ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/836/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/405/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000444 від 05.10.2022, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Новобаварського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

07.07.2022 Октябрським районним судом м. Полтави за частиною 1 статті 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.12.2022 покарання замінено на громадські роботи на строк 240 годин;

22.05.2023 Московським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 389 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

31.10.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 309, статті 71 КК України до 2 місяців 30 днів арешту. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 невідбуту частину покарання у виді 1 місяця 12 днів арешту замінено на 2 місяці 24 дні пробаційного нагляду;

13.11.2023 Київським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 309, частиною 4 статті 70, частиною 1 статті 71, статті 72 КК України до 1 року 5 днів обмеження волі, звільнений 27.06.2025 у зв`язку з відбуттям покарання,

27.08.2025 Київським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 309 КК України до штрафу в розмірі 34 000 грн. (вирок не набрав законної сили у зв`язку з апеляційним оскарженням),

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70, статті 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 у вигляді 1 року 5 днів обмеження волі, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України до призначеного покарання приєднано покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, яке згідно частини 3 статті 72 КК України виконується самостійно.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислюється з дня його фактичного затримання на виконання вироку.

На підставі статті 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 у вигляді 1 року 5 днів обмеження волі із розрахунку, що двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі.

У випадку скасування або зміни вироку Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025, зазначено - вважати ОСОБА_7 таким, що засуджений даним вироком за частиною 2 статті 309, частиною 4 статті 70, статті 72 КК України до 1 року позбавлення волі, а питання щодо остаточного покарання ОСОБА_7 та його обчислення вирішити в порядку, передбаченому статей 537, 539 КПК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_7 не обирався.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 07.07.2022 Октябрським районним судом м. Полтави за частиною 1 статті 309 КК України, на шлях виправлення не став, усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 28.12.2015), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.07.2010 «Про внесення змін до Наказу міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_7 , будучи особою, яка вживає психотропні речовини, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, з метою подальшого особистого вживання, 04 жовтня 2022 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у м. Харкові, замовив, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, за допомогою кросплатформеного месенджера «Телеграм» через чат-бот особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА) та у подальшому сплативши, отримав повідомлення через месенджер «Телеграм» від невстановленої в ході досудового розслідування особи про місцезнаходження замовленої особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА).

Надалі, ОСОБА_7 04.10.2022 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 17 год. 49 хв., в невстановленому в ході досудового розслідування місці, забрав замовлену раніше ним особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), яка знаходилась всередині полімерного пакету, тим самим незаконно придбав вищевказану психотропну речовину, яку поклав до правої внутрішньої кишені, одягненої на ньому куртки, таким чином почав зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання без мети збуту.

Протиправні дії ОСОБА_7 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаної психотропної речовини, були припинені того ж дня співробітниками Управління патрульної поліції в Харківській області, які під час патрулювання в складі екіпажу 3051 зупинили ОСОБА_7 приблизно о 17 год. 49 хв. біля будинку № 93А по вул. Конторській у м. Харкові, та згідно ст. ст. 32, 33 ЗУ «Про національну поліцію» у нього було перевірено документи та проведено опитування особи, в ході чого ОСОБА_7 повідомив, що при ньому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина метилендіоксиметамфетамін (МДМА), у зв`язку з чим було викликано слідчо-оперативну групу.

