Єдиний унікальний номер 305/1359/25
Номер провадження 1-кп/305/328/25
УХВАЛА

Іменем України

27.02.2026 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000073 від 15.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тячів Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України,

встановив:

У провадженні суду на стадії судового розгляду перебуває дана кримінальна справа, що надійшла 01.05.2025 із Тячівської окружної прокуратури з обвинувальним актом, відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно ст. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан та Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено мобілізацію.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 12.12.1991 № 1975-XII «Про альтернативну (невійськову) службу» альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби та має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану, як передбачено ч. 2 цієї статті, можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень. Право на альтернативну службу згідно зі ст. 2 Закону мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону альтернативна служба запроваджується замість проходження строкової військової служби на яку призивають громадян зазначених у ст. 15 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), віком 18-25 років. Можливості заміни в означений спосіб військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Закон не передбачає.

ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12.04.2024, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_3 пройшов військово-лікарську комісію, яка на час проведення загальної мобілізації засідає за вищевказаною адресою, на предмет визначення ступеня придатності призовників до військової служби.

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №81/18 від 12.04.2024, виданої відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» №402 від 14.08.2008, ОСОБА_4 визнано, придатним до військової служби, за результатами якої підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою призову на військову службу, ІНФОРМАЦІЯ_4 був зарахований в команду № НОМЕР_1 та згідно повістки про відправку йому було наказано з`явитися о 09 год. 00 хв., 18.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_3 для подальшого призову військовозобов`язаного під час мобілізації на військову службу, однак ОСОБА_4 , будучи належним чином попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_3 , 17.12.2024 відмовився від отримання повістки, про що головним сержантом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 складено акт № 26 про відмову від отримання та підписання повістки на відправку.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовозобов`язаним, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме призову на військову службу під час мобілізації, тим самим порушивши вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не маючи на це законних підстав передбачених ст. 23 цього ж Закону.

За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Захисником ОСОБА_5 27.02.2026 в судовому засіданні оголошено та у подальшому до матеріалів справи приєднано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у якому просить звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 з 09.02.2026 працевлаштований у ТОВ «Біотес Енерджі» на посаді машиніста котлів, до 20.01.2027 його заброньовано у визначеному законодавством порядку та надано відстрочку від мобілізації на підставі абз. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому він перестав бути суспільно небезпечним, так як відсутні ризики повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Крім того, на утриманні обвинуваченого перебуває неповнолітня дитина.

Обвинувачений підтримав свого захисника та подане клопотання, усвідомлює наслідки такого закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, водночас відмовляється відповідати на запитання щодо визнання ним винуватості.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисту, вважає, що у даному випадку відсутня зміна обстановки, що знайшло своє вираження у рішеннях Закарпатського апеляційного суду за лютий поточного року, яким скасовуються ухвали судів про закриття кримінальних проваджень із таких підстав. Зміна обстановки можлива шляхом призову обвинуваченого, що у даному випадку відсутнє.

Суд заслухав позиції сторін, дослідив матеріали справи та дійшов таких висновків.

Відповідно до довідки про судимість, ОСОБА_4 раніше не судимий.

Згідно з довідкою ТОВ «Біотес Енерджі» без номера та без дати, ОСОБА_4 працює на посаді машиніст котлів у ТОВ «Біотес Енерджі» з 09.02.2026, наказ про прийняття № 3 від 09.02.2026.

Військово-обліковим документом ОСОБА_4 , сформованим 26.02.2026 у додатку «Резерв+», стверджено, що йому надано відстрочку по типу бронювання до 20.01.2027.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У даному випадку стороні захисту, якою подано клопотання, необхідно довести, що: кримінальне правопорушення вчинено вперше (1), воно належить до кримінальних проступків або нетяжких злочинів (2) та не належить до кримінальних правопорушень, по яких заборонено застосовувати звільнення від кримінальної відповідальності (3), внаслідок зміни обстановки вчинене діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною (4).

Аналізуючи вказані питання, суд констатує таке.

1. Відповідно до довідки про судимість, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

2. Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, оскільки його санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

3. Зазначене кримінальне правопорушення не належить до кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4. Захист стверджує, що внаслідок зміни обстановки перестала бути суспільно небезпечною саме особа обвинуваченого, а не що втратило суспільну небезпеку вчинене діяння, мотивуючи це отриманням бронювання від призову за мобілізацією на строк по 20.01.2027 у зв`язку із працевлаштуванням на підприємстві, що є критично важливим для функціонування економіки, а також наявністю на утриманні неповнолітньої дитини.

Однак, із такими твердженнями суд не погоджується та вважає, що відсутні підстави вважати, що особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною, виходячи з такого.

У постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 157/1091/22 викладено правовий висновок, відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а також у чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

З часу вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, що мало місце 18.12.2024, обставини стосовно особи обвинуваченого змінились виключно у тому, що він із 09.02.2026 прийнятий на роботу у ТОВ «Біотес Енерджі» та заброньований на строк до 20.01.2027, тобто на даний час не підлягає призову.

Однак, суд не вважає, що така обставина в даному випадку свідчить про відсутність можливості вчинення обвинуваченим кримінально караних діянь у майбутньому.

Так, обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав ні на стадії досудового розслідування, ані в суді, як і надалі не визнає свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що виражається у необхідності призову на військову службу під час мобілізації.

Надана обвинуваченому відстрочка від призову має лише строковий характер і не виключає повністю подальшого призову та повторного притягнення до кримінальної відповідальності через повторну відмову від призову.

Особа обвинуваченого не зазнала основної можливої зміни, а саме щодо наявності бажання (згоди) проходити військову службу за призовом під час мобілізації, за контрактом чи іншим способом.

Так само не свідчить про зміну обстановки наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини, оскільки така народилась ще у 2018 році, тобто до подій, які інкримінуються обвинуваченому.

Доводи про можливу втрату суспільної небезпеки самого вчиненого діяння у клопотанні не зазначено та судом не аналізуються.

Виходячи з наведеного, суд вважає клопотання сторони захисту необґрунтованим і приходить до висновку, що відсутні необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України та відповідно для закриття кримінального провадження.

Керуючись статтями 284, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження № 0000073 від 15.02.2025.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 04.03.2026 о 08:15 год.

Суддя ОСОБА_9