Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/299/25
Провадження №1-кс/650/219/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про обрання запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

13 березня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0001238 від 15.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївка Донецької області, документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 20.11.1997 БГірницьким РВ УМВС України в м.Макіївці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який є старший стрілець 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону 109 стрілецького полку 1 армійського корпусу незаконного збройного формування «донецької народної республіки», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-

в с т а н о в и в :

11.03.2026 року старший слідчий слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до суду із погодженим з прокурором вказаним клопотанням в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , без зазначення строку дії ухвали.

Слідчим відділенням ВП№1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001238 від 15.05.2022 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації (далі РФ) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення збройними силами РФ (далі ЗС РФ), інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до ст. 4 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до абзаців 2, 3 ст. 33 Конвенції пограбування забороняються, репресалії стосовно осіб, які перебувають під захистом, та їхнього майна забороняються.

Згідно з положеннями статті 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень статті 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: тортури або нелюдяне поводження, привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Додатковий протокол І) встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим, згідно з ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні.

Крім того, відповідно до ст. 8(2)(а)(іі) Римського статуту Міжнародного кримінального суду катування або нелюдське поводження є воєнними злочинами.

В умовах міжнародного конфлікту майже вся територія Херсонської області з 24.02.2022 знаходилась під окупацією ЗС РФ, у тому числі с-ще Високопілля Бериславського району Херсонської області з 10.03.2022 по 04.10.2022. На цей час окупованою залишається частина Херсонської області, яка знаходиться на лівобережжі річки Дніпро.

Військовим керівництвом РФ для реалізації подальших воєнних планів, зокрема утримання окупованих територій, участі у подальших бойових діях було залучено окремі воєнізовані підрозділи РФ, які дислокувались на тимчасово окупованій території Херсонської області, у тому числі у с-щі Високопілля Бериславського району Херсонської області.

У період з березня по вересень 2022 року (точний період часу досудовим розслідуванням не встановлено) у складі 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу незаконного збройного формування «донецької народної республіки», яка дислокувалася на території с-ща Високопілля Бериславського району Херсонської області, проходив службу військовослужбовець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який брав активну участь у військових діях проти України, відкрито носив зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям РФ, усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, а також свою участь у ньому.

В цей же час, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи цивільною особою, у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі в бойових діях не брав, до таких дій не готувався, в березні травні 2022 року проживав на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Так, 11.05.2022 приблизно о 14:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи спільно з невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцем ЗС РФ, за попередньою змовою між собою, будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою заволодіння майном потерпілого, прибули до місця мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Помітивши потерпілого ОСОБА_7 на території подвір`я, усвідомлюючи, що останній є цивільною особою в розумінні ст. 50 Додаткового протоколу І, тобто особою, яка перебуває під захистом міжнародного гуманітарного права та не повинен бути об`єктом нападів, ОСОБА_6 та невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, погрожуючи застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, яку наставляли в напрямку потерпілого, наказали останньому зайти до будинку.

Знаходячись в одній із кімнат, ОСОБА_6 зв`язав руки ОСОБА_7 стяжками та спільно з невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, переслідуючи раніше виниклий єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, почали вимагати від потерпілого надати всі наявні грошові кошти та золоті вироби.

Не отримавши бажаного, вказані особи вивели ОСОБА_7 надвір, де ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленим досудовим розслідуванням військовослужбовцем ЗС РФ, продовжуючи переслідувати вищевказану мету, застосували до потерпілого фізичне насильство, яке полягало у нанесенні невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ одного удару прикладом автоматичної зброї в область голови ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю, та подальшому нанесенні спільно з ОСОБА_6 не менше 10 (точна кількість у ході досудового розслідування не встановлена) хаотичних ударів ногами та руками в область голови та тулубу ОСОБА_7 , чим порушили вимоги статей 31, 32 Конвенції (заборона катування) та статтю 75(2)(а)(a.2) Додаткового протоколу І (заборона катування) та спричинили потерпілому фізичні страждання.

Лише після того, як потерпілий, не витримуючи тортур, погодився зазначити місце схову грошових коштів та золотих прикрас, вказані особи припинили його катування.

Надалі, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ із застосуванням фізичної сили перетягнув ОСОБА_7 по землі до місця схову речей потерпілого на території подвір`я, де ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, без військової необхідності, з особистих корисливих мотивів, у порушення норм міжнародного гуманітарного права щодо заборони пограбування здійснив відкрите заволодіння (пограбування) майном ОСОБА_7 , яке перебувало в скляній банці, заритій на території присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- грошовими коштами в сумі 150000 гривень;

- золотим ланцюжком, 585 проби, без вставок з каміння, вагою 70 грамів, без пошкоджень, вартістю 127797 гривень 30 копійок;

- золотим хрестиком, 585 проби, без вставок з каміння, вагою 25 грамів, без пошкоджень, вартістю 45641 гривня 89 копійок;

- золотою печаткою, 585 проби, без вставок з каміння, вагою 10 грамів, без пошкоджень, вартістю 18256 гривень, 76 копійок.

