Справа № 404/2462/26
Номер провадження 1-кс/404/1148/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні Фортечного районного суду міста Кропивницького скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Миколаєві пов`язану з відмовою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по заяві від 05 лютого 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Миколаєві пов`язану з відмовою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по його заяві від 05 лютого 2026 року.

Скаржник вимоги підтримав.

Прокурор і слідчий не з`явився.

Відомості, що стали підставою звернення ОСОБА_3 до ДБР:

Можлива описка в одному з днів чи місці складання протоколу про відкриття матеріалів досудового розслідування 0000230 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Заява до ДБР від 05 лютого 2026 року, скарга і додатки до скарги подані до суду не містять об`єктивних даних, які б свідчили про ознаки вчинення слідчим кримінального правопорушення.

Доводи скаржника ґрунтуються на передчасних суб`єктивних припущеннях без фактичних даних, які б свідчили про існування обставин для правової кваліфікації дій за вищевказаними статтями. Зі змісту скарги вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди скаржника з процесуальними діями та рішеннями представника сторони обвинувачення на стадії досудового розслідування.

Дії та процесуальні рішення дізнавача, слідчого, прокурора вважаються законними, доки вони не скасовані або не переглянуті в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальна діяльність службової особи пов`язана зі збором, оцінкою доказів і прийняттям процесуального рішення є суто суб`єктивними оціночними дискреційними повноваженнями яке не передбачають кримінально карної поведінки. Таким чином заперечення скаржника, незгода із процесуальними діями і рішеннями сторони обвинувачення, у будь-який інший спосіб, дій та рішень щодо проведення досудового розслідування поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. У правовій державі виключається настання кримінальної відповідальності за можливу описку та вчинення дій на виконання власної правової позиції, зокрема слідчого/дізнавача та прокурора.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі є протиправним втручанням і посяганням на процесуальну незалежність». Дії скаржника спрямовані дискредитацію процесуальної діяльності представників сторони обвинувачення можуть вказувати на спроби протиправно втручатись, впливати і у поза процесуальний спосіб формувати негативне сприйняття однієї з сторін кримінального провадження, тобто посягати на процесуальну незалежність представників сторони обвинувачення. Службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність дізнавача, слідчого, прокурора і не посягати на неї. ( ст.36,40 КПК )

Чинний КПК України не містить поняття "зловживання процесуальним правом", разом з цим 30 травня 2018 року, Верховний Суд висловив правову позицію з приводу заборони зловживання процесуальними правами, яка є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (по справі 676/7346/15-к) Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ВС від 09 квітня 2019 року у справі №306/1602/16-к). Зниження рівня процесуальної незалежності та гарантій дізнавача, слідчого прокурора опосередковано призведе до обмеження реалізації прав представників сторони обвинувачення. Доводи і заперечення проти обвинувачення викладені в заяві скаржника потребують перевірки у межах кримінального провадження 0000920 і не потребують процесуального дублювання у новому кримінальному провадженні.

Правовий статус і процесуальні гарантії обвинуваченого ОСОБА_3 дозволяють йому на стадії судового слідства, апеляційного та касаційного розгляду висловлювати свої доводи, міркування, заперечення, в тому числі і з приводу неналежності та недопустимості зібраних стороною обвинувачення доказів.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України, зокрема пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2023 року по справі №357/8277/19 зробила висновок щодо необхідності застосування принципу "один спір - одне рішення суду" який означає, що по кожному окремому спору між сторонами має бути ухвалене одне, остаточне судове рішення. Це означає, що суд не повинен штучно розділяти обставини які підлягають доказуванню на частини чи приймати судові рішення по кожному окремому доказу, а повинен розглянути, оцінити і вирішити всю сукупність питань, які виникли між сторонами по первинному провадженню. Нема потреб множити досудові розслідування і судові рішення ухвалені між тими ж сторонами, за тих самих обставин, щодо одного доказу, але у різних досудових провадженнях.

Необхідно забезпечити правову визначеність у первинному кримінальному провадженні. (ст. 6 Конвенції) Розбіжність між правовою позицією, заперечення показів чи оспорювання доказу не створює законних умов для повторного звернення особи до суду для коригування змісту показів і результатів зібраних доказів. Похідні досудові розслідування не впливають на результат первинного кримінального провадження, в якому має бути остаточно захищено порушене право, свободу чи інтерес. Сторона, яка не згодна з процесуальним рішенням, не повинна повторно ініціювати реєстрацію чергового досудового розслідування, хибно обраний спосіб захисту не стане для неї ефективним.

Згідно з ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК України).

Водночас ч. 3 ст. 214 КПК України передбачає можливість до внесення відомостей до ЄРДР для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, у тому числі відібрання пояснень. Згідно із пунктом 1 глави 2 розділу І, пунктом 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто кримінально караного вчинку. При цьому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Отже підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких убачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Правовий висновок з приводу особливостей застосування норм ст. 214 КПК України, викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18.

Зниження рівня процесуальної незалежності та гарантій дізнавача, слідчого прокурора опосередковано призведе до обмеження реалізації прав представників сторони обвинувачення.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України, зокрема пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту»

Отже повідомлення скаржника про притягнення слідчого до кримінальної відповідальності за виконаний ними обов`язок за своїм змістом і суттю, не є повідомленням про злочин, оскільки навіть описка не містить конкретних і достатніх даних про можливе вчинення цими особами саме кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею Кримінального кодексу України, тобто сукупності обов`язкових ознак конкретного злочину, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень, що не становлять суспільної небезпеки. Викладені в повідомленні відомості не свідчать про кримінальну протиправність діянь та їх караність за кримінальним законом, у зв`язку з чим вони не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи скаржника викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення щодо обов`язку уповноваженої особи внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування без оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, на переконання слідчого судді, помилково сприймається скаржником, як безальтернативність автоматичного початку досудового розслідування за кожною без виключення заявою, отриманою органом досудового розслідування.

Згідно з усталеною судовою практикою у справах, що виникають з відносин публічної служби, для встановлення наявності чи відсутності факту невиконання чи неналежного виконання прокурором посадових обов`язків має бути встановлено, зокрема, факт ухилення прокурора від вчинення конкретних дій, передбачених законодавством, у рамках виконання ним спеціальних повноважень або завідомо неякісне, із порушенням норм законодавства та правил професійної етики, виконання прокурором посадових обов`язків, що тягне за собою настання негативних наслідків (рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 12.07.2018 № 91148/565/18).

Порядок притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності регламентовано Положенням про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятого 27 квітня 2017 року Всеукраїнською конференцією прокурорів (в редакції 28 лютого 2023 року).

Положення «Про проходження служби в Національній поліції» передбачає інститут дисциплінарної відповідальності слідчого/дізнавача. Крім того передбачений механізм судового контролю (п.1 ч.1 ст. 303 КПК України).У демократичному суспільстві та правовій державі виключається настання кримінальної відповідальності за висловлювання та вчинення дій на виконання власної правової позиції, у тому числі слідчого/дізнавача та прокурора.

Отже відомості зазначені у заяві скаржника не містять відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на відмову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Миколаєві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 05 лютого 2026 року, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слічдий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1