ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/511/26 Справа № 237/2101/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_11

представників потерпілих ОСОБА_12

ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000011 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 4 ст. 286-1 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 25.02.2022 головного сержанта ОСОБА_9 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду головного сержанта 1 зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітно ракетно артилерійського дивізіону військової частини.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України головний сержант ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.2.9 (підпункт «а») Правил дорожнього руху, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Проте, головний сержант ОСОБА_9 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінально-протиправною самовпевненістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, приблизно о 22 годині 30 хвилин, 01 січня 2024 року, в темний час доби, головний сержант ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи на достатніх правових підставах технічно справним транспортним засобом автомобілем «Landrover Freelander», європейський реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїжджій частині автодороги сполученням «м. Курахове с. Успенівка» зі сторони с. Успенівка в напрямку м. Курахове на території Курахівської ОТГ Покровського району Донецької області.

У ході руху, головний сержант ОСОБА_9 , проїжджаючи ділянку дороги +1,8 км. від с. Успенівка вказаного автошляху на території Курахівської ОТГ Покровського району Донецької області, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру, не переконався в безпеці зміни напрямку руху керованого ним автомобілю, перетнув зустрічну смугу руху та виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя де скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходилися на вказаному узбіччі між стоячими автомобілями «HMMWV», військовий реєстраційний номер НОМЕР_3 , та «Peugeot Landtrek», військовий реєстраційний номер НОМЕР_4 , здійснюючи ремонт переднього правого колеса автомобіля «HMMWV», військовий реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок вказаної події ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в результаті наїзду отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, грудної клітини, живота, тазу та правого і лівого плеча з розривом грудного відділу аорти, правої легені, печінки та селезінки, що ускладнилися травматичним шоком, гострим недокрів`ям та набряком головного мозку та легень, від яких того ж дня загинув на місці ДТП; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми живота та лівої нижньої кінцівки, закритої тупої травми живота розрив печінки в ділянці гепатодуоденальної зв`язки, розриву нижньої брижевої вени, розриву зв`язкового апарату лівого колінного суглобу, саден на шкірі обличчя, правої нижньої кінцівки, синця на шкірі лівого стегна, яка у своєму клінічному перебігу ускладнилась розвитком виражених явищ геморагічного шоку, виражених явищ поліорганної недостатності від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_4 о 08 годині 15 хвилин знаходячись у КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР».

Допущені ОСОБА_9 порушення вимог п.п. 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили загибель кількох осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 286-1 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 8 років. Вважає призначене судом покарання занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Зазначає, що судом при визначенні міри покарання не в повній мірі враховано характеризуючи дані обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_9 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений та має на утриманні неповнолітнього сина, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно вступив до лав ЗСУ, є учасником бойових дій та має нагороди. Звертає увагу, що ОСОБА_9 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Вказує на неврахування судом посткримінальної поведінки ОСОБА_9 спрямованої на відшкодування заподіяної шкоди. Звертає увагу на відсутність обставин, які обтяжують покарання. Наголошує, що прокурор та потерпіла ОСОБА_16 у судових дебатах просили призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 8 років.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, потерпілих та їх представників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 1 ст. 65 КК України встановлено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання - це захід державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому кримінальним законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Особа зобов`язана перетерпіти ті позбавлення й обмеження, які пов`язані із застосуванням до неї покарання. При цьому держава має забезпечити належний захист законних прав та свобод особи, їх обмеження повинно бути належним чином обґрунтовано.

Санкція ч. 4 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.4 ст. 286-1 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції в повній мірі урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю; обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття у вчиненому злочині; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги про незастосування судом індивідуального підходу при застосуванні основного покарання на увагу не заслуговують.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за необережності, з проявом злочинної самовпевненості, оскільки керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи не лише своєю безпекою, а й безпекою інших учасників дорожнього руху, чим грубо порушив Правила дорожнього руху та вимоги Закону України «Про дорожній рух», що спричинило тяжкі наслідки, які призвели до загибелі двох людей.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_9 мав об`єктивну і реальну можливість припинення загрози безпеці дорожнього руху, створеної власними необережними діями, та недопущення дорожньо-транспортної події, за відсутності перешкод будь-якого характеру.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, дотримався принципів достатності, доцільності та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, у зв`язку із чим підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді