КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2738/2026 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

03 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванопіль Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2020 до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 ,

представника ВК (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9 ,

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом під час особливого періоду ОСОБА_7 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд вказав, що хоч ОСОБА_7 є засудженим, стосовно якого, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 81-1 КК України, не встановлено заборони щодо можливості застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби і навіть військовою частиною НОМЕР_1 від 17.07.2025 року відібраний для проходження військової служби за контрактом, проте, застосування такого умовно - дострокового звільнення є правом, а не обов`язком суду, і тому, враховуючи всі наявні у справі докази, суд не вбачав підстав для задоволення клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом під час особливого періоду ОСОБА_7 . Так, суд врахував, що засуджений ОСОБА_7 отримав військовий квиток 04.08.3035, не проходив військову службу до 2022 року і не має базових навичок військової підготовки, неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, передбачених ст. ст. 187, 146 КК України, вперше притягувався до кримінальної відповідальності у віці 16 років, починаючи з 1998 року 13 років свого життя провів у місцях позбавлення волі, до засудження не працював та має негативне ставлення до праці, регулярно вживав алкоголь, характеризується негативно, порушує режим відбування покарання в установі, зокрема має 13 стягнень та 0 заохочень, з яких 11 стягнень не знято та не погашено у встановленому законом порядку, бажання працювати не виявляє, з іншими засудженими конфліктний. Крім того, відповідно до висновку установим виконання покарань, рівень ризику повторного злочину є середнім, а небезпеки для суспільства - високим. Також оцінюючи його поточну поведінку, ОСОБА_7 не намагається виправитися та жити в підпорядкуванні, що свідчить про неодноразові порушення дисципліни в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)».

При цьому суд зауважив, що умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби за контрактом є винятком, який може бути застосований не лише у випадку формальної відповідності вимогам проходження військової служби, а разом із доведенням та стабільністю виправлення особи, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, як зазначив суд, ОСОБА_7 , виявивши бажання нести військову службу в лавах ЗСУ, повинен усвідомлювати необхідність дисципліни, яка є основою будь-якої армії, а особливо під час військової служби в умовах реальної загрози безпеці держави, а тому з урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність ухвали, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року та задовольнити клопотання начальника ДУ «Білоцерківської виправної колонії (№35)» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом під час особливого періоду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що засуджений ОСОБА_7 пройшов військово-лікувальну комісію, за результатами якої його було визнано придатним до військової служби, командиром військової частини НОМЕР_1 була надана письмова згода про прийняття засудженого на військову службу за контрактом та було прийнято рішення комісії установи про можливість застосувати умовно-дострокове звільнення, а тому вважає, що ухвала про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом під час особливого періоду ОСОБА_7 має бути скасована.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора та представника ВК, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2020 ОСОБА_7 засуджений ч 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України на 10 років з конфіскацією майна. Цим же вироком, зараховано в строк час попереднього ув`язнення, з 19.12.2017 року по 23.04.2020 року.

Початок строку покарання ОСОБА_7 є 24.04.2020, кінець строку покарання 19.12.2027. Відтак, станом на 09.09.2025 року ОСОБА_7 відбуває призначене йому основне покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» та залишок не відбутого ним покарання у виді позбавлення волі, на момент розгляду справи судом першої інстанції, становив 2 роки 3 місяці 10 днів.

Начальник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_11 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контактом засудженого ОСОБА_7 .

Як зазначено в ч. 1 ст. 81-1 КК України, під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, ч. 4 ст. 286-1, ст. 348 цього Кодексу, а також до засуджених службових осіб, які згідно з підпунктом 1 п. 3 примітки до ст. 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Як слідує з матеріалів провадження, суд першої інстанції при розгляді клопотання ретельно та належним чином перевірив доводи щодо наявності підстав, передбачених ст. 81-1 КК України та обґрунтовано дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контактом засудженого ОСОБА_7 .

При цьому, судом першої інстанції, було враховано, що ОСОБА_7 є засудженим, стосовно якого, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 81-1 КК України, не встановлено заборони щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби. Останній відповідно до наявної в матеріалах справи заяви виявив бажання проходити військову службу за контрактом. Згідно із доданою до клопотання письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2025 № 4467, вказаною частиною попередньо був відібраний для проходження військової служби за контрактом.

Станом на 09.09.2025 засудженому ОСОБА_7 виповнилося повних 43 роки, тобто відповідно до положень статей 21-5, 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він відповідає віковим вимогам проходження військової служби за контрактом.

Згідно доданої до клопотання копії військово-облікового документу серії АВ № 971360 військовозобов`язаний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до доданої до клопотання копії картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії від 13.06.2025, ОСОБА_7 за результатами проведеного медичного огляду, визнаний придатним до військової служби.

Також, судом першої інстанції, було враховано дані про особу засудженого ОСОБА_7 , який отримав військовий квиток 04.08.2025, не проходив військову службу до 2022 року і не має базових навичок військової підготовки, неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів передбачених ст. 187, 146 КК України, вперше притягувався до кримінальної відповідальності у віці 16 років, починаючи з 1998 року 13 років свого життя провів у місцях позбавлення волі.

Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній раніше був засуджений за інший насильницький злочин, а саме за розбій (ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 187 КК України). Звільнений 19.03.2007 за відбуттям строку покарання в 6 років, та після звільнення вчинив ряд насильницьких злочинів (вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2019 року засуджений за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна). Наразі відбуває покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2020 року за ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України, засуджений до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна

До засудження ОСОБА_7 не працював та має негативне ставлення до праці. Зі слів регулярно вживав алкоголь, має нестійку мотивацію до припинення вживання, що змінюється залежно від оточуючих. За час відбування покарання в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» характеризується негативно, порушує режим відбування покарання в установі. На виробництві установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Ставлення до праці негативне. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості.

Протягом строку відбування покарання характеризується негативно. Має 13 стягнень та 0 заохочень, з яких 11 стягнень не знято та не погашено у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до висновку установи виконання покарань рівень ризику вчинення повторного злочину є середнім, а небезпеки для суспільства - високим. Також, оцінюючи його поточну поведінку в установі виконання покарання ОСОБА_7 не намагається виправитися та жити в підпорядкуванні, що свідчить про неодноразові порушення дисципліни в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)».

З огляду на наведене, а також позицію засудженого, який шкодує, що був викритий правоохоронними органами, та вважає, що з ним вчинили несправедливо, негативно ставиться до працівників органів та установ виконання покарань, аналогічно в судовому засіданні повідомив, що має власну думку, та готовий виконувати лише ті накази, які на його думку є законними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для застосування ст.81-1 КК України щодо ОСОБА_7 .

Більш того, під час апеляційного перегляду встановлено, що наказом начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_10 від 15.09.2025 рішення комісії ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», в частині клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, засудженого ОСОБА_7 (протокол №6-МОБ від 27.05.2025 скасовано, зважаючи на допущене 08.09.2025 засудженим ОСОБА_7 грубе порушення вимог режиму утримання, а саме здійснення фізичного опору працівникам установи, за що 09.09.2025 на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятору на 14 діб, що свідчить про те, що він не бажає проходити службу в Збройних силах України, а в такий спосіб намагається ухилитись від відбування покарання.

Згідно витягу із протоколу №11-МОБ від 23.09.2025 комісією ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» відмовлено у застосуванні ст. 81-1 КК України, у зв`язку із недостатнім ступенем виправлення та наявністю сумнівів щодо дійсних намірів засудженого.

Таким чином, враховуючи у сукупності зазначені вище обставини, а також те, що умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби за контрактом є винятком, який може бути застосований не лише у випадку формальної відповідності вимогам проходження військової служби, а разом із доведенням та стабільністю виправленості особи, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контактом засудженого ОСОБА_7 .

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 за результатами ВЛК було визнано придатним до військової служби та командиром військової частини НОМЕР_1 була надана письмова згода про прийняття засудженого на військову службу за контрактом, а тому оскаржувана ухвала має бути скасована, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки те, що засуджений лише формально відповідає вимогам закону не є достатньою підставою для застосування положень ст.81-1 КК України. Умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби є пільговим інститутом кримінального права, та разом із спеціальними умовами, суд також має враховувати і загальні умови передбачені ст. 81 КК України.

Участь засудженого в обороні держави, яка можлива через умовно-дострокове звільнення для проходження військової служби за контрактом, не є способом уникнення або заміни покарання, а навпаки - передбачає виконання складного, ризикованого й надзвичайно відповідального завдання в умовах реальної небезпеки для життя. Така форма умовно-дострокового звільнення, закріплена у статті 81-1 Кримінального кодексу України, має пільговий характер і передбачає надання особі особливого рівня довіри з боку держави. Вона може бути застосована лише у випадках, коли засуджений не лише формально відповідає вимогам закону, але й своєю поведінкою довів готовність дотримуватись дисципліни, виявив ознаки виправлення та сформовану відповідальність перед суспільством. Це звільнення не є правом засудженого, а є винятковим правом суду, яке реалізується з урахуванням не лише правових, але й морально-етичних критеріїв.

Між тим, сукупність обставин, які свідчать про тривале злочинне спрямування поведінки ОСОБА_7 , допущення ним, вже після ухвалення комісією рішення про звернення до суду з клопотання в порядку ст. 81-1 КК України, грубого порушення вимог режиму утримання, а саме здійснення фізичного опору працівникам установи, його поведінка за весь час відбування покарання, а також його власне бачення проходження військової служби, на переконання колегії суддів, свідчить не лише про те, що він не готовий змінювати своє життя після звільнення, а й вказує на відсутність в нього реального бажання проходити військову службу, та наявність лише наміру уникнути відбування покарання за вчинений ним злочин.

З огляду на наведене, доводи захисника про неправомірність прийнятого рішення, колегія суддів вважає безпідставними.

Належить додатково зазначити, що застосування положень ст. 81-1 КК України є не обов`язком, а правом суду, яке реалізується дискреційно, з урахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 не вбачає.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом під час особливого періоду ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3