Справа № 675/1104/25
Провадження № 1-кп/675/128/2025
У Х В А Л А

"05" листопада 2025 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі кримінальні провадження № 0000754, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 162 КК України, та № 0001298, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

05 листопада 2025 року прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_5 , однак у відношенні обвинуваченого наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, два з яких відноситься до тяжких, оскільки тягнуть за собою покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 не одружений, не працюючий, міцних соціальних зв`язків не має, існують ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, що унеможливить контроль за його поведінкою. Крім того, ОСОБА_5 має непогашену судимість за ст. 126 КК України, а також до ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, який обвинуваченим порушувався. ОСОБА_5 характеризується негативно як особа, схильна до вчинення протиправних дій. Вказане свідчить про наявність ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Такі ризики не зменшились і продовжують існувати на даний час.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження строку тримання під вартою не заперечував.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти заявленого прокурором клопотання заперечувала, вважає, що прокурором не доведено те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Також захисник вважає, що твердження прокурора про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе незаконно пливати на свідків в даних кримінальних провадженнях не підтверджується ніякими доказами, а тому являється припущенням.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За вимогами ч. 3 цієї ж статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання судом враховуються положення ст. 131 КПК України, якою визначено, що одним із передбачених КПК України видом заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є запобіжні заходи, що застосовуються на підставі ухвали суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, якщо прокурор доведе, що є підстави для його застосування.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд, дослідивши клопотання, заявлене прокурором, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, приходить до наступних висновків.

21 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 внесені відомості про кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією правопорушень ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України.

26 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

30 червня 2025 року прокурором Шепетівської окружної прокуратури був затверджений обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000754, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 162 КК України.

14 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001298 внесені відомості про кримінальні правопорушення з правовою кваліфікацією правопорушень ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України.

21 липня 2025 року ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3347/25 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 вересня 2025 року включно.

12 вересня 2025 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області об`єднані в одне провадження матеріали кримінального провадження № 0001298, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , з матеріалами кримінального провадження № 0000754, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2025 року, про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 162 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Суд наголошує, що метою і підставою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд також враховує особу, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, але проживає з матір`ю щодо якої вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.

Наявність постійного місця проживання не є визначальною обставиною та такою, що давала б можливість обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви», № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Так, при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 162 КК України.

Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, данні про його особу, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів, частина з яких відноситься до категорії тяжких, вчинених загальнонебезпечним способом, за які Кримінальним кодексом України, передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до десяти років, обставини, за яких були вчинені діяння, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що, знаходячись на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків подій, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому суд зауважує, що свідки та потерпілі у зазначених кримінальних провадженнях ще не допитані. Також суд приймає до уваги поведінку обвинуваченого, котрий після обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту порушував умови вказаного запобіжного заходу, обвинувачується у вчиненні нових аналогічних кримінальних правопорушень, наявність чисельних скарг на поведінку ОСОБА_5 від односельчан до органів місцевого самоврядування. Суд звертає увагу, що наявність чисельних скарг на поведінку обвинуваченого свідчить про наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків подій у цих кримінальних провадженнях, що спростовує відповідні доводи захисника.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

За таких обставин, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків подій у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, внаслідок чого не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з дня винесення ухвали, тобто з 05 листопада 2025 року.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3347/25 від 21 липня 2025 року був визначений розмір застави та обов`язки, які будуть покладені на ОСОБА_5 в разі внесення застави.

Суд вважає, що визначена слідчим суддею сума застави та обов`язки, які будуть покладені на ОСОБА_5 в разі внесення застави, є належними та достатніми для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, а тому слід залишити розмір застави та обов`язки, які будуть покладені на ОСОБА_5 в разі внесення застави, визначені ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3347/25 від 21 липня 2025 року.

Керуючись ст. ст. 217, 334, 331, 336, 372, 376, 393-395 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Васьківці Ізяславського району Хмельницької області, українцю, громадянину України, освіта професійно-технічна, не одруженому, на утриманні дітей не має, не працюючому, жителю АДРЕСА_1 , раніше судимому вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 05 листопада 2025 року по 03 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Розмір застави залишити у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, який був визначений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3347/25 від 21 липня 2025 року та може бути внесений як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Хмельницькій області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу, протягом дії ухвали.

При внесенні зазначеної суми застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатись з населеного пункту (с. Васьківці Шепетівського району Хмельницької області), в якому він проживає, без доволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 03 січня 2026 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику Дільниці слідчого ізолятора державної установи «Шепетівська виправна колонія № 98».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена виключно в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_7