Справа № 146/1877/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2025 р. селище Томашпіль

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора у кримінальному провадженні- прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , т.в.о.слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль клопотання т.в.о.слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючому, інвалідом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій та депутатом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, жителя: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2025 року т.в.о. слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до Томашпільського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано наступним.

Досудовим розлсідуванням встановленно, що 23.12.2025 біля 22:00 години до ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_1 на власному автомобілі марки ВАЗ моделі 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, приїхав місцевий житель ОСОБА_7 . На вказаному автомобілі вони разом поїхали до дому до ОСОБА_7 .

Приїхавши до будинку, ОСОБА_7 припаркував свій автомобіль біля воріт домогосподарства, після чого вони разом пішли до будинку де вживали спиртні напої.

В подальшому, в невстановлений в ході досудового розслідування час але не раніше 22:00 год. 23.12.2025 року, ОСОБА_5 , не питаючи у ОСОБА_7 дозволу, взяв ключі від автомобіля «ВАЗ» «2107» державний номерний знак НОМЕР_1 , які власник попередньо залишив на столі у веранді будинку, після чого ,сівши у вищевказаний автомобіль, поїхав у напрямку с. Кислицьке де мав намір забрати дівчат з якими попередньо спілкувався в соціальній мережі «Інстаграм», з метою спільного розпиття спиртних напоїв.

В той час, коли ОСОБА_5 вже доїхав до автодороги зі сполученням «Ямпіль-Немирів», до нього зателефонував ОСОБА_7 та запитав де він перебуває та де знаходиться його автомобіль. Пояснивши йому, що він їде в с.Кислицьке, з метою забрати двох знайомих, для спільного розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_7 повідомив, щоб він нікуди не їхав та повертався з його автомобілем до дому. Повернувшись до будинку ОСОБА_7 останній забрав автомобіль, припаркував його біля паркану будинку та разом із ОСОБА_5 направився до будинку, при цьому залишивши ключі від автомобіля в замку запалення.

В подальшому ОСОБА_5 , близько 02:20 год. 24.12.2025 року, в той час коли ОСОБА_7 ще спав, знову пішов до автомобілю «ВАЗ» «2107» державний номерний знак НОМЕР_1 та сів у нього, в той самий момент він помітив, що ОСОБА_7 залишив ключі від автомобіля в замку запалення. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи ні дійсного ні вдаваного права керувати чи володіти транспортним засобом, без дозволу власника та всупереч його волі, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, ОСОБА_5 маючи ключі від вищевказаного автомобіля, продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використати його для власних потреб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за допомогою ключа запалювання запустив двигун автомобіля, розвернувся ним біля домогосподарства ОСОБА_7 , та поїхав ним до дому в с. Комаргород Тульчинського району, по дорозі до якого пошкодив автомобіль ОСОБА_7 ..

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

Крім того, 24.12.2025 в невстановлений в ході досудового розслідування час, попередньо вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 попередньо незаконно заволодівши автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , поїхав по вулиці Героїв Майдану в с. Липівка, в напрямку с. Яришівка, де не доїхавши до головної дороги забуксував, та намагаючись виїхати пошкодив автомобіль ОСОБА_7 .

В подальшому, зрозумівши, що автомобіль ОСОБА_7 перебуває в несправному стані, пепередньо залишивши особисті речі в автомобілі, вирішив пішки направитися до місця проживання, йдучи по головінй дорозі.

Дійшовши до с. Комаргород він побачив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107» державні номерні знаки НОМЕР_2 що належить ОСОБА_8 , який був припаркований на вул. Пирогова с. Комаргород Тульчинського району Вінницької області. Підійшовши до автомобілю та смикнувши дверну ручку відчинив її, після чого сів у автомобіль та помітив, що в замку запалення знаходиться ключ від автомобіля. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне заволодіння вказаним вище автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи ні дійсного ні вдаваного права керувати чи володіти транспортним засобом, без дозволу власника та всупереч його волі, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використати його для власних потреб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за допомогою ключа запалювання запустив двигун автомобіля, та поїхав в напрямку заправки, що розташована за межами с. Комаргород Тульчинського району Вінницької області, щоб заправити автомобіль. Після чого, по дорозі до заправної станції, не впоравшись з керуванням авто злетів на узбіччя в наслідок чого було вищевказаний автомобіль було пошкодженно .

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 24.12.2025 року;

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 24.12.2025 року;

- Протоколом огляду місця події від 24.12.2025 року;

- Протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК;

- Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 25.12.2025;

- Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 25.12.2025

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий вказує, що обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які вказують на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий зазначає, що відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, він не має сім`ї та дітей; повторного вчинення кримінального правопорушення, оскільки згдіно наявної інформації ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення кримінального правопорушення майнового характеру.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а тому він зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

В судовому засіданні т.в.о. слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП України у Вінницькій області ОСОБА_4 , прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 клопотання підтримали за обставин, викладених у ньому, просили клопотання задовольнити, вважають за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

Будучи допитаним слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, запевняючи, що стане на шлях виправлення та не буде допускати подібного.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_6 попросив в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, просив обмежитись відносно ОСОБА_5 запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту.

Розглянувши підстави внесеного клопотання, вислухавши пояснення підозрюваного, його захисника, слідчого, доводи прокурора, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обставини, що дали підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України стверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 24.12.2025 року;

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 24.12.2025 року;

- Протоколом огляду місця події від 24.12.2025 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 за час проведення досудового розслідування не ухилявся від органів слідства та суду, таким чином слідчим та прокурором не доведено відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, роботи, довідка характеристика не відповідає обставинам встановленим в судовому засіданні, обвинувачений с силу ст. 89 КК України раніше не судимий, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вчинив два однорідних кримінальних правопорушень підряд, підозрюваному достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 31, 177-178, 314-316, 327, 331, 369 КПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання т.в.о.слідчого СВ ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючому, інвалідом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій та депутатом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, жителя: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого - відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючому, інвалідом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій та депутатом не являється, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, жителя: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за винятком випадків прибуття до слідчого, прокурора, судді, суду за їх викликом.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяці, тобто до 24 лютого 2026 року такі обов`язки, а саме: 1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора слідчого судді чи суду на визначений час; 2) повідомляти слідчого, прокурора слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не відлучатися за межі с. Комаргород без дозволу слідчого, прокурора чи суду, 4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, що обґрунтовується необхідністю профілактичного нагляду за ОСОБА_5 та задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю в два місяці - до 24 лютого 2026 року.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1