Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/6703/24
Провадження № 1-кп/279/307/25
У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в колегіальному складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем ОСОБА_4

та учасників крмінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , представника цивільного позивача ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , по клопотаннях прокурора провадженню №0000145 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України щодо запобіжних заходів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000145 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчує свою дію 16.05.2025 року.

Обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який закінчує свою дію 16.05.2025 року.

Завершення судового розгляду до спливу вказаного строку не можливо.

Прокурором подані клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів: ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотань про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту зазначено, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався і діє на даний час.

Встановлено, що для ведення воєнних дій на території України збройними силами Російської Федерації залучаються особи з числа місцевих жителів з метою коригування вогню, наведення цілей, збору інформації щодо дислокації підрозділів Збройних Сил України, проведення диверсійних операцій з метою дестабілізації ситуації в Україні, в тому числі пов`язаних зі знищенням або пошкодженням об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, створення окупаційних та незаконних альтернативних фейкових органів влади, вчинення інших дій, що сприяють веденню агресивної війни та диверсійно-розвідувальних операцій.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження громадяни України : ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, 14.08.2024 року приблизно о 14:20 годині, перебуваючи на 158 км. залізничної дороги (розвилка напрямків) сполученням Київ - Звягель, Київ-Ковель на перегоні Коростень-Пост-Південний 5 ГП неподалік від вулиці Шевченка м. Коростень, з метою ослаблення держави здійснили підпал об`єкта, який має важливе народногосподарське значення в умовах воєнного стану, а саме залізничної релейної шафи, що відповідає за контроль безпеки руху залізничного транспорту (ввімкнення світлових сигналів на світлофорах для автотранспорту, що перетинають залізничні колії на залізничному переїзді та спеціальні світлофори для машиністів залізничного транспорту), з метою виведення з ладу елементів управління залізничного транспорту Житомирської області. Внаслідок вказаних дій зазначену шафу було повністю знищено.

Наявні матеріали кримінального провадження свідчать про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, змовлятися між собою; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом нез`явлення до суду; продовжувати свою злочинну навмисну діяльність на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, зокрема вчиняти інші дії, спрямовані на ослаблення держави, дестабілізацію роботи об`єктів критичної інфраструктури, шляхом їх пошкодження або знищення.

На наявність підстав для тримання ОСОБА_8 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України; можливість повторно вчиняти протиправні дії, спрямовані на ослаблення держави, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Санкція вказаного злочину, у вчиненні якого обвинувачують ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі;

ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, тривалий час вживає наркотики, має непогашені судимості за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України.

Зібрані у ході досудового розслідування докази та підтверджені фактичні дані про обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання останнього під вартою.

ОСОБА_9 має постійне зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, фактичні дані про обставини вчинення злочину, а також суть та характер злочину, у вчиненні

якого обвинувачується ОСОБА_9 , наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, виправдовують продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати своє житло строком на 60 днів за місцем проживання.

Отже, підставою для продовження запропонованих обвинуваченим запобіжних заходів зазначається наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не припинились, сутність обвинувачення, характеризуючи відомості на обвинувачених, наявність у останніх сталих соціальних зв`язків, джерел доходу.

В свою чергу захисник ОСОБА_11 , заперечував щодо застосування продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які оголосила сторона обвинувачення, не обгрунтовані. Також у ОСОБА_8 на утриманні є хвора матір. До того ж просив суму застави визначити в розмірі від 20 до 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подані клопотання підтримав і просив задовольнити. Вказав, що з метою власної версії події обвинувачені можуть чинити тиск на свідків, які ще не допитувались, впливати на судовий розгляд. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 зауважив, що останній є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, після чого вчинив особливо тяжкий злочин, що маже вказувати на можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Представник потерпілої особи та представник цивільного позивача при розв`язанні клопотань покладаються на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що при розгляді клопотання прокурора покладається на позицію свого захисника.

Захисник ОСОБА_11 проти продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив і просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що прокурором безпідставно перелічені ризики, які зазначені у КПК. Вказав, що стосовно ОСОБА_8 обрано надто суворий запобіжний захід. Останній сприяв розкриттю злочину, не є його організатором. Намірів уникати суду у ОСОБА_8 не має.

Обвинувачений ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту не заперечив.

Захисник ОСОБА_10 погодилась з позицією свого підзахисного ОСОБА_9 .

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту суд зобов`язаний розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України, є встановлення поза розумним сумнівом факту винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

У кримінальному провадженні триває судове слідство, досліджено подані прокурором письмові докази, допитано потерпілу особу та цивільного позивача.

Допит свідків та обвинувачених не проведено.

З огляду на цю стадію кримінального провадження для вирішення питання продовження строку запобіжного заходу підлягають оцінці характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі у виді 15 років або довічного позбавлення волі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час

попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як особа ОСОБА_8 , до арешту не працював, постійного та стабільного джерела доходу не має, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину та нетяжкого злочину, інкриміноване правопорушення ( свою причетність до якого заперечує) вчинив під час іспитового строку, щодо посилання захисником на необхідність утримавати обвинуваченим хвору матір, суд враховує, що обвинувачений раніше не був правцевлаштований, стабільного джерела доходу ніколи не мав.

Ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства, суду.

Одночасно існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, наведені прокурором ризики є обґрунтованими та вмотивованими, що дають підстави для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-які обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, а також не виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи останнього, матеріали кримінального провадження не містять.

Одночасно при вирішенні порушеного питання враховується те, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (п.35 «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року).

З урахуванням наведеного, на даній стадії судового слідства жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти наявним ризикам.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Абз.8 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину , передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 437-442 КК України.

Разом з тим, вказана норма закону не є безальтернативною, про що зазначив Конституційний суд України у своєму рішенні від 19 червня 2024 року № 7-р(II)/2024 справі за конституційними скаргами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України

Суд, враховуючи загальний термін перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, стадію судового слідства та інші обставини кримінального провадження у їх сукупності, находить наявними підстави для залишеня визначенної ОСОБА_8 розміру застави у розмірі, визначеному ч.5 ст.182 КПК України, який достатньою мірою зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як особа ОСОБА_9 має родину та постійне зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає у повному обсязі, під час застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, покладених на нього процесуальних обов`язків не порушував, тому продовження обраного запобіжного заходу є достатнім та обґрунтованим.

Так, запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Відповідно до норм ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням наведеного клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обраних стосовно останніх запобіжних заходів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити, з визначеною заставою у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 гривень до 10.07.2025 року включно.

Ухвала в частині запобіжного заходу ОСОБА_8 діє до 10.07.2025 року.

Копію ухвали направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту продовжити до 10.07.2025 року.

Заборонити ОСОБА_9 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово .

Зобов`язати ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до Коростенського міськрайонного суду Житомирській області, не відлучатись з місця проживання без дозволу суду, утриматись від спілкування з учасниками даного кримінального провадження (свідками, потерпілою стороною, іншим обвинуваченим).

Контроль за виконанням ухвали в частині застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на ВП №3 (м Радомишль) ЖРУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3