Справа № 496/3850/25
Провадження № 1-кп/496/281/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 в режимі вкз,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Біляївка обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000357 від 16.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в період часу з 18.01.2025 р. по 23.04.2025 р., діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, на території Біляївського (Одеського) району Одеської області, використовуючи мобільний телефон моделі «Redmi» імеі 1: НОМЕР_1 та імеі 2: НОМЕР_2 та контактний номер мобільного телефону НОМЕР_3 прив`язний до її облікового запису « ОСОБА_6 » у мобільному застосунку месенджера «Viber», який приєднаний до мережі Інтернет, будучи зареєстрованою в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) «Viber», здійснила поширення до загальнодоступної тематично-інформаційної групи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має 4 733 учасників повідомлення наступного змісту (мовою оригіналу):

- 18.01.2025 р. о 07:18 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Беляевский перекресток ()»;

- 18.01.2025 р. о 07:26 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Уехали на Выгоду»;

- 18.01.2025 р. о 07:49 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Поехали в сторону Беляевки»;

- 21.01.2025 р. о 07:29, 07:31 та 07:42 год. розміщені повідомлення наступного змісту: «Беляевский перекресток ( )», «Еще один приехал», «Второй уехал на Выгоду, погоня».

- 27.01.2025 р. о 08:36 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Через каменку проехали в сторону Васильевки менты и ІНФОРМАЦІЯ_4»;

- 17.02.2025 р. о 07:21 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Перекресток стоят менты и ІНФОРМАЦІЯ_4, на территории заправки в сторону ОСОБА_7 »;

- 17.02.2025 р. о 07.23 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Уехали в сторону Беляевки»;

- 01.03.2025 р. о 09:33 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Перекресток ();

- 19.03.2025 р. о 07:18 год. розміщено повідомлення наступного змісту: «Менты ІНФОРМАЦІЯ_4 поехали на Выгоду»;

- 11.04.2025 р. о 17:58 год. розміщене повідомлення наступного змісту: «Беляевский перекресток блок пост» та розміщено фото блок поста на якому зображений службовий автомобіль;

- 23.04.2025 р. о 07:20 розміщено повідомлення наступного змісту: «Менты и бус ІНФОРМАЦІЯ_4 погнали на Выгоду».

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, за вказаними у повідомленнях ОСОБА_8 датами, місцями дійсно співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно із представниками Національної поліції та Національної гвардії, НОМЕР_4 прикордонного загіну та інших військових формувань здійснювались мобілізаційні заходи.

Розповсюдження інформації про місця проведення мобілізаційних заходів призведе до зменшення людських мобілізаційних ресурсів, внаслідок надання військовозобов`язаним інформації про місця оповіщення. Такі дії ставлять під загрозу обороноздатність держави.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Суд, дослідивши матеріали подані прокурором в межах необхідних для укладення угоди, вважає, що кваліфікація інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення є вірною.

Згідно з умовами угоди обвинувачена під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, вчиненого нею за вищевказаними обставинами у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому злочині.

З урахуванням вимог статей 470 КПК України, прокурором під час прийняття рішення про укладення угоди враховано такі обставини:

а) поведінка обвинуваченої в ході досудового розслідування, а саме: щире каяття, сприяння слідству у розкритті злочину - надання показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення;

б) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, який полягає у можливості прискорити кримінальне провадження, скоротити витрати на використання робочого часу судових та правоохоронних органів, а також у забезпеченні невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення;

в) кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано;

г) потерпілих у провадженні немає, цивільний позов не заявлявся.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 визнала свою винуватість в обсязі підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також погодилась на призначення покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, а також на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, із покладенням обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинувачем про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому засіданні, цілком і повністю розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та просила їх затвердити, при цьому визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, щиро розкаялась. Судом їй роз`яснено, що укладення угоди не є виключає її вину та вона має право наполягати на продовженні розгляду кримінального провадження та ухвалення виправдального вироку, якщо вважає, що для цього існують підстави. Угода укладалась у присутності захисника, шляхом вільного волевиявлення без будь якого тиску.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Частина 1 ст. 114-1 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в цьому кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також, судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання) та підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до неї застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Сторони, підписуючи вказану Угоду, розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, оскільки обвинувачена раніше не судима, повністю визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаялась.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_4 , а саме те, що до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також позитивну службову характеристику з місця роботи, її поведінку як до, так і після вчинення злочинних дій, тобто обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення та те, що відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає за можливе призначити їй покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, а також на підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, із покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 спеціальну конфіскацію, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, а саме, конфіскувати у власність держави мобільний телефон моделі «Redmi» імеі 1: НОМЕР_1 та імеі 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , належні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлені та вилучені під час проведення обшуку 05.06.2025р. за адресою: АДРЕСА_1 .

Викривачі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Кримінальним правопорушенням не завдано збитки.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Також, ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді 06.06.2025 року Пересипського районного суду міста Одеси було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі - 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2025 року - 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Враховуючи те, що за ОСОБА_4 було внесено заставу відповідно платіжних інструкцій від 01.07.2025 року від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , квитанції ПриватБанка про сплату 01.07.2025 року ОСОБА_4 121 120 грн. та ОСОБА_10 - 121 120 грн. та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було припинено із обранням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 2 місяці, застава не звернута судом в частині майнових стягнень, суд задовольняє клопотання про повернення застави.

Керуючись п.1 ч. 3 ст. 314, ст. 370-372, 474, 615 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.07.2025 року між обвинуваченою у кримінальному провадженні № 0000357 від 16.06.2025 року ОСОБА_4 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушенняпередбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами основне покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 18.06.2025 року, справа № 523/8956/25, провадження № 1-кс/523/3434/25, а саме на речовий доказ: мобільний телефон моделі «Redmi» імеі 1: НОМЕР_1 та імеі 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , належні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлені та вилучені під час проведення обшуку 05.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

Застосувати спеціальну конфіскацію та вилучити безоплатно у власність держави мобільний телефон моделі «Redmi» імеі 1: НОМЕР_1 та імеі 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , належні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути заставодавцю - ОСОБА_9 , РНОКПП - НОМЕР_5 - заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка внесена за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 06 червня 2025 року по справі № 523/8956/25, провадження №1-кс/523/3433/25, за квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0,0,,1 від 01.07.2025 р. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, код отримувача 26302945.

Повернути заставодавцю - ОСОБА_10 , РНОКПП - НОМЕР_6 - заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яка внесена за ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 06 червня 2025 року по справі № 523/8956/25, провадження №1-кс/523/3433/25, за квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0,0,,1 від 01.07.2025 р. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, код отримувача 26302945.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1