Справа № 344/6109/26
Провадження № 1-кс/344/2582/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду м. Івано-Франківська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000570 від 29.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , в обґрунтування якого покликався на те, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 протягом тривалого періоду часу проживає спільно із своїм чоловіком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання між ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 неодноразово виникали словесні конфлікти на побутовому ґрунті.

Зазначено, що 29.03.2026 року, приблизно о 02 годині 10 хвилин ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої. Під час розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 виник словесний конфлікт із своїм чоловіком ОСОБА_6 , у ході якого у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своєму ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_6 , взяла у руку кухонний ніж та нанесла один цілеспрямований удар ножем у ділянку грудної клітки справа потерпілого.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки справа, травматичного пневмотораксу справа, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Матеріалами клопотання зазначається, що 29 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та того ж дня їй було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні просить врахувати, що ОСОБА_4 має вищу освіту, працює у школі вчителем, у неї є неповнолітня дитина, робота, постійне місце проживання. Підозрювана раніше не притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Зазначає, що дії підозрюваної вчинені внаслідок провокації потерпілого. Просить застосувати до підозрюваної більш мякий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала позицію, висловлену захисником.

Заслухавши прокурора, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та зареєстрована у с. Дубівці, Галицької ТГ Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, працює вчителькою початкових класів у Івано-Франківській спеціальній школі, одружена, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, раніше не судима.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться: в протоколі огляду місця події, протоколі допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , протоколах допиту інших свідків, а також іншими доказами в їх сукупності, що знаходяться у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Прокурором в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, наведено наявність ризиків, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної ОСОБА_4 :

переховуватись від органів досудового розслідування чи суду обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, може намагатись уникнути покарання;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрювана проживає із ними в одному помешканні.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваній та міра покарання, яка їй загрожує у разі доведення вини, а також те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваної підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваної.

У той же час обставини, які зазначені підозрюваною та її захисником, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, із застосуванням насильства.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 27 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 31.03.2026 року.