У подальшому ОСОБА_6 спільно з невстановленим досудовим розслідування військовослужбовцем ЗС РФ покинули територію домоволодіння потерпілого із викраденим майном, чим порушили вимоги ст. 33 Конвенції та спричинили ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 341 695 гривень 95 копійок.

Отже, військовослужбовець незаконного збройного формування «донецької народної республіки» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з іншим невстановленим військовослужбовцем ЗС РФ, діючи в умовах міжнародного збройного конфлікту та у зв`язку із ним, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у катуванні: завданні сильних фізичних побоїв і тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з метою отримання інформації, яка його цікавила; вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягали у пограбуванні ОСОБА_7 , чим порушив ст. ст. 31, 32, 33 Конвенції (заборона катування та пограбування) та ст. 75(2)(а)(a.2) Додаткового протоколу І (заборона катування).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_7 від 15.05.2022;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , отриманими в ході допиту 27.08.2025, який повідомив про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень та заволодіння належними йому грошовими коштами та золотими прикрасами військовими рф;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2025 за участі потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого останній впізнав військовослужбовця зс рф ОСОБА_6 ;

- висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/37087-ТВ від 18.09.2025, відповідно до якого ринкова вартість виробу з золота (ланцюжка), станом на 11.05.2022 складає 127797, 30 грн, ринкова вартість виробу з золота (хрестика), станом 11.05.2022 складає 45641,89 грн, ринкова вартість виробу з золота (печатки), станом на 11.05.2022 складає 18256,76 грн;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , отриманими 14.10.2025 в ході допиту, яка повідомила про нанесення тілесних ушкоджень військовими зс рф потерпілому ОСОБА_7 та заволодіння грошовими коштами і ювелірними виробами останнього та розповіла, що може впізнати військового зс рф;

- протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 14.10.2025 за участі свідка ОСОБА_8 , в ході якого остання впізнала особу військового зс рф ОСОБА_6 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , отриманими 14.10.2025 в ході допиту, який повідомив про нанесення тілесних ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , заволодіння належними йому грошовими коштами та ювелірними виробами, а також розповів, що може впізнати військового зс рф;

- протоколом пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 14.10.2025 за участі свідка ОСОБА_9 , в ході якого останній впізнав особу військового зс рф ОСОБА_6 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2025 за участі потерпілого ОСОБА_7 , під час якого останній показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень та вказав на місце, де військовий зс рф ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами та ювелірними виробами;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2025 за участі свідка ОСОБА_9 , під час якого останній розповів та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 військовим зс рф ОСОБА_6 та заволодів грошовими коштами і ювелірними виробами;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2025 за участі свідка ОСОБА_8 , під час якого остання розповіла та показала механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , військовим зс рф ОСОБА_6 та заволодіння грошовими коштами і ювелірними виробами потерпілого;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 04.02.2026, під час якого останній повідомив та уточнив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень військовим зс рф ОСОБА_6 ;

- інформацією від Міністерства оборони України про військові формування, які перебували у с. Високопілля Бериславського району Херсонської області у квітні - травні 2022 року, у тому числі фотозображення військовослужбовців зс рф;

- інформацією УКР ГУНП в Херсонській області щодо ідентифікації військовослужбовців зс рф, відповідно до якої на фотозображенні, отриманому від МОУ, ідентифіковано ОСОБА_6 військовослужбовця 1 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки (військова частина НОМЕР_4 ), посада старший стрілець;

- інформацією від УСБ України в Херсонській області щодо ОСОБА_6 , військовослужбовця 1 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки (військова частина НОМЕР_4 ), його посади та перебування у складі незаконного збройного формування;

- протоколом огляду відкритих джерел від 04.02.2025 - соціальної мережі «TikTok» користувача « ОСОБА_10 », за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф (4 особи), серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду відкритих джерел від 01.10.2024 - соціальної мережі «Одноклассники» користувача « ОСОБА_11 », за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф, серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

- висновком судово-портретної експертизи № 258/1 від 12.05.2025 щодо співставлення встановлених фотозображень підозрюваного з фотозображенням у паспорті та фото;

- характеризуючими особу підозрюваного матеріалами;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

17.02.2026 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Макіївки Донецької області, громадянину України, документованому паспортом громадянина України серія НОМЕР_5 від 20.11.1997, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю 1 взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки (військова частина НОМЕР_4 ), посада старший стрілець, у званні рядовий (більш точна посада та звання не встановлені), раніше не судимому.

