Справа № 591/5109/26
Провадження № 1-кс/591/1179/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , отримав матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Сумської обласної прокуратури щодо не розгляду його заяв клопотань про визнання його потерпілим у ряді кримінальних проваджень, перекваліфікацію кримінальних проваджень за якими заявника визнано потерпілим, вчинення інших процесуальних дій та відсторонення від 08.04.2026 у кримінальних провадженнях та відвід слідчого 4 СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 від участі у кримінальних провадженнях ,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій він просить суд:

(1)зобов`язати працівників Сумської обласної прокуратури, які керують слідством у кримінальних провадженнях № 0000080, № 0014574, №0000604, розглянути його заяву клопотання 08.04.2026 про визнання його потерпілим та вручити пам`ятки про права та обов`язки потерпілого;

(2) вжити заходів щодо відсторонення слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах), розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 у зв`язку з його упередженістю й зацікавленістю від кримінальних правопорушень № 0009299, №0014574, №0000033;

(3) зобов`язати розглянути його заяви від 08.04.2026 та 09.04.2026 про перекваліфікацію діяння підозрюваних осіб.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Підсудність скарг, які подаються в порядку ст. 303 КПК України, положеннями глави 26 цього Кодексу, («Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»), не врегульовано взагалі.

Частиною першою ст. 306 КПК України лише визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Однак зазначені статті теж не містять вказівок щодо підсудності справ даної категорії.

Норми чинного КПК України визначають, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з аналізу ст. 32 КПК України щодо територіальної підсудності, слідує, що, у тому числі, і скарги на рішення, дії або ж бездіяльність слідчого, прокурора підлягає розгляду місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Виходячи з вимог вказаної норми Кримінального процесуального закону, скарги, клопотання подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. При цьому органом досудового розслідування є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів Бюро економічної безпеки України; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України (чч. 2-3 ст. 38 КПК України).

Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розділом 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, «Мельник проти України» від 28.03.2006.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга подана з порушенням територіальної підсудності, матеріали скарги необхідно повернути заявнику для звернення за територіальною підсудністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Сумської обласної прокуратури, яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальних правопорушеннях, в яких органом досудового розслідування значиться Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яке з 04.08.2025 знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Гетьмана Мазепи, 2, що є територією Ковпаківського району м. Суми та відноситься до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми.

При цьому, підсудність розгляду скарги визначається не за місцезнаходженням органу, що здійснює процесуальне керівництво, а за місцезнаходженням органу досудового розслідування, іншими словами - за підслідністю, з чого слідує, що скарги на дії процесуальних керівників у кримінальному провадженні не залежно від їх місцезнаходження, має розглядати слідчий суддя того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а не орган процесуального керівництва.

Отже слідчий суддя дійшов висновку про повернення скарги заявникові.

На підставі вищевикладеного, керуючись стст. 32, 218, 303, 304, 306, 309 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Сумської обласної прокуратури щодо не розгляду його заяв клопотань про визнання його потерпілим у ряді кримінальних проваджень, перекваліфікацію кримінальних проваджень за якими заявника визнано потерпілим, вчинення інших процесуальних дій та відсторонення від 08.04.2026 у кримінальних провадженнях та відвід слідчого 4 СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 від участі у кримінальних провадженнях - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді з дотриманням вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1