Справа №523/3044/26
Провадження №1-кс/523/2532/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипького районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одеса клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в матеріалах кримінального провадження за № 0003638 від 12.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження Пересипського районного суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003638 від 12.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003638 від 12.09.2025 за підозрою старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області від 14.11.2022 № 1818 о/с ОСОБА_6 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.

Водночас, наказом начальника ГУНП в Одеській області від 04.04.2022 № 404 о/с ОСОБА_7 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.

Крім того, наказом начальника ГУНП в Одеській області від 05.02.2021 № 163 о/с ОСОБА_8 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області.

Так, приблизно у січні місяці (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) 2026 року, у ОСОБА_6 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_8 , виник умисел та корисливий мотив на вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використанням своїх посад та наданих поводжень.

З цією метою, 11.02.2026 приблизно о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на автомобільній парковці поблизу багатоповерхового будинку за адресою: м. Одеса, пров. Шампанський, 3, підійшли до ОСОБА_9 , який вийшов з припаркового транспортного засобу марки «BMW» моделі «М5», державний номер НОМЕР_1 , представились працівниками карного розшуку та висунули вимогу останньому пред`явити документи, що посвідчують особу, та наказали залишатись поруч із ними, в противному випадку пригрозили застосуванням вогнепальної зброї.

На виконання вказаних вимог, ОСОБА_9 передав ОСОБА_6 своє посвідчення водія, де зазначено його особисті дані.

Після чого, нібито за результатами проведеної перевірки, ОСОБА_8 , керуючись злочинним умислом спрямованим на незаконне збагачення, за попередньою змовою групою осіб, використовуючи свою посаду та її значимість, висловила погрозу ОСОБА_9 про те, що він військовозобов`язаний та підлягає доставленню до ТЦК та СП, оскільки не має діючої відстрочи від мобілізації.

У подальшому, з метою реалізації злочинного плану, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повідомили ОСОБА_9 про намір провести обшук в його транспортному засобі марки «BMW» моделі «М5», державний номер НОМЕР_1 , який був припаркований поруч, на висловили вимогу останньому відчинити двері транспортного засобу, що ОСОБА_9 вимушено зробив перебуваючи під психологічним тиском працівників поліції.

Переглядаючи речі в салоні транспортного засобу марки «BMW» моделі «М5», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виявили прозорий пакет в якому містилась порошкоподібна речовина.

У свою чергу ОСОБА_9 пояснив, що це лікарські засоби від головного болю, на що останні повідомили ОСОБА_9 , що це наркотичний засіб, та тепер вони повинні викликати на місце події слідчо оперативну групу, вилучити цю речовину та транспортний засіб, а ОСОБА_9 затримати та помістити в ізолятор тимчасового тримання.

Далі, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, повідомили ОСОБА_9 про те, що лише за надання неправомірної вигоди у розмірі 5 000 доларів США вони не будуть вживати заходів щодо доставлення ОСОБА_9 до ТЦК та СП для мобілізації до лав ЗСУ та ще за 5 000 доларів США не будуть його затримувати та притягати до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів.

Таким чином, ОСОБА_9 повинен надати неправомірну вигоду загальним розміром 10 000 доларів США, на що останній вимушено погодився та зателефонував своїй дівчині з проханням взяти за адресою їх мешкання грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США та привезти за адресою: м. Одеса, пров. Шампанський, на що остання погодилась.

Так, приблизно о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_10 прибула у визначене місце та передала ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 10 200 доларів США, які були поміщені в паперовий конверт із надписом «Нова Пошта».

У свою чергу, ОСОБА_9 повернувся до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на виконання їх вимог передав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 10 200 доларів США (згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 11.02.2026 складало 438 925 гривень, при врахуванні курсу долару США до гривні на рівні 43,0318 гривень за 1 долар США) за не вжиття заходів щодо доставлення ОСОБА_9 до ТЦК та СП для мобілізації до лав ЗСУ та не затримання, в порядку ст. 208 КПК України, з метою подальшого притягнення до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи службовими особами правоохоронного органу, займаючи посади оперуповноважених, 11.02.2026 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою особистого незаконного збагачення, на виконання вимог одержали від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у загальному розмірі 438 925 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11.02.2026 о 20 годині 16 хвилин затримано працівниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України, а їх подальші протиправні дії припинені.

В подальшому, 16.02.2026 о 19 годині 47 хвилин, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, затримано ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, 16.02.2026 з «20» год. «10» хв. до «21» год. «06» хв. в ході проведення затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: 2 банкноти зовні схожі на долари США кожна номіналом 100 доларів США із наступними серійними номерами: QI 22081322 F та QJ 97787377 A, на загальну суму 200 доларів США, та 1 банкнота Євро номіналом 100 Євро із серійним номером № 4, які поміщено до сейф пакету М 002942; посвідчення працівника поліції на ОСОБА_8 серії ОДП № 038510, яке поміщено до сейф пакету М 002941.

Вказане речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту на речі, з метою огляду та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаного кримінального провадження та має суттєве значення для проведення повного, всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених речах, призначення відповідних судових експертиз тощо.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеного майна, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Представники власника майна адвокат ОСОБА_11 належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак до суду останній не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 131 ч. 2 п. 7 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди. Зазначені предмети та речі мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 16.02.2026 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно із постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про визнання речових доказів від 17.02.2026 року встановлено, що вилучене вищезазначене майно 16.02.2026 з «20» год. «10» хв. до «21» год. «06» хв. в ході проведення затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003638 від 12.09.2025.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що вилучені речі та документи можуть відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчим подано клопотання до суду про арешт майна 17.02.2026 року, що відповідає нормам ч. 5 ст. 171 КПК України.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно в ході затримання ОСОБА_8 - є доказом злочину.

Беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що слідчий у відповідності до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вилученого майна, також з метою збереження речового доказу та забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в матеріалах кримінального провадження за № 0003638 від 12.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 16.02.2026 року під час проведення затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-2 банкноти зовні схожі на долари США кожна номіналом 100 доларів США із наступними серійними номерами: QI 22081322 F та QJ 97787377 A, на загальну суму 200 доларів США, та 1 банкнота Євро номіналом 100 Євро із серійним номером № 4, які поміщено до сейф пакету М 002942;

-посвідчення працівника поліції на ОСОБА_8 серії ОДП № 038510, яке поміщено до сейф пакету М 002941.

Заборонити будь-яким особам відчужувати, розпоряджатись та користуватись майном на яке накладено арешт до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1