Справа № 530/269/26
Номер провадження 1-кп/530/124/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2026 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду м. Зіньків, Полтавської області в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження №0000024 від 05.02.2026 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Шилівка Зіньківського району Полтавської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий,

у вчинені у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1, ч.3 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04.02.2026 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті кухні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підвіконнику у вказаній кімнаті виявив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_4 . В цей же день, час, в даному місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вищевказаними документами.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 перебуваючи в кімнаті кухні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з підвіконника, таємно викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 01.12.1998 Зіньківським РВ УМВС України в Полтавській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера № НОМЕР_2 , видану 19.02.2002 Державною податковою адміністрацією України на ім`я ОСОБА_4 , тим самим незаконно заволодів паспортом та іншим важливим особистим документом потерпілого, чим отримав можливість розпоряджатись ними на власний розсуд.

Одночасно, 04.02.2026 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті кухні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_4 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виявив всередині обкладинки паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та знаходився на підвіконнику у вказаній кімнаті, платіжну картку АТ Креді Агріколь Банк № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_4 . В цей же день, час, в даному місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної платіжної картки, з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що платіжна картка АТ Креді Агріколь Банк № НОМЕР_3 відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», п.56 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління Національного банку України №164 від 29.07.2022, є офіційним документом, оскільки перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити установи банку АТ «Креді Агріколь Банк» і містить інформацію, яка засвідчує факти, що мають юридичне значення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, з підвіконника в кімнаті кухні будинку, за місцем проживання ОСОБА_4 викрав платіжну картку АТ Креді Агріколь Банк № НОМЕР_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_4 , з метою подальшого незаконного її використання, шляхом зняття з неї грошових коштів.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальних проступків, передбачених ч.1, ч.3 ст.357 КК України, повністю згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєними ним проступків, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.349 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Добровільність рішень ОСОБА_3 , викладені ним у заяві і підтверджені захисником ОСОБА_5 , що його представляв.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали справи, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачене ч.1, ч.3 ст.357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь - яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом та викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінальних проступків, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за, ч.1, ч.3 ст.357 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, особу винного, який раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, відсутність обставини, які обтяжують покарання, і дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання за ч.1 ст.357 у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст.357 КК України у виді 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1, ч.3 ст.357 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.357 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, за ч.3 ст.357 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот) гривні 00 коп. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1