Надалі за викликом оператора «102» прибув дізнавач у складі СОГ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, яким того ж дня у період з 18 год. 26 хв. до 18 год. 33 хв., під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Конторська, біля будинку № 93А, в присутності двох понятих у ОСОБА_7 виявлено та вилучено 1 полімерний пакет, в середині з пігулкою сірого кольору. Згідно висновку експерта ННУ «ІССЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» України №26058 від 28.05.2024, у складі пігулки сірого кольору міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено: 3,4 метилендіоксиметамфетамін (МДМА), кількісний вміст особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено 3,4 метилендіоксиметамфетаміну (МДМА), складає: 0.165 г.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), що віднесена до психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000. Не погодившись з вироком суду, зазисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, пом`якшити обвинуваченому покарання, призначивши йому штраф або звільнити від відбування покарання із випробуванням на підставі статті 75 КК України. Свої вимоги захисник обгрунтовує тим, що події кримінального правопорушення мали місце 04.10.2022, після чого ОСОБА_7 вже за іншими епізодами, вчиненими після 04.10.2022, відбув покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 днів. Судом не враховано, що в період 2022-2023 обвинувачений дійсно вживав наркотичні засоби, однак після відбування покарання у виправному центрі вилікувався від наркотичної залежності, лікується за державною програмою підтримки від хронічного гепатиту В та С, є фізичною особою-підприємцем, надавав суду виписку по рахунку, що підтверджує його можливість сплатити штраф, проживає з матір`ю, яка має інвалідність. Перебуваючи у виправному центрі працював із наркологом та психологом, щиро кається. Захисник вважає, що особа, яка вже відбула покарання за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, почала вести здоровий спосіб життя, не повинна бути повторно покарана за вживання кілька років тому наркотичних речовим. Вважає, що наявні всі підстави для пом`якшення призначеного покарання. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Висновки суду відносно фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого апелянтом не заперечуються, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції на підставі частини 1 статті 404 КПК України переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги. Надаючи оцінку вироку в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи захисника про можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, аніж визначено судом першої інстанції, є слушними. Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому. Суд першої інстанції, визначаючи ОСОБА_7 за частиною 2 статті 309 КК України вид та міру покарання, врахував, що він раніше судимий, в тому числі був 5 разів засуджений після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, на даний час фізична особа-підприємець, має зареєстроване місце проживання, де проживає з матір`ю ОСОБА_9 , яка має інвалідність ІІІ групи, обвинувачений страждає на гепатит B та С, виразкову хворобу. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , відповідно до статті 66 КК України, суд першої інстанції встановив щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених статтею 67 КК України, судом не встановлено. Зважаючи на те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі після вчинення інкримінованого йому злочину, хоча і відбув в цілому призначене йому раніше постановленим вироком покарання, суд першої інстанції вважав, що мети покарання, передбаченої вимогами КК України, можна досягнути лише за умови призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Поряд з цим, надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_7 сплатити штраф, що підтверджується фактом сплати ним штрафу за останнім за часом вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 та також роздруківкою з банківської карти обвинуваченого щодо стану рахунку, суд першої інстанції дійшов висновку, що суду не надано доказів того, що така можливість існує у ОСОБА_7 на час ухвалення вироку у даному кримінальному провадженні, що у разі призначення йому покарання у виді штрафу, може ускладнити виконання вироку. Однак, суд апеляційної інстанції, з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за частиною 2 статті 309 КК України, є занадто суворим. Відповідно до статті 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Частиною 2 статті 409 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 07.07.2022 Октябрським районним судом м. Полтави за частиною 1 статті 309 КК України, вчинив нове кримінальне правопорушення 04.10.2022, тобто протягом року після засудження за частиною 1 статті 309 КК України. Крім того, після 04.10.2022 ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу психотропних речовин та востаннє був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 за частиною 2 статті 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34000 гривень. З матеріалів провадження встановлено, що після інкримінованих подій 04.10.2022, за вчинення яких ОСОБА_7 визнаний винуватим оскаржуваним вироком, ОСОБА_7 був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.05.2023 за ухилення протягом 2023 від відбування покарання у виді громадських робіт; вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 був засуджений за вчинення 14.09.2023 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України; вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 був засуджений за вчинення 12.09.2023 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України; вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 був засуджений за вчинення 19.04.2024 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України. З наведеного вбачається, що всі наступні кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_7 у 2023 та 2024 роках. Згідно долученої до матеріалів провадження платіжної інструкції, обвинувачений ОСОБА_7 27.08.2025 сплатив штраф за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 у сумі 34000 гривень. Призначені ОСОБА_7 покарання за кожним із попередніх вироків були зараховані судами в наступних вироках, як на підставі частини 4 статті 70, так і за правилами статті 71 КК України. Враховуючи, що згідно довідки про звільнення ОСОБА_7 відбув покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 у виді обмеження волі та 27.06.2025 був звільнений з виправного центру за закінченням строку покарання, а штраф, призначений вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025, сплачений, на теперішній час призначені ОСОБА_7 покарання є фактично відбутими. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що обвинувачений є фізичною особою-підприємцем, має зареєстроване місце проживання, де проживає з матір`ю ОСОБА_9 , яка має інвалідність ІІІ групи, обвинувачений має захворювання на гепатит B та С, виразкову хворобу. Крім того, під час апеляційного розгляду захисником надано довідку про стан рахунку ОСОБА_7 станом на 18.02.2026, що свідчить про його можливість сплатити штраф. Враховуючи встановлені обставини, те, що події кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, мали місце 04.10.2022 до постановлення інших вироків, покарання за якими відбуті, іншим особам шкоди не завдано, наявність у ОСОБА_7 захворювань та його майновий стан, тяжкість кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, суд апеляційної інстанції вважає, що призначене покарання судом першої інстанції у виді позбавлення волі, є занадто суворим, та перешкод для призначення більш м`якого виду покарання судом апеляційної інстанції не встановлено. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі пункту 1 частини 1 статті 408 КПК України змінити вирок суду та пом`якшити ОСОБА_7 покарання за частиною 2 статті 309 КК України до штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. Водночас, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 309 КК України вчинене ОСОБА_7 до ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025, призначений за яким штраф ОСОБА_7 вже сплачений, у зв`язку із чим остаточне покарання має бути призначене на підставі частини 4 статті 70 КК України, з урахуванням того, що в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком. Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин за частиною 2 статті 309 КК України до ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023, яким останній був засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 днів. Поряд з цим, враховуючи, що покарання за цим вироком у виді обмеження волі ОСОБА_7 відбуте, а у даному провадженні суд апеляційної інстанції дійшов висновку про пом`якшення ОСОБА_7 покарання, призначивши йому штраф, який відповідно до частини 3 статті 72 КК України складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно, колегія суддів у даному конкретному випадку не вбачає підстав для застосування положень частини 4 статті 70 КК України саме до покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023. Враховуючи, що штраф відповідно до вимог частини 3 статті 72 КК України складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно, у зв`язку з чим вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023 належить вважати таким, що виконується окремо. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що остаточно призначене ОСОБА_7 покарання, з урахуванням наведених вище обставин, буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, відповідатиме принципу індивідуалізації, а також досягненню мети - попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись статтями 405, пунктом 2 частини 1 статті 407, пунктом 1 частини 1 статті 408, 409, 414, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2025 року в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 за частиною 2 статті 309 КК України покарання, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025 у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, більш суворим, визначеним цією ухвалою, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

На підставі статті 72 КК України у розмір покарання, остаточно призначеного ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2025, а саме суму штрафу, сплаченого останнім, у розмірі 34000 гривень, залишивши ОСОБА_7 до сплати 17000 гривень.

На підставі частини 3 статті 72 КК України, вирок Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2023, яким ОСОБА_7 був засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 днів, вважати таким, що виконується окремо.

У решті вирок Новобаварського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: