КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/9615/26 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2821/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Апеляційного суду міста Києва від 18.10.2012 за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, вироком Дарницького районного суду міста Києва від 15.03.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано у кримінальному провадженні № 0002576 від 24.09.2025 до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 13 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту його затримання, а саме: 13.02.2026 о 10 год. 55 хв.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якоювідмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_10 погодженого прокурором ОГП ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002576 від 24.09.2025.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, так як при розгляді справи суд першої інстанції неналежним чином надав оцінку доказам, що надавались сторонами.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, які просили її задовольнити з наведених в ній підстав, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі сторони захисту доводи, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002576 від 24.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. З ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим:

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 18.10.2012 за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком 5 років.

Покарання відбував в Ізяславській виправній колонії у Хмельницькій області (№31) до 27.04.2016. Під час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони, допустив 21 порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього 21 раз накладались дисциплінарні стягнення. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.05.2016 (справа №675/1068/16-к) засудженому ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на 20 місяців і обмеження щодо поведінки піднаглядного.

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 15.03.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

За час перебування на обліку у Дарницькому РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 зарекомендував себе з негативної сторони. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27.05.2021 (справа №753/24075/17) у задоволенні подання Дарницького РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Крім того, ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків не зробив, не бажаючи ставати на шлях виправлення, тобто процесу позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, був притягнутий до кримінальної відповідальності:

- у кримінальному провадженні № 0004128 від 22.10.2018, в якому ОСОБА_7 14.06.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0001606 від 09.03.2020, в якому ОСОБА_7 10.03.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0006545 від 04.09.2019, в якому ОСОБА_7 29.04.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0000250 від 25.03.2021, в якому ОСОБА_7 13.10.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 186 КК України;

- у кримінальному провадженні № 0003394 від 25.11.2021, в якому ОСОБА_7 27.11.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.11.2021 (справа №755/19787/21) у кримінальному провадженні № 0003394 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Перебуваючи в умовах ДУ «Київський слічий ізолятор» ОСОБА_7 , будучи засудженим та притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів, підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи ставати на шлях виправлення, не підкорюючись вимогам адміністрації установ виконання покарань, чинного законодавства України, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, здобув повагу і авторитет серед інших ув`язнених.

Маючи попередньо здобутий серед засуджених осіб, в тому числі в місцях позбавлення волі, кримінальний авторитет, як особи, яка веде «правильний» з точки зору «злодійських традицій» спосіб життя, у період тримання в слідчому ізоляторі з 27.11.2021 по 15.06.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за невстановлених обставин ОСОБА_7 було визначено статус особи, яка уповноваженим наглядати за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах «неписаних законів» поведінки, так званим «смотрящим» за корпусним відділенням, в якому утримуються засуджені до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2022 (у справі №755/3913/22) ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнившись із ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , не маючи наміру ставати на шлях виправлення та не бажаючи процесу позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки, маючи зв`язки серед ув`язнених, прийняв рішення щодо можливості особистого протиправного збагачення за рахунок вимагання коштів від ув`язнених до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Водночас усвідомлюючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не зможуть, оскільки така протиправна діяльність потребує чітких та узгоджених дій, координації значної кількості людей, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, вступив у злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами із числа ув`язнених в ДУ «Київський слідчий ізолятор», які поділяли погляди щодо можливості незаконного протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі насильницьких.

Згідно розподілених ролей ОСОБА_7 отримував від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа ув`язнених в ДУ «Київський слідчий ізолятор» інформацію щодо осіб, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та, перебуваючи на свободі, здійснював збирання інформації щодо матеріального стану вказаних осіб. Отримавши вказані відомості, ОСОБА_7 повідомляв невстановленим досудовим розслідуванням особам з числа ув`язнених в ДУ «Київський слідчий ізолятор» які, у свою чергу із застосуванням погроз та вчиненням насильницьких дій, здійснювали вимагання коштів та передачі майна.

Так, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.02.2024 у справі №757/6599/24-к відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000091 від 13.04.2023, в якому останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. З, 4, 5 ст. 190 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_11 було поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2024 року ОСОБА_7 отримав від невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа ув`язнених в ДУ «Київський сдіжчий ізолятор» інформацію щодо ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на особисте протиправне збагачення, достовірно знаючи, що у користуванні ОСОБА_11 є автомобіль марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 прийняв рішення щодо незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом та довів вказану інформацію невстановленим досудовим розслідуванням особам з числа ув`язнених в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

У березні 2024 року, більш точний досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.03.2024 невстановлений досудовим розслідуванням чоловік із числа ув`язнених в ДУ «Київський слідчий ізолятор», діючи відповідно відведеної йому ролі, увійшов до камерного приміщення №204 ДУ «Київський слідчий ізолятор», що за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, в якому утримувався ОСОБА_11 , наказав останньому слідувати за ним та привів до камерного приміщення №152, в якому на той момент знаходилися невстановлені досудовим розслідуванням особи з числа ув`язнених, в загальній кількості близько 10 чоловік.

Перебуваючи в камерному приміщенні №152 ДУ «Київський слідчий ізолятор», що за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13 невстановлені досудовим розслідуванням особи, повідомили ОСОБА_11 про володіння інформацією щодо наявності у нього автомобіля марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_2 та, погрожуючи, почали вимагати передачі вказаного автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, із подальшим його переоформленням на іншу особу. На підтвердження своїх намірів невстановлені досудовим розслідуванням особи, доповнюючи дії один одного, почали завдавати тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що було на систематичній основі і тривало до 19.03.2024.

При цьому, під час вчинення насильницьких дій та спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 надавали невстановлений мобільний телефон, за допомогою якого у мобільному додатку Telegram останній мав телефонувати близьким щодо передачі автомобіля марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а також подальшого переоформлення автомобіля на іншу особу.

Сприймаючи загрози як реальні та достовірно знаючи про факти спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, 19.03.2024 ОСОБА_12 відправила кур`єрською доставкою ключ від автомобіля марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу невстановленій особі, контакти якої їй надали під час телефонної розмови.

Цього ж дня, невстановлена досудовим розслідуванням особа, виконуючи відведену безпосередньо їй роль у спільному, розробленому ОСОБА_7 злочинному плані, спрямованому на особисте протиправне збагачення, перевезла автомобіль марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_2 від будинку за адресою: м.Київ, вул. Джона Маккейна, 3 до житлового комплексу «Паркленд», за адресою: м. Київ, вул. Промениста, 44.

У подальшому, 21.03.2024 ОСОБА_7 , перебуваючи на паркувальному майданчику ЖК «Паркленд», що за адресою: м. Київ, вул. Промениста, 44 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи ключі від автомобіля марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_2 , за допомогою системи pay-pass свого мобільного телефону розрахувався за паркування та відігнав вказаний автомобіль за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігав до 22.03.2024, тобто до вилучення автомобіля працівниками поліції.

Отже, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, у тому числі ув`язненими в ДУ «Київський слідчий ізолятор», вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

13.02.2026 ОСОБА_7 , о 10 год. 55 хв. під час спроби незаконного перетину державного кордону України затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Цього ж дня ОСОБА_7 в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276,277,278 КПК України повідомлено про підозру у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, предметом якого є транспортний засіб, вартість якого в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

14.02.2026 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, без визначення розміру застави.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання винуватим підозрюваному ОСОБА_7 загрожує покарання за особливо тяжкий злочин, передбачений ч. З ст. 289 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

На даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, сторона обвинувачення вважала, що тільки застосування саме найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зможе усунути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України також просив не визначати розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

14.02.2026 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано у кримінальному провадженні № 0002576 від 24.09.2025 до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 13 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту його затримання, а саме: 13.02.2026 о 10 год. 55 хв.

Відповідно до ст. 177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею в цілому прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання, було вислухано пояснення підозрюваного,думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 , у вчиненні ним кримінального правопорушення в достатній мірі підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:

- заявою ОСОБА_11 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

- протоколом огляду від 22.03.2024, в ході якого автомоліль марки BMW Х7 н.з. НОМЕР_2 вилучено за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7;

- протоколом огляду відеозапису від 09.12.2025;

- рапортом заступника начальника відділу ДКР НП України ОСОБА_13 ;

- протоколом огляду від 22.03.2024;

- протоколом обшуку від 22.04.2024 за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протоколом огляду від 10.12.2025;

- протоколом допиту ОСОБА_14 від 11.12.2025;

- протоколом пред`явлення для впізнання свідку ОСОБА_14 від 11.12.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20.01.2026;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 від 10.02.2026;

- відомостями з ДУ «Київський слідчий ізолятор» щодо ОСОБА_7 ;

- вироком від 23.04.2012 у справі №1-714/11;

- ухвалою Ізяславського районного суду Хмельниццької області від 11.03.2015 у справі №675/319/15-к;

- ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.05.2016 у справі №675/1068/16-к;

- вироком Дарницького районного суду міста Києва від 15.03.2018 у справі №753/24075/17;

- ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі №753/24075/17;

- ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.10.2019 у справі №758/13392/19;

- ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №753/4553/20;

- ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.05.2020 у справі №753/8115/20;

- ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.10.2021 у справі №761/38045/21;

- ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23.03.2022 у справі №755/2736/22;

- ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №761/11324/22;

- відомостями з ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.02.2026;

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 13.02.2026 в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколами про адміністративне правопорушення від 13.02.2026 ЗхРУ №001389Е та №001388Е;

- висновком експерта від 10.02.2026 №СЕ-19-26/3831-ТТ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, виходячи з даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 289 КК України,підтверджується даними, що містяться в матеріалах справи, про що обґрунтовано вказав в ухвалі слідчий суддя щодо причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Колегією суддів також встановлено, всупереч твердженням сторони захисту, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею під час розгляду клопотання, при аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особи ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, з урахуванням матеріалів клопотання та пояснень сторін у судовому засіданні, вбачав наявними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з таких підстав.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), підтверджується тим, що ОСОБА_7 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки відповідальність за вчинення інкримінованого злочину передбачена у вигляді позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Також, вказаний ризик підтверджується тим, що 04.02.2026 та 13.02.2026 ОСОБА_7 двічі намагався незаконно перетнути державний кордон України, про що свідчать відповідні протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), підтверджується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення злочину, всіх вчинених ними епізодів ч злочинів, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжкого злочину підозрюваний ОСОБА_7 може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), полягає в тому, що, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. На теперішній час, не встановлено всіх учасників вчинення злочину, у зв`язку з чим існують ризики вчинення такими особами за вказівкою підозрюваного протиправних дій по відношенню до учасників кримінального провадження.

Разом з цим, слід врахувати що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто, ризик впливу на свідків існує на початковому етапі кримінального провадження, як при зібранні доказів, так і до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), то останній полягає у тому, то підозрюваний ОСОБА_7 може підбурювати інших осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Окрім цього, перебуваючи на волі підозрюваний зможе попередити інших учасників, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Також, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється) оскільки підозрюваний ОСОБА_7 вже був неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, звільнившись із місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності, а необхідність в отриманні Джерел доходів, для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень.

Зазначені ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, колегія суддів, бере до уваги, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вивченням особи підозрюваного, колегією суддів на даний час не встановлено обставин, які б перешкоджали утриманню під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи наявність ризиків, підвищену суспільну-небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 злочину, колегія суддів дійшла до переконання, що загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинення злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника не заслуговують на увагу.

Разом із цим, враховуючи, фактичні обставини даних повідомлення про підозру, конкретні обставини кримінального провадження та суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, всупереч твердженням апелянта, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, інші дані, які характеризують особу підозрюваного, дають підстави слідчому судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України з огляду на те, що інкримінований злочин, вчинено із застосуванням насильства, а також з огляду на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2026 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4