Однак, останньому повідомлення про підозру особисто не вручене, оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, оскільки підозрюваний переховується від слідства та суду.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 17.02.2026 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 39 (8231) від 17.02.2026, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СВ ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області, що розташоване у с-щі Високопілля, Бериславський район, Херсонська області на 23.02.2026, 24.02.2026 та 25.02.2026 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім вказаного, з метою забезпечення прав підозрюваного при заочному кримінальному провадженні та на виконання вимог рішень ЄСПЛ «Ермі проти Італії; Сейдовіч проти Італії; Боярченко проти України», в яких неодноразово зверталась особлива увага на обов`язок представників держави вжити дієвих та вичерпних заходів для повідомлення особи про притягнення до кримінальної відповідальності, суть пред`явленого обвинувачення та права брати участь у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, стороною обвинувачення забезпечено вжиття усіх доступних заходів для інформування підозрюваної особи про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме надіслані письмові повідомлення про підозру, повістки про виклик до слідчого, посилання на ці процесуальні документи, які опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та газеті «Урядовий кур`єр» в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278, 297-5 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_6 на виклики жодного разу не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підтвердження цього слідчим СВ ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні складено рапорт про неявку ОСОБА_6 до СВ ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області за адресою: вул. Банкова, 4, с-ще Високопілля, Бериславський район, Херсонська область.

У зв`язку із викладеним 26.02.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено СКП ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області.

Крім того встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався. На підконтрольну територію України виїзд не здійснював.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Донецькій області, АР Крим та території рф, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаної особи за ІПНП встановлено, що інформація відносно останнього відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан» встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Також у ході проведення оперативнорозшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем нзф рф, зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме: АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що підозрюваний належним чином повідомлений про проведення стосовно нього досудового розслідування, набуття ним статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, про необхідність явки до слідчого відділення ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області для проведення слідчих та процесуальних дій, зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України або території російської федерації, тому може в будь який час виїхати на територію іншої держави, а також може перебувати на тимчасово окупованій території України (лівобережна частина Херсонщини), так як приймає участь у військових та окупаційних діях проти України, тобто на теперішній час умисно переховується на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація) та/або тимчасово окупованій території України, 26.02.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено СКП ВП № 1 Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області.

Таким чином, зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та/або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація).

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до інкримінованого йому злочину.

Так, складена та повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам поняття «обґрунтованості», що відображене у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Також це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі «Кобець проти України» встановив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування на неодноразові виклики до слідчого не з`явився, не дивлячись на те, що був повідомлений про виклики у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Про поважні причини неприбуття підозрюваний не повідомив, у зв`язку з чим 26.02.2026 його оголошено у державний та у міжнародний розшук.

Наразі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та ухиляється від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Вказане свідчить про умисні дії ОСОБА_6 щодо затягування досудового розслідування у кримінальному провадженні та уникнення кримінальної відповідальності.

Також, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його виним (позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років), свідчить про існування ризику того, що ОСОБА_6 намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності.

2) Незаконно впливати на свідків та/або потерпілих у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , зважаючи на посаду, яку він займає, характер і спосіб вчиненого кримінального правопорушення, може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків, потерпілих чи їх родичів з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки, вказані злочини підозрюваний вчинив, діючи з прямим умислом, тобто бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків для громадян України, усього громадянського суспільства України та держави України, є старшим стрільцем 1 взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону 109 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки, сфера діяльності якої розповсюджуються на тимчасово окуповані території (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією) та приймає участь у бойових діях проти України.

Окрім цього, ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та в будь який момент може виїхати на територію іншої держави. Вивченням особи підозрюваного встановлено, що згідно з вимогою щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності останній притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ст. 391, ч.1 ст. 309 КК України, та тривалий час утримувався у місцях позбавлення волі.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає обгрунтованими ризики, передбачені п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, тобто продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчинені якого підозрюється, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання, навівши зазначені у ньому обґрунтування.

Прокурор підтримала клопотання слідчого та просив його задовольнити, навівши зазначені у ньому обставини.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважає, що оскільки підозрюваний не був присутній під час розгляду вказаного клопотання тому відносно нього можна обрати більш м`який запобіжний захід.

Суд, вивчивши клопотання, заслухавши прокурора, думку захисника, приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Оцінюючи наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України: а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з конфіскацією майна, підозрюваний може незаконно впливати на свідків оскільки більшість свідків є його знайомими. Крім того, може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний перебуває на непідконтрольній Україні території, з метою продовження своєї злочинної діяльності та ухилення від кримінальної відповідальності.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити, що відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається, що передбачено ч. 4 ст.183 КПК України.

З урахуванням підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки застосування даного запобіжного заходу дозволить запобігти вчиненню підозрюваним ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень, не дасть можливості йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності та незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, ризики чого суд вважає доведеними, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи характеристику підозрюваного, не забезпечить уникненню настання вказаних ризиків.

Керуючись вимогами статей 176-178,182,183,186,194,196,197,395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП №1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0001238 від 15.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, безстроково.

Роз`яснити, що згідно положень ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Херсонського апеляційного суду

Слідчий суддя ОСОБА_12