Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2843/26
Номер провадження 1-кс/711/980/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000085 від 03.03.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Авдіївка, Донецької області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням останнього у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», із можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000085 від 03.03.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Встановлено, що постановою КМУ № 1338 від 15.11.2024 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» визначено, що до введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», з 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

Проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.

У закладах охорони здоров`я, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, у строк до 3 грудня 2024 року визначається та затверджується наказом керівника такого закладу охорони здоров`я перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд, а також перелік адміністраторів для забезпечення роботи таких команд.

Повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я припиняються 31 грудня 2024 року.

Відповідно до п.4 Положення «Про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі Положення) експертні команди

у своїй роботі керуються Конституцією України, Законом України «Про запобігання корупції», іншими законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами.

Згідно абз.6, 9, 15 п.9 Положення експертні команди встановлюють групи (підгрупи) інвалідності, фіксують причини та час її настання відповідно до підтверджувальних документів; встановлюють потребу в догляді; встановлюють причинний зв`язок інвалідності осіб за наявністю документів, що їх підтверджують, визначених пунктом 22 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи».

Так, згідно розпорядження Черкаської обласної військової адміністрації № 600 від 12.12.2024 «Про затвердження переліку закладів охорони здоров`я Черкаської області, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», затверджено перелік закладів охорони здоров`я Черкаської області, в яких організовується проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, в тому числі КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, а статус закладу в спроможній мережі визначено, як «Кластерний заклад охорони здоров`я».

Відповідно до наказу директора КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради від 22.01.2026 № 32 затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради.

Враховуючи вище викладене, лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради згідно наказу директора КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради від 22.01.2026 № 32 наділені функціями представників влади за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, тобто останні є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Також, згідно з положеннями статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, в тому числі лікарям, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Так, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, в період часу з лютого 2026 року по 20 березня 2026 року під час особистих зустрічей із ОСОБА_8 , вимагав та одержав від останнього неправомірну вигоду для себе та третіх осіб, за здійснення впливу на прийняття рішення посадовими особами експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради щодо встановлення групи інвалідності на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, які відповідно до Примітки до ст.369-2 КК України та ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є особами, уповноваженою на виконання функцій держави, та які мали скласти та видати медичні документи щодо встановлення групи інвалідності ОСОБА_8 , усупереч положень чинного законодавства, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

24.02.2026, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи у кафе «Бейкері», що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 174, під час зустрічі з ОСОБА_5 , де запитав останнього щодо процедури законного отримання групи інвалідності, оскільки за станом здоров`я є законні підстави на її оформлення. Під час спілкування 19.02.2026 ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , в ході якої останній повідомив, що має знайомих у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, які можуть допомогти отримати рішення про встановлення 3-ї групи інвалідності строком на 1 рік.

Надалі, 24.02.2026 ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_8 на мобільний номер НОМЕР_1 , де в ході телефонної розмови ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_8 , що може в подальшому здійснити вплив на експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, які здійснять складання та видачу медичного документу про встановлення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності, за що останньому необхідно буде сплатити грошові кошти в сумі 8500 доларів США, з метою позитивного вирішення питання та уникнення штучних перешкод в їх отриманні та ОСОБА_5 висунув вимогу передачі всієї щодо передачі суми неправомірної вигоди на перед до початку виготовлення медичних документів про встановлення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності.

Надалі, 27.02.2026 ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність дій, в тому числі медичних працівників, звернувся до працівників Управління служби безпеки в Черкаській області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання ним та третіми особами неправомірної вигоди в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) доларів США за здійснення впливу на експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, які здійснять складання та видачу медичного документу про встановлення ОСОБА_8 ІІІ групи інвалідності, ОСОБА_5 , 20.03.2026 приблизно о 11 годині 55 хвилин, знаходячись за місцем фактичного проживання в АДРЕСА_2 в телефонній розмові з ОСОБА_8 , повідомив останньому спосіб одержання неправомірної вигоди в сумі 8500 доларів США, а саме вказав на необхідність перерахувати вищевказану суму неправомірної вигоди на крипто-гаманець, який повідомить надісланим повідомлення на месенджер «WhatsApp».

