СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/626/26
ун. № 367/2401/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м.Київ

Колегія суддів Святошинського районного суду міста Києва в складі:

головуючої - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000166 від 25.02.2025 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.194 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 (в режимі ВКЗ), захисника ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ),

встановила:

На розгляді суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів, в обґрунтування яких прокурор зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме: обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення, можуть переховуватись від суду, також, маючи відомості про потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні, можуть незаконно впливати на вказаних осіб, а також обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. На думку прокурора інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_8 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладанням обов`язку носити електронний засіб контролю, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .. Вказав на те, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_9 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважав, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, ґрунтуються на припущеннях сторони обвинувачення, звернув увагу на те, що його підзахисний тривалий час перебуває під вартою, просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладанням обов`язку носити електронний засіб контролю.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 25.11.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 23.01.2026 року.

Враховуючи стадію судового провадження, завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжних заходів не вбачається можливим.

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст. 331 КПК України).

За нормами ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Водночас суду необхідно встановити чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу.

При продовженні обвинуваченим застосованих до них запобіжних заходів, колегією суддів були встановлені наступні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що на даний час залишається достатньо підстав для висновку, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені п.1, п.3,п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, існує висока ймовірність того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть переховуватися від суду, оскільки у останніх відсутні міцні соціальні зв`язки та достатні стримуючі фактори. При цьому, до обставини, яка збільшує ризик втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Враховуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, які наразі не допитані судом, з метою примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику того, що обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких та тяжких умисних злочинів за грошову винагороду, у обвинувачених відсутнє стабільне джерело доходу.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на даний час ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зменшилися та продовжують існувати.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які є триваючими, колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Доводи сторони захисту в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги вагомість вищезазначених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає обвинуваченим розмір застави як альтернативний запобіжний захід.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 197,ст. 314-316, ст.ст. 369, 372 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави, та утримувати його у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави, та утримувати його у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали: до 19 березня 2026 року.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.01.2026.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3