Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1269/25
Провадження № 1-кс/273/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м.Баранівка

Слідчий суддя Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Звягельської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області 01.08.2025 року надійшла скарга ОСОБА_3 , відповідно до якої вона просила: визнати бездіяльність прокурора ОСОБА_4 та її керівника Звягельської окружної прокуратури Житомирської області та зобов`язати прокурора (уповноважену особу) Звягельської окружної прокуратури Житомирської області внести відомості до ЄРДР за її заявою від 28.07.2025 року про вчинений кримінальний злочин,передбачений ч.3, ч.5 ст.190 КК України та невідкладно розпочати досудове розслідування у форму попереднього слідства з підстави вчинення кримінального злочину.

В обґрунтування скарги зазначає, що 28.07.2025 року нею було подано заяву до Звягельської окружної прокуратури про злочин вчинений ОСОБА_5 , яка очолює злочинну організацію в селі Вільха, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.5 ст.190 КК України, яку прийняла у неї прокурор ОСОБА_4 .

Вказує, що усну заяву про кримінальний злочин, вчинений шахрайкою ОСОБА_5 , яка очолює злочинну організацію в селі Вільха, яку записала прокурор ОСОБА_4 на картці особистого прийому 28.07.2025 року №5109-25, вона подала виключно в порядку ч.1 ст.214 КПК України, а не в порядку звернення громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Наголошує про завдану їй злочинними діями моральну та матеріальну шкоду. Зазначає, що станом на дату подання скарги, заяву про кримінальний злочин від 28.07.2025 року до ЄРДР внесено не було, що є грубим порушенням ст.214 КПК України, Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 року №100 «Про затвердження порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», Наказу Офісу Генерального Прокурора від 30.06.2020 року №298 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення». Вказує, що подана нею заява про кримінальний злочин ОСОБА_5 є обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи, що вказують про причетність шахрайки до вказаних злочинів.

У судовому засіданні 05.08.2025 року ОСОБА_3 заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області від 22.09.2025 року (супровідний лист Романівського районного суду Житомирської області№274/2026 від 08.01.2026 року, 13.01.2026 року надійшла до Баранівського районного суду Житомирської області) у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 у справі №273/1269/25 за скаргою на бездіяльність прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її повідомленням від 28.07.2025 року відмовлено.

03.02.2026 року ОСОБА_3 повторно подано до суду заяву про відвід слідчій судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 від 03.02.2026 року заяву про відвід, на підставі ч.4 ст.81 КПК України, залишено без розгляду.

У судове засідання 03.02.2026 року ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином (відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримала судову повістку особисто 22.01.2026 року), про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідча суддя вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Прокурор Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, просила повернути скаргу ОСОБА_3 , оскільки Звягельська окружна прокуратура Житомирської області, бездіяльність посадових осіб якої оскаржується, не знаходиться у межах територіальної юрисдикції Баранівського районного суду Житомирської області.

Відповідно до частини 3 статті 306 КПК України розгляд скарги проведено за відсутності прокурора на бездіяльність якого подано скаргу.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності; якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Статтею 32 КПК України визначені загальні правила територіальної підсудності, зокрема, скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України, слідчим суддею того місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи положення ст. 32 КПК України, щодо територіальної підсудності.

Зі змісту положень норм статей глави 26 КПК України вбачається, що територіальна підсудність скарг не визначена, однак відповідно до норм Кримінального процесуального Кодексу України заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчій суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У свою чергу, ч.1 ст. 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Підсудність - це сукупність юридичних властивостей кримінального провадження, на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає, в якому саме суді і в якому складі суддів має розглядатися і вирішуватися по суті справа. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя у кримінальному провадженні.

Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у гл. 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених розд. 1 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів". Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

За нормами КПК вбачається, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Разом з тим, ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, а також засади диспозитивності, зокрема, ч. 3 ст.26 КПК, згідно з якою слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Оскільки судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, поданих в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Така ж позиція щодо територіальної підсудності розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, викладена в Постанові Верховного суду від 30 липня 2021 року у справі 234/8753/21.

Аналогічна позиція міститься і у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» (вих. № 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), де роз`яснено, що відповідно до частини 2 статті 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів, подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

Таким чином, слід зробити висновок, що територіальна підсудність справ щодо розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокуратури відноситься до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини.

Так, з наданих до суду матеріалів вбачається, що скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, відповідно якої просить зобов`язати прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 внести відомості до ЄРДР відповідно до її заяви від 28.07.2025 року про кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 .

З огляду на досліджені матеріали, зі змісту скарги ОСОБА_3 вбачається, що останню подано в порядку ст. 303 КПК України, а отже заявником оскаржується бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Однак, зі змісту скарги ОСОБА_3 не вбачається, що бездіяльність прокурора відбувається у межах конкретного кримінального провадження, у зв`язку з чим неможливо встановити орган досудового розслідування, який проводить досудове розслідування.

З огляду на те, що Звягельська окружна прокуратура Житомирської області (вул.Родини Косачів, 6а, м.Звягель, Звягельського району, Житомирської області), бездіяльність дій посадових осіб якої оскаржуються, не знаходиться у межах територіальної юрисдикції Баранівського районного суду Житомирської області, слідчий суддя зазначає, що позбавлений права розглянути подану скаргу, оскільки це буде виходити за межі своїх повноважень.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга на бездіяльність прокурора Звягельської окружної прокуратури Житомирської області повинна подаватися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться Звягельська окружна прокуратура Житомирської області

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії та/чи бездіяльність слідчого, прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно до правового висновку викладеного у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.05.2021 року у справі № 646/3986/19 провадження № 51-3335 кмо 20, зазначено, що на практиці нерідко виникають ситуації, які не знаходять чіткої законодавчої регламентації, що цілком може обумовити необхідність ухвалення рішення, яке прямо не передбачене процесуальним законом у межах відповідної процедури. На це, зокрема, вказують і положення ч. 6 ст. 9 КПК України: «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Однією із таких ситуацій і є постановлення суддею ухвали про повернення скарги у випадках, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді, або з інших підстав, не передбачених процесуальним законом для даної процедури.

Постановлення суддею ухвали про повернення скарги у зв`язку з недотриманням при поданні такої скарги вимог щодо підсудності, не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, зокрема, з огляду й на те, що вказане рішення судді не створює жодних перепон щодо повторного звернення заявника з відповідною скаргою до повноважного суду.

Таким чином, оскільки питання направлення скарг, у зв`язку з порушенням підсудності, КПК України не передбачено, відтак, скаргу слід повернути як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги у випадку, якщо така скарга не підлягає розгляду в цьому суді, слідчий суддя діє в межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК, та не виходить за межі своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами КПК.

Більш того, своїм рішенням про повернення такої скарги слідчий суддя не допускає можливості прийняття рішення поза межами своїх повноважень, передбачених кримінальними процесуальними нормами.

На підставі вище зазначеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Звягельської окружної прокуратури Житомирської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, підлягає поверненню, як така, що не підлягає розгляду в Баранівському районному суду Житомирської області, розгляд даної скарги підпадає під підсудність Звягельського міськрайонного суду Житомирської області.

Відповідно до частини 7 статті 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим кодексом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 9, 33, 303, 304 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, разом з матеріалами доданими до неї, повернути скаржнику.

Роз`яснити право подачі скарги до слідчого судді в межах територіальної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя ОСОБА_1