1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4217/25 1-кп/335/387/2026
17 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, такого, що має середню освіту, неодруженого, такого, що не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,
Ухвалою від 27.05.2025 вказані кримінальні провадження були об`єднані та призначені до судового розгляду.
13.02.2025 прокурор ОСОБА_7 подав до суду клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Одночасно прокурор подав клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про запобіжний захід, яке ухвалою суду від 13.02.2026 було задоволене, обвинувачений ОСОБА_4 був оголошений у розшук, а судовий розгляд кримінального провадження зупинений.
17.02.2026 обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий і доставлений до зали суду.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, пославшись на викладені у ньому факти і доводи.
Зазначив, що така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, обвинувачений може в подальшому переховуватися від суду, що підтверджується тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі понад 5 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання. Реальність цього ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 порушив умови перебування під домашнім арештом, до суду не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, за місцем проживання був відсутній.
Отже існує ризик того, обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знову буде переховуватись від суду
Також прокурор вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані під час судового розгляду. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до суду, іншим чином вплинути на них.
Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що він раніше неодноразово вчиняв корисливі кримінальні правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , проти взяття обвинуваченого тримання під варту заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не ухилявся від суду, оскільки перебував під вартою в межах іншого кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, і був звільнений лише 11.02.2026 на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Запоріжжя про звільнення його від кримінальної відповідальності в порядку ч. 5 ст. 401 КК України і закриття кримінального провадження. При цьому захисник ОСОБА_5 не була повідомлена про взяття її підзахисного під варту. Обвинувачений повідомляв слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд в межах іншого кримінального провадження про наявність цього кримінального провадження на розгляді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, однак ніхто на це не відреагував. Наразі обвинувачений має намір повернутись до проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . Нових кримінальних правопорушень він не вчиняв, на свідків не впливав, тому вважає, що підстав брати його під варту немає.
Потерпілі участі в судовому засіданні не брали.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд приходить до такого.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, під час вирішення питання про запобіжний захід суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з вказаних у реєстрі матеріалів досудового розслідування доказів, суд виходить з того, що підозра щодо нього не є явно необґрунтованою.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що ризик ухилення обвинуваченого від суду є очевидним і таким, запобігти якому є можливим лише шляхом взяття обвинуваченого під варту.
Так, з матеріалів кримінального провадження випливає, що раніше, на стадії досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2025 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20.06.2025, з правом звільнення під заставу, який ухвалами суду від 19.06.2025, 12.08.2025 і 14.10.2025 був продовжений.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 11.11.2025 запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання строком до 11.01.2026. Вказаною ухвалою на обвинуваченого ОСОБА_4 було покладено обов`язки:
цілодобово не залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 ;
з`являтися до слідчого, прокурора або суду, за першим викликом, у призначений час;
утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);
- носити електронний засіб контролю.
У зв`язку з цим ОСОБА_4 був звільнений з-під варти негайно в залі суду.
Наступне судове засідання було призначене на 12.12.2025, про що обвинувачений ОСОБА_4 був повідомлений належним чином, однак на нього не з`явився без повідомлення причин.
Крім того, 25.11.2025 до суду надійшло повідомлення від ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про те, що обвинувачений ОСОБА_4 умови перебування під арештом належним чином не виконує. Зокрема, при проведенні перевірок 12.11.2025, 13.11.2025, 14.11.2025,15.11.2025, 16.11.2025, 17.11.2025, 18.11.2025, 19.11.2025, 20.11.2025 ОСОБА_4 за вказаним в ухвалі суду місцем проживання був відсутній.
В судові засідання, призначені на 15.01.2026 та 13.02.2026, обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, судові виклики повернулись неврученими з позначкою «адресат відсутній».
Станом на 17.02.2026 ОСОБА_4 до вказаної військової частини не вибув.
Про вказані події та місце перебування ОСОБА_4 Вознесенівському районному суду міста Запоріжжя не повідомляв ані сам ОСОБА_4 , ані прокурор, ані установа попереднього ув`язнення, де він перебував, ані захисники, ані Комунарський та Шевченківський районні суди міста Запоріжжя.
Суд зауважує, що така ситуація свідчить, з одного боку, про недоліки в організації роботи сторони обвинувачення і поліції (зокрема, ухвала суду від 11.11.2025 залишилась невиконаною в частині забезпечення ОСОБА_4 засобом електронного контролю, без повідомлення причин цього), а з іншого боку, - про невиконання самим ОСОБА_4 свого процесуального обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця перебування.
Доводи сторони захисту суд відхиляє, оскільки в період часу з 11.11.2025 до 22.12.2025 обвинувачений ОСОБА_4 не перебував під вартою в іншому кримінальному провадженні, однак з першого ж дня цілодобового домашнього арешту вдався до невиконання умов вказаного запобіжного заходу, що підтверджується наведеним вище повідомленням органу поліції про відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання в період часу з 12 по 20 листопада 2025 року включно.
Також ОСОБА_4 не надав переконливих доводів і доказів поважності причин своєї неявки в судове засідання 12.12.2025.
Не вказав ОСОБА_4 і того, які існували для нього перешкоди повідомити Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя про своє перебування під вартою в межах іншого кримінального провадження шляхом надсилання відповідного письмового звернення.
Не з`явився ОСОБА_4 до суду і після звільнення з-під варти за ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2026, не проявив добросовісної заінтересованості в тому, щоб повідомити суду про своє місцезнаходження та засоби зв`язку, дізнатись про найближче судове засідання у цьому кримінальному провадженні та з`явитись на нього.
Таку поведінку обвинуваченого суд розцінює як пряме і непряме ухилення від участі в судовому розгляді, і свідоме невиконання ухвали від 11.11.2025 про застосування цілодобового домашнього арешту, що вказує на те, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена лише шляхом взяття його під варту.
При цьому посилання сторони обвинувачення на наявність ризиків впливу ОСОБА_4 на свідків та вчинення нових кримінальних правопорушень суд визнає необґрунтованими, оскільки в період часу після 11.11.2025 обвинувачений подібних діянь не вчиняв.
Вирішуючи питання щодо розміру застави як альтернативи триманню під вартою, суд виходить з того, що, з огляду на попередню процесуальну поведінку обвинуваченого, такий розмір має складати не менше ніж половину від максимального розміру, встановленого законом.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 331, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Клопотання прокурора ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, починаючи з 17.02.2026 і до 17.04.2026 включно, з правом звільнення під заставу.
У разі внесення застави і звільнення підозрюваного з-під варти покласти, в межах строку дії даної ухвали, на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення у разі внесення застави, після її внесення та перевірки відповідного документа негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 17.04.2026 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали оголошений о 09 год. 00 хв. 19.02.2026.

Суддя ОСОБА_1