Номер провадження 1-кс/404/3775/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Кропивницькому) пов`язану з невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав до Фортечного районного суду міста Кропивницького скаргу на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Кропивницькому) пов`язану з невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення, а також просив витруювати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Скаржник вимоги підтримав, просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Слідчий з прокурором викликались, в судове засідання не з`явились.

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК України).

Належними є докази, які підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для обставин кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність можливість чи неможливість використання інших доказів. ( ст. 85 КПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

ОСОБА_3 порушив ст. 6 Конвенції про основоположні права і свободи особи, зокрема принцип юридичної визначеності, оскільки в одній скарзі неможливо вирішити численні вимоги по різним обставинам, періодам, суб`єктам оскарження, правовим кваліфікаціям, територіальній та предметній підслідності.

Скаржник не підтвердив чи було звернення до ДБР з заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 22, 55 КПК України, сторони мають рівні права, та на основі змагальності обстоюють власні правові позиції, права, свободи і законні інтереси.

Виявлений недолік свідчить, що ОСОБА_3 недотримався порядку внесення відомостей про кримінальне правопорушення, як то передбачено ст. 214 КПК України.

Хибно обраний ним спосіб захисту суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка вказує,що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У залежності від кількості предметів, які називає іменник, іменники мають два числа: однину і множину. Іменники, що означають один предмет, уживаються в однині. Іменники, що означають два і більше предметів, уживаються у множині. Дослідження перерахованих процесуальних положень за граматичною ознакою свідчить, що законодавець у цих правовідносинах використовує виключно однину, отже у скарзі необхідно вирішити лише одну заяву чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Зазначений істотний недолік є підставою відмови.

Необхідно використати практику застосування оцінки доказів, висловлену Верховним Судом по справі № 991/722/21 від 21 листопада 2023 року, коли своїми діями сторона кримінального провадження створила та/або сприяла створенню обставин, через які дослідження доказів став недоступним для інших учасників судового розгляду. Через бездіяльності скаржника, слідчий, прокурор слідчий суддя не міг адекватно реалізувати власні процесуальні можливості, які могли б компенсувати невигідне становище, у якому вони опинились. Цей принцип має також застосовуватися, mutatis mutandis, до інших ситуацій, коли сторона через ті чи інші обставини обмежується у використанні можливостей для з`ясування важливих обставин справи. Наслідки поведінки сторони, яка своїми діями унеможливила або значно ускладнила дослідження важливих доказів, має тлумачитися на користь протилежної сторони, щоб не заохочувати сторону до використання таких прийомів. Надмірно формальне ставлення до подачі скарги і долучення додатків до скарги виключає можливість перевірки дійсних обставин, наслідком чого є відмова у задоволеннівимог скаржника.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Надто формальні та не підтверджені належними і допустимими доказами припущення, виключають можливість дослідити дійсні обставини, без встановлення яких неможливо прийняти законне судове рішення. Правильність такого твердження міститься у правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), а також у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 352/882/18 (провадження № К/9901/65687/18), від 26 червня 2019 року у справі № 826/13030/18 (провадження № К/9901/67011/18), від 21 серпня 2019 року у справі № 826/11852/18 (провадження № К/9901/67801/18), від 27 листопада 2019 року № №819/313/18 (провадження № К /9901/156/19).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження. (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчим суддею може бути прийнято процесуальне рішення про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305 - 307, 309, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Кропивницькому) пов`язану з невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1