Справа № 597/1174/25
Провадження №1-кп/597/154/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

у складі: судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

(в режимі відеоконференцзв`язку)

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

(в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, військовослужбовцю, освіта професійно-технічна, непрацюючому, неодруженому, раніше несудимому,

у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2023 року за №0000250 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Заліщицького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, відомості по яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 28.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

В межах кримінального провадження прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому зазначає, що 03 квітня 2022 року відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», громадянина ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.

04 квітня 2022 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду електрозварника ремонтної майстерні інженерного озброєння ремонтного взводу другого понтонно-мостового батальйону вказаної військової частини.

Згідно із ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.

Натомість, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

29 листопада 2023 року о 20 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_4 без поважних причин з метою тимчасового ухилення від військової служби у розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 не прибув.

У період з 20 години 00 хвилин 29 листопада 2023 року по 11 годину 50 хвилин 12 листопада 2024 року військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 перебував поза межами розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та свої службові обов`язки не виконував, проводячи час на власний розсуд.

12 листопада 2024 року об 11 годині 50 хвилин солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками СКП ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Таким чином, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вчасно на службу до розташування базового табору військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин о 20 годині 00 хвилин 29 листопада 2023 року не з`явився та, в подальшому, проводячи час на власний розсуд, об 11 годині 50 хвилин 12 листопада 2024 року був затриманий працівниками СКП ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом №3233-IX від 13.07.2023 року).

21 серпня 2025 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 жовтня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді від 21.08.2025 року встановлено наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України, що стало підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати. У зв`язку з цим, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на це, тримання ОСОБА_4 під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підтримує, просить його задовольнити з мотивів, наведених в тексті клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечують проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального проавдження, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Заліщицького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 28.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

12 листопада 2024 року об 11 годині 50 хвилин за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину ОСОБА_4 затримано.

18 вересня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

13 листопада 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.5 ст.407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 13.10.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

В обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, суд оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодружений, офіційно непрацевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, на утриманні неповнолітніх дітей немає, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5-ти до 10-ти років. У випадку доведення винуватості ОСОБА_4 у скоєнні даного кримінального правопорушення існує ймовірність призначення найсуворішого виду кримінального покарання у виді позбавлення волі, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою уникнення відповідальності за скоєне, буде намагатися переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також судом встановлено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що він зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань, у тому числі, на знайомих йому військовослужбовців.

Окрім того, судом встановлено наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 неодноразово самовільно залишав військову частину.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи обвинуваченого, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час продовження запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки суд, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім.

Судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки, тому за наявності прямо передбачених ст.177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає, як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява N 28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що "у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 315, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 грудня 2025 року.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою становить шістдесят днів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2025 року о 11 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_6