У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

обвинуваченої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з приміщення ДУ

«Миколаївський слідчий ізолятор»)

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2026 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченої за ч. 2 ст. 111 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 січня 2026 року обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 29.03.2026 включно.

Роз`яснено учасникам провадження, зокрема, обвинуваченій, що продовження строку тримання її під вартою не скасовує визначений у даному провадженні ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.10.2024 розмір застави у 605600 грн, за умови внесення якої ОСОБА_5 слід негайно звільнити з-під варти.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти, покладено на неї, на строк до 29.03.2026, обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарг.

Обвинувачена ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати і постановити нову, якою зменшити розмір застави, або застосувати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що визначений розмір застави є непомірним для неї.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати і постановити нову, якою застосувати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Звертає увагу на процесуальні строки розгляду кримінального провадження, адже обвинувачена, жінка віком 73 роки, вже 29 місяців знаходиться у СІЗО.

Апелянти вважають, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведені. Також, на думку апелянтів, обвинувачення є недоведеним.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 на 60 днів.

У клопотанні прокурора стверджується про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора, на наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, та у випадку доведення вини у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинуваченій загрожує реальне позбавлення волі. Тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованому їх злочину, будучи обізнаною про покарання, яке загрожує в разі визнання винною за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, обвинувачена може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується, оскільки має проросійські погляди та зважаючи на той факт, що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі поблизу м. Миколаєва та на частині території Миколаївської області, по всій території України діє воєнний стан. Існує ризик, що обвинувачена може продовжити здійснювати дії направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості та інформаційній безпеці України.

Суд першої інстанції погодився із зазначеними у клопотанні прокурора доводами та дійшов висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. На переконання суду першої інстанції, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати.

Крім того, суд зазначив, що застава, визначена ухвалою слідчого судді у розмірі 605600 грн продовжує діяти, у зв`язку з чим обвинувачена підлягає негайному звільненню в разі її внесення. Підстав для її зменшення на даний час судом не вбачається.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена та захисник апеляційні скарги підтримали.

Прокурор про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, до суду апеляційної інстанції не з`явився. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

На розгляді в Корабельному районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000382 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111 КК України, відноситься до особливо тяжкого та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, строк дії запобіжного заходу продовжено ухвалами слідчого судді, а під час судового розгляду судом, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Наразі, оскаржуваною ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжено до 29 березня 2026 року.

26.01.2026 прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , без права внесення застави, в обґрунтування якого зазначено, що строк тримання обвинуваченої під вартою спливає, однак ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченій, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.

Застосування до обвинуваченої інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на думку прокурора, не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків обвинуваченої.

Положення закону, яким він керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як передбачено ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

В поданій апеляційній скарзі апелянти висловлюють незгоду із обвинуваченням, а також оспорюють висновки суду в частині доведеності ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

Проте, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду з наведених в апеляційних скаргах підстав.

З матеріалів, наданих апеляційному суду, вбачається, що наразі триває судовий розгляд кримінального провадження №0000382 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Рішення про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої постановлено за наслідками розгляду клопотання прокурора, тобто в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України.

Всупереч доводам апелянтів, колегія суддів зазначає, що на даному етапі судового розгляду апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо правової оцінки пред`явленого обвинувачення, оскільки не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів по суті обвинувачення.

Що стосується наявності ризиків, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, колегія суддів погоджується з висновками суду, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальні правопорушення.

На наявність встановлених судом першої інстанції ризиків вказує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні державної зради, тобто у діянні, умисно вчиненим громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої в умовах воєнного стану.

У разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі строком 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Крім того, на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора рф та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, а тому існує ризик переховування ОСОБА_5 на цих територіях (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Є достатні підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачена може продовжити здійснювати дії, направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та інформаційній безпеці України, враховуючи пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Оскаржуване рішення про необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, належним чином вмотивовано та постановлено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 183 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, під час дії воєнного стану.

За такого, на виконання вимог ч.6 ст. 176 КПК України, до обвинуваченої на законних підставах, з огляду на наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, судом продовжено строк тримання під вартою.

Всупереч доводам апелянтів, колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень ч.6 ст. 176 КПК України відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Щодо застави. Всупереч доводам обвинуваченої, розмір застави (за попереднім рішенням) визначений з урахуванням положень п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що визначений розмір застави зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків в разі внесення застави. Підстави для його зменшення відсутні, з урахуванням підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, та обставин його вчинення.

Оскаржуване рішення є обґрунтованим, законним та вмотивованим. Тому, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 січня 2026 року щодо ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3