ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/146/26 Справа № 932/1208/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт, -

адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого -

Дніпровської міської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000057,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя зазначив, що відповідно до клопотання та наданих до нього додатків вбачається, що з моменту скасування

Дніпровським апеляційним судом ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року про накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , органом досудового

розслідування не було здобуто достатніх доказів, які б свідчили, що у вказаному кримінальному провадженні арешт майна зможе сприяти виконанню завдань відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України та відповідає меті арешту згідно із ч.

2 ст. 170 КПК України. Також врахував той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 триває з 17.01.2023 року, про підозру будь-якій особі у зазначеному кримінальному провадженні повідомлено не було та протягом тривалого часу слідчі дії не проводились.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на квартиру за адресою:

АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор вказує, що:

- ордер на житлове приміщення від 07.10.2010 року №30, серія № 3 та ордер на житлове приміщення від 27.10.2010 року №30, серія №3 на ім?я

ОСОБА_9 не видавались;

- ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на квартирному обліку для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську адміністрації не перебували;

- рішення про забезпечення жилою площею приймається виконкомом

відповідної ради, а не районною адміністрацією;

- подальша приватизація квартири є незаконною;

- наголошує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є об?єктом кримінально протиправних дій та набута у власність ОСОБА_10 кримінально

протиправним шляхом.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - адвокат ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19.12.2025 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ст. 171 КПК України клопотання про арешт майна повинно бути мотивованим.

Частиною 2 статті 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном тощо.

3 матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що у провадженні СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНІ в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши заборону відчуження та розпорядження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2025 року скасовано ухвалу слідчого судді Бабушкінського (Шевченківського) районного суду м. Дніпра від 03 квітня 2023 року про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000057, а саме квартири, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2025 року, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не доведено, що арешт майна забезпечує виконання завдань відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України та відповідає меті арешту згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, а також необхідності арешту згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України, також, органом досудового розслідування не доведено обставину, передбачену вимогами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, а саме, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 10.09.2025 року надано оцінку відсутності архівних відомостей про видачу ордера: Згідно із листом Адміністрації Шевченківського району ДМР від 16.06.2025 року за №4/2-198, відомості про видачу ордера від 01.10.2010 року на житлове приміщення №30 серія №3 на ім`я ОСОБА_9 на право зайняття спірного житлового приміщення в архівних даних адміністрації відсутні. При перегляді рішення виконавчого комітету Бабушкінської у місті Дніпропетровську ради від 15.10.2010 року, №421 будь-які відомості щодо розподілу квартири АДРЕСА_2 відсутні, тобто про відсутність наведеної вище інформації, оскільки належним чином засвідчена копія рішення виконавчого комітету Бабушкінської у місті Дніпропетровську ради від 15.10.2010 року №421 ні органу досудового розслідування, ні суду сторонами не надавалась. Таким чином, ні слідчим органом, ні іншими даними не встановлено, що ордер від 01.10.2010 року на житлове приміщення №30 серія №3, який виданий на ім`я померлої у 2013 році ОСОБА_9 на право зайняття нею житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , є не законним або не видавався. Тобто, з урахуванням позиції Дніпровської міської ради у цій справі, вважати дані відповіді належними доказами для висновку про незаконність видачі (чи не видачі) ордеру на ім`я ОСОБА_9 , як і подальшої приватизації спірної квартири відповідачем ОСОБА_10 у суду не має підстав.

Зазначене рішення суду набрало законної сили і не скасовано судом касаційної інстанції. Таким чином, на час розгляду клопотання слідчого ОСОБА_10 є законним власником квартири, на яку просить прокурор накласти арешт.

Крім того, Дніпровська міська рада рішенням №1244 від 23.11.2021 року надала дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛОГІЯ-Д» на зміну умов договору найму жилого приміщення трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , а саме: замість померлого наймача ОСОБА_9 визначити основним наймачем сина ОСОБА_10 , складом сім`ї 1 особа.

Питання щодо того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на квартирному обліку для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську адміністрації не перебували, рішення про забезпечення жилою площею приймається виконкомом відповідної ради, а не районною адміністрацією та подальша приватизація квартири є незаконною відносяться до цивільно-правових спорів.

Під час апеляційного провадження прокурор повідомив щодо наявності на цей час спору цивільно-правового характеру та накладення арешту на квартиру, що усуває ризики її відчуження.

Твердження про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є об?єктом кримінально протиправних дій та набута у власність ОСОБА_10 кримінально протиправним шляхом, спростовується тим, що повідомлення про підозру нікому не вручалося.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, перевірив викладене в ньому обґрунтування та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у його задоволенні.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з тим, що змістом клопотання та доданими до нього письмовими матеріалами не доведено дотримання вимог, передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України, відповідно до якої застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Вказана мета застосування арешту, а саме: з метою збереження речового доказу, враховуючи, що є достатні підстави вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки не застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном призведе до його незаконного відчуження або володіння ним, що в свою чергу позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об?єктивного та всебічного розслідування у вказаному кримінальному провадженні - не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження і накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000057, так як слідчим не доведена наявність обґрунтованих підстав і мети, відповідно до ст. 170 КПК України для його арешту.

У зв`язку з вищевказаним, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2025 року якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНІ в Дніпропетровській області про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному

оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4