Так, 20.03.2026 о 10:35 годині ОСОБА_5 у месенджері «WhatsApp» направив повідомлення ОСОБА_8 , з наступним змістом: номер крипто-гаманця, а саме TR6hay2HJX6cm5vmquLUxKEt Mo2snmvaiQ.

У подальшому ОСОБА_8 20.03.2026 близько 15:00 години, виконуючи вимогу ОСОБА_5 , щодо способу одержанням ним та третіми особами неправомірної вигоди в сумі 8500 доларів США, за здійснення впливу на прийняття рішення посадовими особами експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради щодо встановлення 3 групи інвалідності ОСОБА_8 , направився до фінансової установи «Фінлі», розташованої за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 258, де 20.03.2026 близько 15.02 години, після чого за вимогами ОСОБА_5 здійснив перерахування частини неправомірної вигоди в сумі 100 доларів США на крипто-гаманець, а саме TR6hay2HJX6cm5vmquLUxKEt Mo2snmvaiQ, який надав ОСОБА_5 .

В подальшому, 20.03.2026 близько 15.02 години ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні фінансової установи, за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 258 зателефонував через месенджер «WhatsApp» до ОСОБА_5 , з приводу перевірки достовірності реквізитів та підтвердження отримання частини раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 100 доларів США, де цього ж дня через хвилину ОСОБА_5 зателефонував через месенджер «WhatsApp» до ОСОБА_8 , де повідомив, що кошти в сумі 100 доларів США надійшли на крипто-гаманець, а саме: TR6hay2HJX6cm5vmquLUxKEt Mo2snmvaiQ, у ході розмови ОСОБА_5 підтвердив фактично отримання частини неправомірної вигоди в сумі 100 доларів США та висунув вимогу ОСОБА_8 перерахувати на зазначений ним крипто-гаманець TR6hay2HJX6cm5vmquLUxKEt Mo2snmvaiQ другу частину неправомірної вигоди у сумі 8400 доларів США.

20.03.2026 о 17.34 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

21.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується доказами, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 20.03.2026; протоколом огляду, помітки та вручення грошових коштів з додатками від 20.03.2026; протоколом обшуку від 20.03.2026, іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.369-2 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу та інші обставини, існують ризики, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено всіх причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також існують ризики незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти нові кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти аналогічні.

Згідно вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

Метою застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, спробам з його боку переховуватися від правоохоронних органів та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може ухилитися від слідства та суду, оскільки він документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон, серії і номер НОМЕР_2 , дійсний до 12.01.2028, в зв`язку з чим, не будучи обмеженим в свободі пересування, матиме можливість виїхати за межі України, таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також ОСОБА_5 є уродженцем м. Авдіївка, Донецької області та може виїхати на тимчасові окуповані території, з якими імовірно підтримує відносини та може виїхати за межі міста Черкаси, усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а його соціальні зв`язки та стан здоров`я, дозволяють безперешкодно залишити територію України, а також переховуватись від суду на її території.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджує ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На даний час не встановлено повного кола осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення є ОСОБА_11 , та в подальшому ОСОБА_5 та інші причетні особи експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради які матимуть можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 матиме можливість безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , з метою схилення останнього до зміни показів, переслідуючи при цьому мету уникнення від кримінальної відповідальності, що підтверджує ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, який передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи, тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яке передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також враховуючи суспільний резонанс викликаний його протиправними діями, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, у даному випадку не спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного.

У зв`язку з вище викладеним та недопущення повторення вчинення кримінального правопорушення, слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у даному випадку не спроможні забезпечити належну поведінку підозрюваного, та останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тим паче в умовах правового режиму воєнного стану.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, у разі задоволення клопотання, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, слідчий та прокурор вважають за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги розмір отриманої ОСОБА_5 неправомірної вигоди в сумі 8500 доларів США, а також майновий стан, визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Саме такий розмір застави на думку органу досудового розслідування, при тому, що він не є максимальним, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_5 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків. Разом з тим, у разі внесення застави, орган досудового розслідування просить покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування із ОСОБА_11 , свідком ОСОБА_8 та понятими;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому завданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000085 від 03.03.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. Враховуючи ризики, передбачені п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з утриманням останнього у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», із можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_5 визнає фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, окрім вимагання грошових коштів. Заперечує щодо задоволення клопотання у вигляді тримання під вартою. Вважає, що можливе застосування більш м`якішого запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав думку колеги.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що вину визнає частково, додав, що не раз йому відмовляв, однак той наполягав. Просив врахувати, що він на даний час не працює, проживає сім`єю та має на утриманні півторамісячну доньку. Просить відпустити його додому.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положення статті 178 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

