Справа № 686/9494/26
Провадження № 1-кс/686/3418/26
УХВАЛА

31 березня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника-адвоката підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000164,

встановив:

31.03.2026 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, яке погоджено процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо його задоволення просили більш м`який запобіжний захід не появ заний з триманням під вартою, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, прихожу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 березня 2026 року біля 20 год. 35 хв. поза межами населеного пункту водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Mazda CX-5» н.з. НОМЕР_1 рухаючись зі швидкістю біля 90 км/год., автодорогою М-30 сполученням «Хмельницький-Вінниця», яка має по дві смуги руху в кожному напрямку, зі сторони м. Хмельницького в напрямку м. Вінниця, по лівій смузі руху, призначеній для руху в данному напрямку, по сухій асфальтобетонній проїзній частині, горизонтального профілю, яка на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди міським електроосвітленням не освітлювалась, неподалік с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, порушив та не дотримався вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правил), яке виразилось у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Зокрема, ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Mazda CX-5» н.з. НОМЕР_1 рухаючись поза межами населеного пункту по лівій смузі руху, діючи легковажно і самовпевнено, в порушення вимог п.12.1 Правил не врахував дорожньої обстановки, а саме наявності позаду його руху автомобіля «Deawoo Matiz» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , яка рухалась в попутному напрямку в лівій смузі руху, ближче до розмежувальної смуги, а також не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в порушення вимог 10.1 Правил, перед зміною напрямку свого руху ліворуч, не переконався що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в межах лівої смуги руху змінив напрямок свого руху ліворуч, де лівою задньою боковою частиною автомобіля «Mazda CX-5» н.з. НОМЕР_1 допустив бокове зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля «Deawoo Matiz» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 що рухалась в попутному напрямку та виконувала маневр випередження в межах смуги руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 загинула на місці пригоди, а її малолітні пасажири: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, 12.1 Правил, зміст яких полягає в наступному:

п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_6 вищевказаних вимог Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками спричиненні загибелі ОСОБА_7 , а також заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

У вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт Олександрівка Кіровоградської області, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків повністю підтверджується доказами, зібраними на початковій стадії досудового розслідування, а саме:

- протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29.03.2026, у якому зафіксована слідова інформація вчинення ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

30.03.2026, о 00.35 год ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено протокол про його затримання від 30.03.2026.

30.03.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, всі обставини у кримінальному провадженні не встановлені, речові докази не дослідженні.

Встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності, що підтверджується вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого вона підозрюється. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів;

- незаконно впливати на свідків, оскільки на даний час усіх свідків дорожньо-транспортної пригоди не встановлено та не допитано, тому у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного засобу ніж тримання під вартою, вона зможе безперешкодно пересуватися та здійснювати вплив на свідків з метою запобігання дачі ними показів, чи дачі показів на свою користь, оскільки відповідно до вимог п. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилаючись на них, тому протоколи допиту свідків, які були допитані під час досудового розслідування судом не будуть не досліджуватися.

За таких обставин, зважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 передбачає призначення покарання лише у виді позбавлення волі, стадію розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, прихожу до переконання про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України а саме, що підозрюваний може намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України, обставини в їх сукупності, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, вік та стан здоров`я, майновий стан, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Вважаю, що з огляду на встановлені обставини, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування у даному провадженні.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 спричинив смерть людини, та двоє малолітніх пасажирів отримали тілесні ушкодженні різного степеню тяжкості, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, відносно ОСОБА_6 ..

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 28 травня 2026 включно.

Ухвала діє по 28 травня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя