Єдиний унікальний номер 448/1615/25
Провадження № 1-кп/448/199/25
В И Р О К

Іменем України

27.10.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000137 від 20.05.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Деражне Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та потерпілої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП, в період часу з 24 грудня 2024 року по 19 травня 2025 року умисно систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебував у сімейних відносинах, яке призвело до психологічних страждань, за наступних обставин.

Так, 24 грудня 2024 року близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 психологічне насильство, яке виразилось у висловлюванні в її сторону нецензурними словами та погрозах фізичною розправою. Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 18.02.2025 року по вказаному факту ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Крім того, 14 січня 2025 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 психологічне та фізичне насильство, яке виразилось у висловлюванні в її сторону нецензурними словами, погрозах фізичною розправою та застосуванні до потерпілої насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень. Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 03.04.2025 року по вказаному факту ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Окрім цього, 14 лютого 2025 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 психологічне насильство, під час якого ображав її, принижував та штовхав. Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 03.03.2025 року по вказаному факту ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Не зупиняючись на цьому, 19 травня 2025 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт із своєю колишньою дружиною ОСОБА_3 , переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння їй психологічного та фізичного насильства, під час якого словесно ображав нецензурними словами, які принижують честь і гідність потерпілої, погрожував фізичною розправою, а також наніс їй удари по правій руці та по лівому стегні, у результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синця на правому передпліччі і синець в ділянці лівого стегна, які за ступенем тяжкості кваліфікуються за ознаками легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_3 зазнала погіршення якості життя, а також психологічних та фізичних страждань, що викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

08.10.2025 року між потерпілою ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої сторони укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно з умовами угоди про примирення потерпіла ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, останній визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, а потерпіла ОСОБА_3 прийняла вибачення.

Із угоди також вбачається, що на час укладення такої потерпіла ОСОБА_3 немає жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Також вказаною угодою сторони узгодили покарання за ст.126-1 КК України у виді 200 годин громадських робіт, а також відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України направити обвинуваченого ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.

Окрім цього, з угоди вбачається, що потерпіла та обвинувачений були ознайомлені з наслідками укладення та затвердження угоди, передбаченими ст.473 КПК України, а також з наслідками невиконання угоди, передбаченими ст.476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні ствердила, що до обвинуваченого немає жодних претензій ні морального, ні майнового характеру. Просить затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе затвердити угоду про примирення від 08.10.2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Частиною 3 ст.469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - нетяжкого злочину обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про примирення.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Також судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації, узгодженої міри покарання.

Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що угоду про примирення, укладену 08 жовтня 2025р. між потерпілою ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 з другої сторони, слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді громадських робіт буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальний захід, що передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України,- направлення для проходження програми для кривдників.

Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме: постанови Мостиського районного суду Львівської області від 18.02.2025 року, від 03.03.2025 року та від 03.04.2025 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.1 ст.173-2 КУпАП, котрі зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000137.

Так, згідно ухвал слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 25.07.2025р. до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 25.09.2025р. Після закінчення цього строку, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до суду не звертався, а тому, як вважає суд, вказаний запобіжний захід припинив свою дію і вважається скасованим. Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000137 від 20 травня 2025 року, укладену 08 жовтня 2025 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт на строк - 200 (двісті) годин.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників на строк - 1 (один) місяць.

Контроль за проходженням ОСОБА_3 програми для кривдників покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази, а саме: постанови Мостиського районного суду Львівської області від 18.02.2025 року, від 03.03.2025 року та від 03.04.2025 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.1 ст.173-2 КУпАП, котрі зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000137.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1