Справа №949/32/26
Провадження №1-кс/949/62/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

01 квітня 2026 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку матеріали клопотання слідчої СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування № 0000005, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Людинь Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, раніше не судимого, неодруженого, військовослужбовця Збройних Сил України, стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання слідча посилається на те, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової служби за призовом під час мобілізації та обіймаючи посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , орієнтовно у 2023 році перебуваючи на території Дубровицької територіальної громади Сарненського району Рівненської області, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, в умовах воєнного стану, шляхом отримання поштового відправлення через службу доставки «Нова Пошта», отримав належну військовій частині НОМЕР_1 бойову нарізну вогнепальну стрілецьку зброю - автомат конструкції Калашнікова «АК-74» калібру 5,45?39 мм за № НОМЕР_2 , після чого усвідомлюючи, що зазначена вогнепальна зброя є військовим майном та перебуває у власності вказаної військової частини, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел спрямований на незаконне заволодіння зброєю, привласнив отриманий ним автомат конструкції Калашнікова «АК-74» калібру 5,45?39 мм за № НОМЕР_2 , яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв збитки державі в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 8 482,35 гривень.

Окрім того, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової служби за призовом під час мобілізації та обіймаючи посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , орієнтовно у 2023 році перебуваючи на території Дубровицької територіальної громади Сарненського району Рівненської області, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, у порушення вимог п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно яких боєприпаси віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказами МВС України № 622 від 21.08.1998, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання, зберігання зброї та бойових припасів, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом отримання поштового відправлення через службу доставки «Нова Пошта», придбав автомат конструкції Калашнікова «АК-74» калібру 5,45?39 мм за № НОМЕР_2 та 197 боєприпасів до вогнепальної стрілецької зброї, з яких 195 є проміжними бойовими патронами калібру 5,45?39 мм з кулями зі сталевими осердями (7Н6, 7Н6М), 1 проміжним бойовим патроном калібру 5,45?39 мм з кулею зі сталевим осердям з підвищеною пробивною здатністю (7Н10, 7Н10М) та 1 проміжним бойовим патроном калібру 5,45?39 мм з трасуючою кулею «Т» (7Т3, 7Т3М), які перемістив до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав до моменту їх вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події 07 січня 2026 року у період часу з 12 год. 15 хв. по 13 год. 10 хв.

Протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України.

Так, на думку слідчої ОСОБА_6 , причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

08 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а 27 березня 2026 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України.

Отже, за таких умов, з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи слідча у клопотанні зазначає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, окрім як домашній арешт, є неможливим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просив його задоволити з тих самих мотивів, на які вказує слідча ОСОБА_6 та посилається на те, що із врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Із змісту наведених норм вбачається, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слід зважати на те, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Слідчим суддею встановлено, що 07 січня 2026 року працівниками СКП ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, спільно з працівниками кінологічної групи ДПСУ та працівниками Сарненського РВ УСБУ під час перевірки військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата в/ч НОМЕР_1 , за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , в господарстві останнього, виявлено предмет, схожий на автомат «АК-74» з номером НОМЕР_2 , та 197 предметів, схожих на патрони калібру 5x45 мм.

По даному факту, 07 січня 2026 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000005, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України (а.с. 7).

Причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

-рапортом помічника чергового частини Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 від 07 січня 2026 року про те, що 07 січня 2026 року о 12 год. 03 хв. зі служби «102» надійшло повідомлення від оперуповноваженого СКП ОСОБА_8 про виявлення за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 автомату АК-74 за № НОМЕР_2 та боєприпасів калібру 5,45 мм (а.с. 8);

-протоколом огляду місця події від 07 січня 2026 року, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на автомат «АК-74» з номером НОМЕР_2 та 197 предметів, зовні схожих на боєприпаси калібру 5?45 мм (а.с. 10);

-протоколами допитів свідків ОСОБА_9 від 08 січня 2026 року та ОСОБА_10 від 08 січня 2026 року, які були залучені в якості понятих під час проведення огляду місця події (а.с.21-22, 23-24);

-протоколами допитів свідків працівників СКП ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (а.с. 33-36);

-протоколами допитів свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 27-29, 30-32);

-висновком експерта від 09 січня 2026 року №СЕ-19/118-26/500-БЛ (а.с. 25);

-висновком експерта від 09 січня 2026 року №СЕ-19/118-26/499-БЛ (а.с. 26);

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

08 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а 27 березня 2026 року йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України (а.с. 18-20).

Не вирішуючи на даному етапі питання про доведеність вини та правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи виключно з фактичних обставин, викладених у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень за наведених у клопотанні обставин.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя бере до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Разом з тим, обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч. 1 ст.177 КПК України.

Слід зауважити, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчою ОСОБА_6 у клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, на що слідча посилається з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та передбачене санкціями ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України покарання у виді позбавлення волі на строки від трьох до семи років та від десяти до п`ятнадцяти років відповідно; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на що слідча посилається з урахуванням того, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті з можливими свідками у даному кримінальному провадженні, а відтак має реальну можливість впливати на їх поведінку та показання; п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на що слідча посилається з огляду на те, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України та у разі не обрання запобіжного заходу може не прибувати до органу досудового розслідування та суду у зв`язку з проходженням військової служби за межами Рівненської області.

З урахуванням наведеного, сторона обвинувачення вважає, що зазначені ризики є реальними, конкретними та такими, що не можуть бути усунуті шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинно бути обрано такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Тому, аналізуючи вказані слідчою у клопотанні та підтримані у судовому засіданні прокурором ризики, слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено наявність всіх тих ризиків, про які йдеться у клопотанні.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінюючи в сукупності обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, зокрема те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя погоджується з пропозицією слідчого щодо покладення на підозрюваного декількох обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186-187, 193-194, 196, 205, 309 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000005, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. щодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1)прибувати до кабінету №9 ВП №1 Сарненського РВП до слідчої СВ ОСОБА_6 за кожним викликом;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 направити для виконання до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 встановити два місяці з дня її постановлення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1