У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,

в с т а н о в и л а :

30.09.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави зі скаргою на бездіяльність прокурора, в порядку статті 303 КПК України, у якій просив:

1. Проводити розгляд скарги за його обов`язковою участю в режимі відеоконференцзв`язку та із залученням захисника за його клопотанням;

2. Скасувати самоправну непроцесуальну дію прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 та зобов`язати керівника Полтавської обласної прокуратури направити його заяву від 20.07.2025 року, яку розглянув ОСОБА_4 , за належністю - до Генерального прокурора України;

3. Направити до Національного Антикорупційного бюро України відповідне подання за його заявою про скоєння прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 корупційного правопорушення - зловживання та перевищення повноважень, та вчинення цього правопорушення внаслідок злочинної домовленості за змовою із прокурорами Офісу ГПУ, які за спинами керівництва Офісу ГПУ наживаються на злочинах, для притягнення до відповідальності;

4. Повідомити про дату та склад суду відповідно до процесуальної процедури.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 зазначив, що 28.08.2025 року він отримав лист від начальника відділу процесуального керівництва за слідчими ТУ ДБР у м. Полтаві Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 15.08.2025 року про розгляд його заяви від 20.07.2025 року. Однак, своєю заявою від 20.07.2025 року ОСОБА_3 звертався за належністю до Генерального прокурора України, оскільки відповідно до вимог законодавства України та юрисдикції саме Генеральний прокурор або його заступники мають повноваження розглядати заяви про скоєння злочинів суддями. Таким чином, на думку заявника, розглянувши його заяву від 20.07.2025 року про вчинення злочинів суддями, прокурор Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 перевищив свої повноваження та привласнив повноваження Генерального прокурора України. На переконання заявника, прокурори Офісу Генеральної прокуратури України не мали права та повноважень направляти його заяву про вчинення злочинів суддями до обласних прокуратур, а прокурор Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , отримавши таку заяву, свою чергою, повинен був відправити її за належністю до Генерального прокурора України.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 30.09.2025 року скаргу розподілено до провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.09.2025 року відкрито провадження за скаргою, судове засідання призначено на 03.10.2025 року о 10 год. 30 хв. та постановлено здійснювати його за участі ОСОБА_3 в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор». Відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення захисника.

02.10.2025 року прокурор Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_7 надіслав до суду заперечення на скаргу, в яких зазначив, що під час розгляду звернення ОСОБА_3 від 20.07.2025 року щодо можливого вчинення кримінального правопорушення колегією суддів Полтавського апеляційного суду встановлено, що це звернення за своїми змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних і достатніх даних про можливе вчинення саме кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею КК України. Викладені заявником відомості ґрунтуються на власному аналізі норм кримінального закону та не містять даних, які містили б ознаки, визначені в диспозиції норми КК України. В зв`язку з цим, за результатом розгляду звернення від 20.07.2025 року обласною прокуратурою ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР та роз`яснено, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.107, ст.108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» він має право звернутися до Вищої ради правосуддя із письмовою скаргою встановленого зразка щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) з підстав, визначених ч.1 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З урахуванням викладеного, прокурор просив відмовити в задоволенні скарги. Розгляд скарги просив проводити без представника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури.

У судовому засіданні 03.10.2025 року заявник ОСОБА_3 заявив відвід секретарю судового засідання, в задоволенні якого ухвалою слідчого судді від 03.10.2025 року було відмовлено.

Після цього ОСОБА_3 заявив відвід слідчому судді ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 року головуючим суддею по розгляду заяви про відвід судді було визначено суддю ОСОБА_8 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 08.10.2025 року ОСОБА_8 було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 від розгляду його скарги на бездіяльність прокурора, в порядку статті 303 КПК України.

З метою дотримання вимог ч.3 ст.306 КПК України судом було забезпечено участь заявника ОСОБА_3 17.10.2025 року в розгляді його скарги, шляхом проведення відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор».

Під час судового засідання ОСОБА_3 не дотримувався порядку в судовому засіданні, поводив себе агресивно та зухвало, проявляв неповагу до суду, на зауваження суду не реагував, не давав можливості суду проводити судове засідання, кричав про те, що слідчий суддя ОСОБА_1 не має права проводити судове засідання та у своїх зверненнях допустив на адресу суду висловлювання, що має образливий та зневажливий характер, а саме: «Ви хвора потвора шановна».

Слідчий суддя неодноразово попереджала заявника про можливість видалення із зали судового засідання, якщо він продовжуватиме порушувати порядок у судовому засіданні, що підтверджується даними, які містяться на аудіо- та відеофайлах судового засідання та зафіксовано в журналі судового засідання.

Однак, ОСОБА_3 на зауваження слідчого судді не реагував, продовжував порушувати порядок в судовому засіданні. Зазначені обставини у повному обсязі зафіксовані на аудіо- та відеофайлах проведеного судового засідання та є невід`ємною частиною судового провадження.

Статтею 321 КПК України визначено, що головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження. Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Відповідно до положень статті 330 КПК України якщо учасник кримінального провадження порушує порядок у залі судового засідання, або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає його про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з залу судового засідання. При повторному порушенні порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали судового засідання тимчасово або на весь час судового розгляду.

На підставі викладеного, зважаючи на поведінку ОСОБА_3 у судовому засіданні, порушення порядку в залі судового засідання, не реагування на зауваження слідчого судді, ОСОБА_3 був видалений із зали судового засідання.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.

Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України (ч.2 ст.303 КПК України).

У відповідності до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Під час розгляду скарги встановлено, що 20.07.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_9 (або заступників) із заявою про скоєння, на його думку, суддями Полтавського апеляційного суду 20.05.2025 року службових злочинів.

Листом прокурора другого відділу управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержання законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 за вих. № 31/5/2-70313ВИХ-25 від 05.08.2025 року заяву ОСОБА_3 від 20.07.2025 року щодо можливих протиправних дій окремих суддів Полтавського апеляційного суду та з інших питань відповідно до територіальної юрисдикції направлено для розгляду до Полтавської обласної прокуратури.

Листом начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 за вих. № 31-6156ВИХ-25 від 15.08.2025 року повідомлено ОСОБА_3 про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 20.07.2025 року.

31.08.2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просив зобов`язати керівника Полтавської обласної прокуратури направити його заяву від 20.07.2025 року за належністю до Генеральної прокуратури України, а також направити до Національного антикорупційного бюро України подання про скоєння прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 корупційного злочину.

З наведеного вбачається, що заявлені ОСОБА_3 у скарзі слідчому судді вимоги не стосуються рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, а отже, виходять за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді, які здійснюються за правилами ст.ст.303-307 КПК України.

Слід зазначити, що питання можливої бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування після отримання заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 20.07.2025 року заявником не порушується.

На підставі викладеного, оскільки вирішення заявлених у скарзі вимог не відноситься до повноважень слідчого судді, які визначені положеннями КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20 жовтня 2025 року о 13 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1