Справа №613/103/26 Провадження № 1-кс/613/131/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000030 від 16 січня 2026 року, про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно технічною освітою, тимчасово виконуючого обов`язки оператора безпілотних літальних апаратів відділення управління командира батареї четвертої самохідної артилерійської батареї другого самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 до 3 місяців, тобто в межах строків досудового розслідування.

Клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді тимчасово виконуючого обов`язки оператора безпілотних літальних апаратів відділення управління командира батареї четвертої самохідної артилерійської батареї другого самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний злочин, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Так, ОСОБА_6 , 15 січня 2026 року близько 15.20 год., знаходячись у приміщенні житлової кімнати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, у ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, навмисно наніс 3 удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілий впав на підлогу та ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень наніс ще один удар взутою ногою в область обличчя та один удар взутою ногою в область животу ОСОБА_8 , після чого останній підвівся та вибіг з будинку у напрямку вулиці розташованої поблизу домоволодіння. У момент коли ОСОБА_8 вибіг на АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 зробив потерпілому підніжку, внаслідок чого останній впав на землю та ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень наніс 3 удари взутою ногою в область обличчя та один удар в область грудної клітини ОСОБА_8 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді : поєднаної травми голови, грудей, забою головного мозку зі стисненням гострою субдуральною гемісферальною гематомою зліва, компресійно - дислокаційного синдрому, забійно - рваних ран надбрівної ділянки справа, тіла верхньої губи, закритого перелому кісток носу та носової перетинки зі зміщенням, альвеолярного паростку 21 зуба зліва, перелому VII-VIII-IX-X ребер зліва, парціального лівобічного посттравматичного пневмотораксу, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як ТЯЖКІ тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в КНП «Збаразька центральна лікарня ЗМР».

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_9 з метою уникнення покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_6 може незаконного впливу на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки, показання надані на стадії досудового розслідування судом не беруться до уваги при судовому розгляді провадження, тому є достатні підстави вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , він може незаконно вплинути на зазначених осіб з метою надання ним свідчень на його користь, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення. Також, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 підтверджується характером та способом вчиненого ним кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити військовий злочин, а саме самовільно залишити військову частину або місце служби, а також вчинити інший військовий злочин, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину. Тим самим, така поведінка ОСОБА_6 свідчить про підвищену суспільну небезпечність останнього та про наявність ризику вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, прохав його задовольнити, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою не заперечували.

Слідчий суддя вислухавши думку прокурора та інших учасників, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання в їх сукупності, приходить до слідуючого.

Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області 16 січня 2026 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий 16 січня 2026 року та йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

17 січня 2026 року слідчим суддею Богодухівського районного суду Харківської області відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 16 березня 2026 року включно.

Постановою слідчого від 20 лютого 2026 року у кримінальному провадженні змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

Постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 12 березня 2026 року, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 16 січня 2026 року, до трьох місяців, тобто до 16 квітня 2026 року.

Відповідно до положень ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно підозрюваного строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Враховуючи, що слідчим до матеріалів клопотання долучено постанову про зміну кваліфікації даного кримінального правопорушення, однак, матеріали клопотання не містять повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України, слідчий суддя, вважає, що ОСОБА_12 є підозрюваним за ч. 1 ст. 121 КК України та в рамках цієї підозри розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_9 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_13 являється військовослужбовцем та враховуючи проведення бойових дій на території України, вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду, а тому маються достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тим самим намагатися уникнути кримінальної відповідальності за злочин, у якому підозрюється. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , він може незаконно впливати на останніх, зокрема, шляхом психологічного тиску, умовляння, застосування насильства, або погрози його застосування з метою зміни останніми показів. Крім того, ОСОБА_6 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити військовий злочин, а саме самовільно залишити військову частину або місце служби, а також вчинити інший військовий злочин, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

Отже враховуючи сукупність обставин, а саме: даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, є військовим, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, те, що потерпілий на даний час помер, що може спонукати його переховуватись від органів досудового розслідування та суду, той факт, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та здійснювати фізичний та психологічний тиск відносно останніх, а досудове слідство по даній справі не закінчено, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави до 16 квітня 2026 року, в межах строків досудового слідства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000030 від 16 січня 2026 року, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити до 16 квітня 2026 року включно, з подальшим його утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1