20.03.2026 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

21.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст.ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому в провину злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 08 років з конфіскацією майна, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване кримінальне правопорушення, у разі необрання запобіжного заходу, матиме реальну можливість змінити місце проживання, а тому існує обґрунтований ризик, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування.

При цьому, слід врахувати, що дії підозрюваного були вчинені в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, тому усвідомлюючи резонанс їсть вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик може існувати сам по собі та в сукупності із іншими ризиками, в даному випадку недоречне посилання сторони захисту на відсутність підтвердження даного ризику, адже до підозрюваного застосовано затримання в порядку ст.208 КПК України, а тому таке посилання недоречне та може підтверджувати дієвість у застосуванні запобіжного заходу як тримання під вартою.

В свою чергу, на даний час не встановлено повного кола осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено, можливість причетності інших осіб, та в подальшому ОСОБА_5 , інші причетні особи експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради матимуть можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає цілком обґрунтованим доводи слідчого та прокурора щодо наявності ризиків передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки останній зацікавлений у зміні ними своїх показань та з матеріалів кримінального провадженні йому відомо їх анкетні дані. У зв`язку з цим для ухилення від кримінальної відповідальності він може впливати на свідків шляхом умовлянь, залякувань, погроз, примусу, з метою зміни останніми їх показань на його користь. Таким чином він матиме можливість уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, наявність на утриманні малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність зазначених стороною захисту обставин, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення на момент початку досудового розслідування та оголошення підозри останньому.

Також належно оцінено при застосуванні виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і значення для суспільства кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній. Тому, на даний час застосування такого запобіжного заходу є вкрай виправданим у світлі нинішніх подій. Таким чином, взяття особи під варту може також бути виправдано, якщо наявні підстави вважати, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, якщо вони реально переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, сімейний стан.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваному, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також можливості вчинення інших протиправних діянь.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На момент розгляду клопотання стороною захисту не надано доказів неможливості застосування тримання під вартою за станом здоров`я та серйозного його погіршення.

Водночас, згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст.183 цього Кодексу підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст.177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

При обрахунку розміру застави слідчий суддя враховує частину 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII якою встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Таким чином, при визначенні розміру прожиткового мінімуму, як розрахункової величини для визначення застави, слід застосовувати розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб встановлений Законом "Про бюджет на 2026 рік" на 1 січня поточного року, тобто 3 328 грн.

За таких обставин, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, а саме те що підозрюваний, не є інвалідом, зі слів розлучений, орган досудового розслідування не аргументував та не довів можливість сплати застави у розмірі, що зазначено у клопотанні, посилаючись на суму неправомірної вигоди, яка була задокументована, а також встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , тому визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн. 00 коп., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст.194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, задля досягнення дієвості запобігання ризикам негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, передбачених п.п.1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Визначаючи строк тривалості застосування попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.1, 2 ст.197 КПК України, на період часу у 60 днів, слідчий суддя враховує, що підозрюваного ОСОБА_5 було затримано 24.02.2026, про що свідчить відповідний протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину. Таким чином, слід визначити строк застосування запобіжного заходу до 20.03.2026 включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000085 від 03.03.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18.05.2026, включно.

Строк тримання під вартою обраховувати з моменту затримання 20.03.2026.

Визначити альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000085 від 03.03.2026.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування з ОСОБА_11 , свідком ОСОБА_8 та понятими;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного на строк 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали в частині застосування тримання під вартою визначити до 18.05.2026, включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ та/або ІТТ №1 м. Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25.03.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1