Справа № 1-кс/593/63/2026
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2026 р. м. Бережани

Слідчий суддя Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ст. слідчого СВ відділу поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бережанського районного суду Тернопільської області клопотання ст. слідчого СВ відділу поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ Київської області, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не депутата, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ст. слідчий СВ відділу поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно матеріалів клопотання вбачається, що у відділ поліції № 1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області 04.02.2026 надійшов рапорт старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 ОСОБА_7 про те, що під час проведення оперативно розшукових заходів, працівниками СКП ВП №1 отримано інформацію, що гр. ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) на території обслуговування займається незаконним збутом вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення 04.02.2026 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як встановлено із рапорту старшого оперуповноваженого СКП відділу поліції № 1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , особою ОСОБА_8 під зміненими анкетними даними є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

20 лютого 2026 року старшим слідчим СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодження з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, повідомлено про підозру:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ Київської області, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не депутату, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , раніше судимому, а саме: вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2019 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років та 1 місяця позбавлення волі, звільнений із ДУ «Городоцький виправний центр (№131) після відбуття терміну покарання 24 січня 2023 року; вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту; - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Так, в 2025 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території Донецької області, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, в 2025 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території Донецької області, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання боєприпасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи на території Донецької області, придбав оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ-2 яка є бойовим припасом, також корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 яка є складовою частиною бойового припасу, а саме конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який споряджений вибуховою речовиною тротилом масою 50-56 г., привласнивши, взяв із собою, таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне придбання та розпочав незаконно зберігати боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

Точного часу та дати досудовим розслідуванням невстановлена, ОСОБА_5 , оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ-2 яка є бойовим припасом, також корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 яка є складовою частиною бойового припасу, а саме конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який споряджений вибуховою речовиною тротилом масою 50-56 г., перевіз до свого місця проживання що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та таким чином умисно вчинив своїми діями незаконне носіння боєприпасів, без передбаченого законом дозволу та продовжив умисно незаконно їх зберігати за місцем свого проживання без передбаченого на це законом дозволу.

Надалі, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на збут ОСОБА_9 , оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із запалом УЗРГМ-2 яка є бойовим припасом, також корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 яка є складовою частиною бойового припасу, а саме конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який споряджений вибуховою речовиною тротилом масою 50-56 г.. Задля чого ОСОБА_5 домовився із ОСОБА_9 про зустріч 12.02.2026, в урочищі «Червона Буда» що знаходиться неподалік м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області.

Надалі, 12.02.2026 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території урочища «Червона Буда» що знаходиться неподалік м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, зустрівшись із ОСОБА_9 , і в той же час, під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 2000 гривень, умисно збув ОСОБА_9 , оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ-2 яка є бойовим припасом, також корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 яка є складовою частиною бойового припасу, а саме конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який споряджений вибуховою речовиною тротилом масою 50-56 г.

В подальшому, 19.02.2026 року за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області справа №1-кс/593/47/2026 проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено ручну гранату М 67 із запалом FUZE М213, яку ОСОБА_5 умисно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом.

Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, носив, зберігав та збув боєприпаси чим порушив вимоги: п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за №901-VIII від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України за №2471-ХІІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні, зберіганні та збуту боєприпасів, без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 просять клопотання задоволити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з мотивів викладених у клопотанні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечили щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, про виявлення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України від 04.02.2026;

-рапортом повідомленням старшого уперупоноваженого СКП ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, про виявлення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України від 04.02.2026;

-протоколом допиту свідка від 05.02.2026, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Шибалин Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, з якого встановлено те, що останній на протязі певного періоду часу знайомий із ОСОБА_5 , під час спілкування із ним йому стало відомо те, що ОСОБА_5 з зони проведення бойових дій привіз із собою дві ручні гранати та нарізну зброю, маючи намір вказані предмети продати з метою власної наживи;

-протоколом (огляду грошових коштів) від 12.02.2026;

-протоколом огляду покупця та вручення йому грошових коштів перед початком проведення оперативної закупки від 12.02.2026;

-протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12.02.2026 згідно якого, ОСОБА_9 передав грошові кошти в сумі 2000 гривень ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_5 збув ОСОБА_9 дві ручні бойові гранати;

-протоколом вилучення від 12.02.2026 згідно якого, працівники поліції провели вилучення у ОСОБА_9 двох ручних бойових та одного запалу до гранат, які він придбав у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій у ОСОБА_5 ;

-висновок секперта №СЕ-19/120-26/1924-ВТХ від 17.02.2026, згідно якого встановлено, отриманий предмет в ході оперативної закупки в ОСОБА_5 , є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1;

-висновком експерта №СЕ-19/120-26/1922-ВТХ від 17.02.2026, згідно якого встановлено, отриманий предмет в ході оперативної закупки в ОСОБА_5 , є корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 яка є складовою частиною бойового припасу, а саме конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який споряджений вибуховою речовиною тротилом масою 50-56 г.;

-протоколом обшуку від 19.02.2026, згідно якого проведено обшук у житловому господарстві (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами) за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено ручну гранату М 67 із запалом FUZE М213, яку ОСОБА_5 умисно зберігав без передбаченого законом дозволу;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно з вимогами п. 1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1,ч.1 ст.177 КПК України);

-незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні (п.3,ч.1 ст.177 КПК України);

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5,ч.1,ст.177 КПК України).

Про наявність вказаних ризиків свідчать наступні факти:

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та розуміючи міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем і володіючи відповідними знаннями та практичними навичками конспірації та беручи до уваги високий ступінь суспільної небезпеки, вік ОСОБА_5 , та той факт, що останній не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків в суспільстві, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні обов`язки у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Також об`єктивним є ризик незаконного впливу на свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , особу яка здійснювала закупку у ОСОБА_5 . Процедура отримання свідчень від такого учасника кримінального процесу полягає у тому, що на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на свідка існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на етапі досудового розслідування і збір доказів ще не завершено. Момент безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом ще не настав.

З метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу тощо, з метою зміни особами показів, незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані або вже допитані як свідки з приводу вчинення кримінальних правопорушень, та те, що підозрюваному надані копії відповідних процесуальних документів із зазначенням анкетних даних понятих, залучених до проведення обшуку під час досудового розслідування.

Перебуваючи на волі та будучи ознайомленим з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка вчиненого злочину, а саме ОСОБА_9 , який дав показання щодо обставин вчиненого злочину, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідка до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність цього ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , неодноразово судимий, на даний час не має законного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для забезпечення власного проживання.

Таким чином, вищезазначені ризики у комплексі свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід буде неспроможний їх нівелювати, а тому його застосування є недоцільним.

Крім того, наявність такої обставини як тяжкість злочину, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, з метою уникнення від відповідальності та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної його процесуальної поведінки, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

Враховуючи наведене, для забезпечення потреб досудового розслідування, а саме своєчасного, з дотриманням розумних строків, якісного та повного досудового розслідування, та з метою уникнення ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 131, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, необхідно обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України і згідно ст.182 КПК України, вважає, що розмір застави підозрюваному слід визначити у виді 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі внесення застави, також покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

А також, роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно віддати розпорядження про звільнення з-під варти підозрюваного та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132,176 178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ Київської області, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не депутата, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 (шістдесят) днів тобто до 11 год. 59 хв. 20 квітня 2026 року (включно), з правом внесення застави в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 слідуючі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Термін дії ухвали становить до 11 год. 59 хв. 20 квітня 2026 року (включно).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1