Провадження № 1-кп/727/141/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження №0000983 від 26.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купка Глибоцького району Чернівецької області, громадянина України, румуна, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 24.11.2025 року приблизно о 20.00 год. перебував біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 . Під час раптового конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин зі своєю сусідкою ОСОБА_5 , з умислом, спрямованим на спричинення фізичного болю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій та їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою в область лівого плеча ОСОБА_5 , внаслідок чого останній завдано фізичний біль і не спричинено тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 24.11.2025 року приблизно о 20.00 год. він зустрів потерпілу біля будинку АДРЕСА_3 . Він образив її одним словом і попросив, щоб вона залишила його сім`ю в спокої. Він дійсно слухав музику трохи голосно приблизно о 23.30 год. 00.00 год. і заважав сусідці. Потерпіла робила йому зауваження. Він удар потерпілій не наносив, а тільки поклав руку на її плече, оскільки в нього проблеми з ногами і він не міг стояти, йому потрібно було на той момент на щось впертись. Відеозапис з нанесенням удару змонтований. Йому голова ОСББ показував відеозапис, де він лише спотикнувся. На відеозапису, який міститься в матеріалах кримінального провадження, він без капюшона, а тоді він був у капюшоні.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, повністю підтверджується показами потерпілої, свідка та дослідженими письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила суду, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає в квартирі АДРЕСА_4 . Квартира належить його доньці. ОСОБА_4 полюбляє гучно слухати музику в ночі та співати. Вона робила йому зауваження та викликала працівників поліції, однак обвинувачений не реагував на зауваження та не переставав гучно слухати музику і співати. 24.11.2025 року приблизно о 20.00 год. вона поверталась з роботи додому. Підійшовши до під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , перед нею на сходах став сусід ОСОБА_4 , який нецензурно виразився в її сторону. Вона не хотіла реагувати на нього та вирішила його обійти. В цей час ОСОБА_4 раптово вдарив її правою рукою в область лівого плеча, в результаті чого вона відчула фізичний біль та її відкинуло від удару назад. Потім обвинувачений, не поспішаючи, пішов в сторону магазина. Вона викликала працівників поліції та передзвонила голові ОСББ, який в подальшому відправив їй відеозапис з камери спостереження з під`їзду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив суду, що він проживає в квартирі АДРЕСА_5 . Він повертався з спортзалу додому і побачив біля під`їзду поліцію, а на лавці сиділа потерпіла ОСОБА_5 і плакала. Потерпіла розповіла, що її вдарив сусід ОСОБА_4 . Обвинуваченого в той момент не було. Конфлікту він не бачив, але в них в під`їздах є відеокамери. Працівники поліції передзвонили голові ОСББ та скачали на телефон відео, яке в подальшому надіслали йому та потерпілій на телефон. Після перегляду відеозапису, він впізнав ОСОБА_7 . Після цього він пішов додому. За пару місяців до даного випадку, обвинувачений голосно включав музику та співав, потерпіла викликала працівників поліції. ОСОБА_5 писала про це в групу ОСББ. Обвинувачений йому також погрожував.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується письмовими доказами, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.11.2025 року, згідно з яким 26.11.2025 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку з тим, що 24.11.2025 року близько 20.18 год. біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 сусід ОСОБА_8 раптово завдав один удар правою рукою в область лівого плеча ОСОБА_5 (т.1 а.п.1-2);

- протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.11.2025 року та від 26.11.2025 року, згідно з якими ОСОБА_5 повідомила, що 24.11.2025 року близько 20.00 год. біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , сусід з квартири АДРЕСА_6 наніс один удар правою рукою у її ліве плече, чим завдав тілесні ушкодження (т.1 а.п.11-12);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2025 року, згідно з яким ОСОБА_5 розповіла, як їй було нанесено удар обвинуваченим ОСОБА_4 (т.1 а.п.19-21);

- висновком експерта №845екс від 26.11.2025 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виявлено (т.1 а.п.24);

- протоколом огляду від 27.11.2025 року та диском до нього, згідно з якими предметом огляду є відеозапис з камери відеоспостереження, на якому видно, що подія відбувається біля під`їзду №2 по проспекту Незалежності, 125-А м. Чернівці. На відеозапису видно потерпілу ОСОБА_5 , яка прямує до під`їзду №2. Обвинувачений ОСОБА_4 став перед потерпілою та почав розмовляти з нею. В цей час ОСОБА_5 дивлячись в свій телефон спробувала обійти ОСОБА_4 , щоб пройти в під`їзд. Після цього обвинувачений своєю правою рукою наніс один удар в ліве плече потерпілій, від чого вона відскочила назад. Згодом ОСОБА_4 йде, а ОСОБА_5 починає говорити по телефону (т.1 а.п.26-31, а.п.33).

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, визнається судом, як метод його захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене і спростовується вищенаведеними доказами.

Суд вважає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на те, що відеозапис з камери відеоспостереження є недопустимим доказом, оскільки відеозапис змонтований, є необґрунтованим, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 86, 87 КПК, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. З урахуванням того, що відеозапис з камери відеоспостереження був отриманий у порядку, встановленому КПК України без істотного порушення прав та свобод людини, тому відсутні підстави для визнання відеозапису недопустимим доказом.

Будь-яких клопотань про призначення експертизи для перевірки відеозапису на ознаки монтажу обвинуваченим ОСОБА_4 не заявлено. Оскільки обвинувачений не просив призначити експертизу, суд оцінює відеозапис нарівні з іншими доказами, керуючись внутрішнім переконанням.

Суд прийшов до висновку, що процесуальні дії були проведенні з дотриманням законодавства, а права обвинуваченого на захист, змагальність сторін та справедливий судовий розгляд були повністю забезпеченні.

Таким чином, проаналізувавши наведені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з наступного.

Обставини, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно із ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини та характер вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, його суб`єктивне ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого. Так, вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він одружений, пенсіонер, раніше не судимий, перебував з 09.11.2004 року на обліку в ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» з діагнозом: гостра алкогольна інтоксикація, нагляд припинено 10.10.2012 року, на обліку в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» не перебуває.

Санкцією ст.126 ч.1 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Обвинувачуваний ОСОБА_4 є особою, яка досягла пенсійного віку і відповідно до ст.ст.56, 57 КК України йому не може бути призначено покарання у вигляді громадських та виправних робіт.

З врахуванням обставин, встановлених у кримінальному провадженні,відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, стан здоров`я та вік обвинуваченого, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, суд вважаєза можливе призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, воно буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в сумі вісімсот п`ятдесят гривень (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) на користь держави.

Речові докази по справі:

- CD-диск, який відповідно до постанови від 27.11.2025 року визнано речовим доказом (т.1 а.п.32), та який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: