ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25533/25

Провадження № 11-сс/820/471/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000968 від 06 вересня 2025 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 09 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з процесуальним прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000968 від 06 вересня 2025 року до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Завадинці Городоцького району Хмельницької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працює водієм експедитором в ТОВ «Київхліб», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимостей,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 листопада 2025 року включно.

Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

У разі внесення визначеного розміру застави зобов`язано підозрювану ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та покладено на неї наступні обов`язки:

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Строк дії ухвали постановлено рахувати по 04 листопада 2025 року включно.

Захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на строк 2 місяці за адресою: АДРЕСА_2 .

Уважав, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя місцевого суду зобов`язаний здійснювати повноваження з судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, наголошував на тому, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути проаналізована можливість застосування інших запобіжних заходів. Вказані обставини викладені і в рішеннях ЄСПЛ.

Разом з тим, посилався на те, що тримання під вартою є винятковим та найсуворішим запобіжним заходом.

Отже, на його думку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що менш суворі умови іншого запобіжного заходу, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Окрім того, звертав увагу на той факт, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України є ненавмисним.

Тому до підозрюваної ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід домашній арешт, не порушуючи при цьому норми КПК України.

Крім того, жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, в тому числі зазначені в клопотанні ні слідчим ні прокурором не доведені, вказані формально підстави, нічим не обґрунтовані.

Таким чином, сторона захисту звертала увагу та просила врахувати особу підозрюваної ОСОБА_7 , її соціальні зв`язки, сімейний стан.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрювану ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

08 вересня 2025 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варте щодо ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначав, що 06 вересня 2025 року близько 09 год 30 хв ОСОБА_9 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 здійснювала рух автодорогою Р-48 сполученням «Кам`янець Подільський - Білогір`я» Хмельницького району Хмельницької області з сторони селища Сатанова у напрямку селище Чемерівці Хмельницького району Хмельницької області, виїхала на зустрічну смуту руху, де здійснила зіткнення із автомобілем «КІА Cerato» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який в цей час рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаного зіткнення водій автомобіля «КІА Cerato» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_10 та пасажир цього автомобіля ОСОБА_11 , від отриманих травм загинули на місці події.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваної ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Із наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією ч.3 ст.286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Окрім того, підозрювана ОСОБА_7 може намагатися переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

За таких обставин колегія суддів уважає, що наявні передбачені ст.177 КПК України, ризики.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваної ОСОБА_7 , більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, всі обставини у кримінальному провадженні не встановлені, речові докази не досліджені.

Тому, більш м`які запобіжні заходи на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваної.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, вони в сукупності із підозрою у вчиненні кримінального правопорушення стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваної, оскільки вказане не є беззаперечною підставою, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Окрім того, враховано соціальні зв`язки підозрюваної ОСОБА_7 та її сімейний стан, але ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя місцевого суду відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 цього Кодексу, мав право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Однак, слідчий суддя належним чином врахував особу підозрюваної, її майновий стан, фактичні обставини кримінального провадження та те, що вказаний злочин вчинено з необережності та визначив розмір застави, який є необхідним для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, передбачених КПК України.

Тому обрання щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить її належну процесуальну поведінку та виконання процесуальних рішень у провадженні.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли би стати підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 04 листопада 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3