Справа № 375/622/26
Провадження № 1-кс/375/31/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року селище Рокитне

Слідчий суддя Рокитнянського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області клопотання тимчасово виконуючого обовязки начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області надійшло клопотання тимчасово виконуючого обовязки начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 березня 2026 року до чергової частини ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівників УПП в м. Біла Церква та Білоцерківського району, про те, що 13 березня 2026 року о 11 год 06 хв на автодорозі неподалік с. Троїцьке Білоцерківського району Київської області, координати (49.6650989, 30.3322401) виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який вчинив незаконну порубку семи дерев, діаметром 43x38 см; 50x40 см; 43x48 см; 49x36 см; 40x36 см; 36x28 см; 52x49 см, породи «берест».

13 березня 2026 року відомості за вказаним фактом внесено слідчим відділенням відділення поліції № 1 Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області до ЄРДР за № 0000066 за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

В ході проведення огляду місця події лісонасадження біля автодороги поряд з с.Троїцьке Рокитнянської територіальної громади Білоцерківського району Київської області координати GPS (49.6650989, 30.3322401) було оглянуто 7 пнів дерева породи «берест» сухі розмірами: 1) 43x38 см; 2) 50x40 см; 3) 43x48 см; 4) 49x36 см; 5) 40x36 см; 6) 36x28 см; 7) 52x49 см. На місці події виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та вилучено мотоблок марки ZUBR ХА-31 червоного кольору з причіпом синього кольору та бензопилу марки STIHL MS-180 з шиною та ланцюгом, яку поміщено до полімерного пакету № Н46660242, яким і здійснювалась порізка дерев за допомогою бензопили. Також вилучено 4 зрізи з пнів, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № Н46660237 та 3 зрізи, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № S04163815, які вилучено до відділення поліції №1 Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області, як речовий доказ.

Опитаний ОСОБА_5 повідомив, що 13 березня 2026 року близько 10 год 30 хв він вирішив здійснити незаконну порубку дерев берест, для заготовлення лісоматеріалу для подальшого опалення будинку. Під час зрізання дерев, в захисних лісонасадженнях, до нього приїхали працівники поліції та припинили його діяльність.

Згідно вимог статті 98 КПК України у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вилучені: мотоблок марки ZUBR ХА-31 червоного кольору з причіпом синього кольору, бензопила марки STIHL MS-180 з шиною та ланцюгом, яку поміщено до полімерного пакету № Н46660242, 4 зрізи з пнів, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № Н46660237 та з зрізи, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № S04163815, мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та об`єктами кримінально протиправних дій та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Аналіз змісту статті 168 КПК України у взаємозв`язку з відповідними нормами статей (обшук), 237 (огляд) КПК України показує, що тимчасово вилученим є будь-яке майно, яке одержане в результаті, зокрема: обшуку, огляду.

Відтак, з метою збереження речових доказів, тимчасово виконуючий обовязки начальника начальник слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 просить накласти на арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання тимчасово виконуючий обовязки начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 не зявився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує та просив його задовольнити.

У судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 не зявився, про час, дату та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000066, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, накласти арешт на вказане майно тимчасово виконуючий обовязки начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 просить з метою збереження речових доказів, які є предметом кримінально протиправних дій кваліфікованих за частиною 1 статті 246 КК України.

Так, згідно з частиною 1 статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частина 2 статті 131 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (стаття 98 КПК України).

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у статті 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог частини 3 статті 110 КПК України приймається у формі постанови.

Також, слідчим суддею встановлено, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника слідчого відділення ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 від 14 березня 2026 року визнано речовим доказом - мотоблок марки ZUBR ХА-31 червоного кольору з причіпом синього кольору, бензопила марки STIHL MS-180 з шиною та ланцюгом, яку поміщено до полімерного пакету № Н46660242, 4 зрізи з пнів, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № Н46660237 та 3 зрізи, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № S04163815.

Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями частини 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення частин 2, 3 статті 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені пунктом 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, враховуючи приписи процесуального закону, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання обґрунтовано та встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з огляду на те, що у випадку його незастосування це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального правопорушення станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Отже, з урахуванням обставин згаданого кримінального провадження, а також того, що мотоблок марки ZUBR ХА-31 червоного кольору з причіпом синього кольору, бензопила марки STIHL MS-180 з шиною та ланцюгом, яку поміщено до полімерного пакету № Н46660242, 4 зрізи з пнів, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № Н46660237 та 3 зрізи, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № S04163815, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на цей час існують всі правові підстави для їх арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника слідчого відділення відділення поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000066, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користуватися та розпоряджатися вилученими 13 березня 2026 року в ході проведеного огляду місця події майно, а саме: 4 зрізи з пнів, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № Н46660237, 3 зрізи, які поміщено до полімерного мішка опломбованою стяжкою № S04163815 та мотоблок марки ZUBR ХА-31 червоного кольору з причіпом синього кольору, бензопилу марки STIHL MS-180 з шиною та ланцюгом, яку поміщено до полімерного пакету № Н46660242, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до статті 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_6