ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/772/26 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/223/26 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю представника заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 21 січня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харків) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, від 19 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0006066 від 07 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

19.01.2026 року представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харків) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, від 19 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0006066 від 07 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України року та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування скарги адвокат зазначав, що постанова слідчого від 19.12.2025 року є формальною, такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України та винесена без повного, неупередженого та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 21 січня 2026 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на підставі ч.4 ст.304 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, оскільки хоча ч.1 ст.303 КПК України і не передбачено оскарження постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, однак на переконання адвоката, поза увагою слідчого судді залишилось те, що постанова слідчого від 19.12.2025 року не містить належного мотивування, що є обов`язковою умовою для законності постанови відповідно до вимог ст.110 КПК України, слідчим не здійснено оцінки доказів, наданих заявником, що порушує принцип об`єктивності, в постанові наявні описки та помилки, які не виправлено, а тому вона, як у виключному випадку підлягає оскарженню.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника заявника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи у відкритті провадження за вказаною скаргою, слідчий суддя виходив з тих підстав, що викладені вимоги у скарзі адвоката ОСОБА_8 є такими, що не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею у порядку (судового контролю) оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченого ч.1 ст.303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 виснував, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується лише в порядку, визначеному процесуальним законом.

Окрім того, Верховний Суд у своїй практиці також наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Отже, кримінальним процесуальним законом, зокрема положеннями ст. 24 КПК України, передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Поряд з цим, у ч. 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.303 КПК України до слідчого судді може бути оскаржена лише відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Пунктом 9-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що Кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

За таких обставин, постанова слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харків) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, від 19 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0006066 від 07 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України оскарженню в порядку п.11 ч.1 ст.303 КПК України не підлягає.

В той же час, доводи представника заявника про те, що постанова слідчого у виключному порядку підлягає оскарженню, оскільки за своїм змістом не відповідає вимогам ст.110 КПК України, є суб`єктивним сприйняттям представником вимог законодавства, оскільки законодавцем чітко визначено вимоги щодо можливого оскарження постанови слідчого, прокурора щодо відмови в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження лише з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України. Крім того, оскаржувана постанова слідчого передбачена чинним КПК України, а тому не може бути оскаржена у виключному випадку(як це передбачає практика ВС), навіть і з незгодою щодо її належного мотивування.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_8 із наведених в ухвалі підстав, суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження по вказаній скарзі, з огляду на те, що доводи, фактично наведені у скарзі, не відносяться до предмета розгляду слідчим суддею в порядку судового контролю під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя обмежив скаржника у праві доступу на справедливий розгляд справи, оскільки право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо не законності, не обґрунтованості та не справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 21 січня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харків) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава, від 19 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0006066 від 07 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4