Справа № 277/1283/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ємільчине кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000075 від 07.06.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Осова Ємільчинського району Житомирської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2022 року молодшого сержанта ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та 05.03.2024 призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов?язків, вимог військових статутів, а також зобов?язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно з п. 15 Розділу ІІ Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», що затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 №359, назва, серія, номер і дата видачі стрілецької зброї, закріпленої за військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу та виданої зі складу офіцерам і прапорщикам (мічманам), крім спортивної і навчальної стрілецької зброї, записуються у військовий квиток військовослужбовця (посвідчення офіцера або прапорщика (мічмана). Кожний запис про отриману (здану) стрілецьку зброю у військових квитках завіряється підписом командира підрозділу, а в посвідченнях офіцера або прапорщика (мічмана) - начальника служби РАО (посадової особи, яка відповідає за облік, зберігання та видачу стрілецької зброї та боєприпасів), і скріплюється гербовою печаткою військової частини.

Відповідно до ст.1 закону України «Про правовий режим військового майна у Збройних Силах України» №1075-XVI від 21.09.1999 визначено, що до військового майна належать, зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, а також боєприпаси.

Відповідно до додатку №1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-XII від 17.06.1992 встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об?єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до вимог п. 1. Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року (далі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2 Положення визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, окрім іншого, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, вибухові матеріали і речовини, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї.

Крім того, відповідно до вимог п. 9. Положення, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, окрім іншого, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС, на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

При цьому, згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 , весною 2024 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, перебуваючи в зоні бойових дій поблизу м. Авдіївка Донецької області, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №622 від 21.08.1998, та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992, Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», що затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 №359, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, при невстановлених слідством обставинах незаконно придбав 670-т бойових патронів калібру 5,56?45 NATO з кулею з комбінованим осердям, які знаходились в металевому коробі.

Вказані вище патрони є боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, а саме, бойовими патронами калібру 5,56х45 NATO з кулею з комбінованим осердям, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби на ураження.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, без передбаченого законом дозволу, в порушення вищевказаного законодавства, діючи з прямим умислом, поклав вищевказані патрони у визначене ним та відомо тільки йому місце і таким чином продовжив постійно зберігати та у невстановлений досудовим розслідуванням час та день, але не пізніше 07.06.2024 перевіз до місця свого постійного проживання що за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав у визначеному ним місці, без передбаченого на те законом дозволу, до моменту її виявлення та вилучення за вищевказаною адресою під час проведення обшуку в період часу з 19 год. 49 хв. по 21 год. 10 хв. 07.06.2024 працівниками поліції ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області.

Своїми діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - умисні дії, які виразилися у незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині за викладених в обвинувальному акті обставин, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують та дав суду показання аналогічні до формулювання обвинувачення. Зазначив, що, мав в законному користуванні карабін, для чого і привіз патрони, про скоєне шкодує, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує, що кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, позицію прокурора, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного: свою вину визнав повністю, військовослужбовець, учасник бойових дій, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2024 року, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи вище викладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст. 75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку командира військової частини, а в разі звільнення з військової служби - органом пробації.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного основного покарання, обставини, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини. При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судової експертизи становлять 3029 грн 12 коп та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, ч.1 ст.163 КВК України на період військової служби ОСОБА_5 нагляд за ним, як за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командирами військових частин. У разі звільнення ОСОБА_5 з військової служби, такий нагляд здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.06.2024 у справі №277/809/24- скасувати.

Речові докази:

663 патрони калібру 5,56х45 NATO, які передані на зберігання до кімнати зберігання зброї ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, - конфіскувати у власність держави в особі Міністерства оборони України для потреб ЗСУ;

7 стріляних гільз від патронів калібру 5,56х45 NATO, які передані на зберігання до кімнати зберігання зброї ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (на р/р UA0006797, код класифікації: 24060300, одержувач: ГУК у Жит.Обл/ТГ м. Житомир/24060300, код одержувача: 37976485, банк: Казначейство України) процесуальні витрати в загальному розмірі 3029 грн 12 коп за проведення судової експертизи зброї (висновок №СЕ-19/106-24/9022-БЛ від 20.06.2024).

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1