Справа №: 398/2906/24
провадження №: 1-кп/398/127/26
УХВАЛА

Іменем України

"20" січня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка (колишня назва Комінтерн) Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Новоселівка-Агро», неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 від 24.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово судом продовжувався.

Прокурором ОСОБА_3 до судового засідання подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав у судовому засіданні. Клопотання обгрунтовує тим, що наразі продовжує існувати ризик, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватись від суду. Крім того, вважає доцільним звернути увагу суду на характеристику обвинуваченого, який до інкримінованого йому злочину допускав керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та в стані алкогольного сп`яніння. Просить задовольнити вказане клопотання з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо продовжиння строку тримання його під вартою, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного, зазначила, що підставою для продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, в даному випадку обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Вважає, що наразі пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення належними доказами не обґрунтоване та будується фактично на поясненнях потерпілого ОСОБА_6 . При цьому, наразі достовірних доказів того, що за кермом транспортного засобу перебував саме обвинувачений, немає. Прокурором у клопотанні зазначено про наявність одного ризику, а саме, ризику, що обвинувачений, враховуючи суворість покарання, може планувати втечу та переховуватиметься від суду. Однак вказаний ризик нічим не підтверджений, лише суворість покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Інших об`єктивних чинників, наприклад негативних характеристик, немає. Прокурором не обґрунтовано неможливість обрання ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як домашній арешт. Враховуючи викладене, просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт в нічний час.

Дослідивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, вислухавши думку сторін обвинувачення та захисту, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Під час судового розгляду суд, за наявності клопотань сторони обвинувачення або захисту зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 25.11.2025. Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 23.01.2026, до спливу якого судове провадження завершеним бути не може, оскільки за клопотанням захисника заплановано допит експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

Згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке призвело до смерті одного з потерпілих та отримання середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень іншим потерпілим, за вчинення якого, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, без можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України, що на думку суду саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Також вказаний ризик додатково підвищується відсутністю у обвинуваченого власної родини, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, та дією на всій території України воєнного стану, а тому у разі обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль правоохоронних органів за його поведінкою.

Такі обставини, на переконання суду, у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Судом враховується, що наразі судовий розгляд кримінального провадження триває, підстави для продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченому у вигляді триманні під вартою не відпали, на теперішній час існує встановлений судом ризик, та альтернативні запобіжні заходи не в змозі запобігти зазначеному ризику і гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено.

Щодо посилань захисника на те, що обґрунтованість обвинувачення викликає сумніви, то саме суд під час судового розгляду, досліджуючи зібрані під час досудового розслідування докази та оцінюючи їх належним чином, встановлює, чи є обвинувачення обґрунтованим, і на цій підставі ухвалює відповідне судове рішення.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, тому згідно п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає недоцільним обирати альтернативний запобіжний захід у відношенні обвинуваченого у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 184, 194, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури - прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 20.01.2026 року до 20.03.2026 року, включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний тексту ухвали проголошено 21.01.2026 року о 12 год 45 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1