незаконно придбав та розпочав зберігати за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичний засіб - канабіс. В подальшому, 17 листопада 2021 року у період часу з 21 години 59 хвилин по 23 годину 38 хвилин, у ході проведення огляду місця події за вказаною адресою, працівниками поліції було виявлено та вилучено речовини рослинного походження зеленого кольору, а саме наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 2 336,05 г, що становить великий розмір.

В апеляційній скарзі прокурора вказано на незаконність вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обгрунтування доводів скарги вказав на те, що в основу доводів призначеного покарання у виді штрафу суд першої інстанції вказав ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, а також його вид та суспільну небезпечність, наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода не завдана. Крім того, судом взято до уваги відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та засудив свою протиправну поведінку, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, а також обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, не встановивши обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. Натомість прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_7 незаконно придбав та почав зберігати за місцем свого проживання наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - канабіс у великих розмірах, у 22 згортках із фольги у скляних банках, проте на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Щодо зазначеної судом першої інстанції обставини про ненастання матеріальної шкоди спричиненої вказаним кримінальним правопорушенням, то прокурор вказав, що склад зазначеного правопорушення не передбачає настання будь-якої матеріальної шкоди, а тому її відсутність не може впливати на призначення покарання обвинуваченому та не може вказувати на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. Крім того, вказуючи щире каяття в якості обставини, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції проігнорував відсутність будь-якого підтвердження, що дана обставина дійсно має місце, а тому, на думку прокурора, щире каяття помилково враховано як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та визначення обставини, яка пом`якшує покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 вказав на необгрунтованість апеляційної скарги прокурора. Захисник звернув увагу, що під час судового розгляду у суді першої інстанції прокурор просив призначити ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу, у зв`язку із чим подання апеляційної скарги в частині оскарження покарання є необгрунтованим та порушує право обвинуваченого на справедливий суд. Крім того, доводи апеляційної скарги щодо відсутності щирого каяття є необгрунтованими, оскільки обвинувачений на всіх етапах досудового розслідування та судового розгляду визнавав вину, сприяв встановленню обставин та усвідомив протиправність своїх дій. Захисник також вказав, що призначення штрафу в розмірі 85 000 гривень є значним фінансовим тягарем для обвинуваченого і є достатнім для досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченого. Крім того, на думку захисника, судом першої інстанції в достатній мірі враховано характеризуючі дані особи ОСОБА_7 та призначено достатнє покарання. Просим відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора та вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, підтвердив її доводи та просив задовольнити;

обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необгрунтованою та просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирок в частині доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оскаржувались, а тому вирок у цій частині, відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України колегією суддів не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до ч.2 ст.404 КПК України колегією судді не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушень вимог закону при призначенні покарання, то вони, на думку колегії суддів, не грунтуються ні на вимогах закону, ні на зібраних у справі доказах.

Так, відповідно до частин першої і другої ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається із вироку при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував:

тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відносить до категорії нетяжких злочинів, а також обставини кримінального правопорушення та його вид, який не передбачає завдання будь-якої матеріальної шкоди;

дані які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває;

обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого якими є: визнання ним своєї вини у вчиненні злочину, активне сприяння у розкритті злочину, усвідомлення та засудження обвинуваченим протиправності своєї поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено.

Із урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання за злочин у межах санкції, передбаченої відповідною нормою закону у розмірах, визначених судом. Сукупність зазначених вище обставин дала суду першої інстанції обгрунтовані підстави для призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень, що є верхньою межею покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.309 КК України.

Рішення суду першої інстанції у цій частині є належним чином мотивованим та обгрунтованим.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність, невмотивованість та необгрунтованість ухваленого щодо ОСОБА_7 вироку.

Колегія суддів повторно звертає увагу на те, що при вирішенні питання про покарання судом першої інстанції із належною повнотою враховані і тяжкість вчиненого злочину, і конкретні обставини його вчинення. Судом також із достатньою повнотою враховані дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання та інші обставини, із якими закон пов`язує призначення покарання.

Доводи апеляційної скарги про необгрунтоване визнання судом першої інстанції у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, на думку колегії суддів не грунтуються на матеріалах справи. Судом першої інстанції в оскаржуваному вироку повній мірі наведено мотиви врахування такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, а саме те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, обвинувачений протягом усього досудового розслідування визнавав свою винуватість, а також просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання вини, у зв`язку із чим розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції відбувався в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Така поведінка обвинуваченого була розцінена судом першої інстанції не як спосіб отримання мінімального покарання, а саме як усвідомлення протиправності дій, засудженням своєї поведінки та щирим розкаянням.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як на досудовому розслідуванні, так і під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом'якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про його справжністьта щирість.

На думку колегії суддів, каяття обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є щирим та у повній мірі відображає його відношення до вчиненого злочину, яке проявляється в усвідомленні протиправності своїх діянь та їх осуді. У зв`язку із цим щире каяття судом першої інстанції обгрунтовано визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів звертає увагу про наявність альтернативності призначення покарання. Так, санкцією частини 2 статті 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Отже, вирішення питання про застосування необхідного виду та міри покарання належить виключно до дискреційних повноважень суду за наслідками розгляду провадження та врахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання за вчинений злочин є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, сприяє досягненню визначеній у ст.50 КК України меті покарання, за своїм видом та розміром є таким, яке відповідає як особі обвинуваченого, так і тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Підстав для посилення цього покарання шляхом призначення більш суворого покарання передбаченого санкцією ч.2 ст.309 КК України, тобто у виді позбавлення волі, колегією суддів не встановлено.

Наведене указує на необгрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовляє.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

_____________________ __________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4