Провадження по справі №1-кп/522/1144/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 258-3 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 28.12.2021 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який є особою з інвалідністю ІІ групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263-1 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 258-3 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 28.12.2021 року, стосовно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Прокурор у клопотанні просив, відповідно до вимог ч. 2 ст. 258-3 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Крім того, у клопотанні прокурор просив звільнити ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, від кримінальної відповідальності за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Так, згідно викладених в клопотанні прокурора фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263-1 КК України, встановлено, що приблизно в травні 2014 року (більш точна дата та час судом не встановлена), громадянин України ОСОБА_6 , який будучи невдоволеним подіями на «Майдані» у м. Києві, зміною керівництва держави, а також трагічними подіями, які стались 02.05.2014 року на площі «Куликове поле» в м. Одесі під час масових заворушень, сформував свою антидержавницьку позицію, яка виразилась у підтримці ідеї здійснення супротиву діючій владі шляхом вчинення терористичних актів на території м. Одеси. В цей же період часу у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на створення терористичної групи, члени якої в подальшому будуть вчиняти в м. Одесі терористичні акти з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, та привернення уваги громадськості до своїх певних політичних поглядів.

Так, наприкінці серпня 2014 року (більш точні дата, час та місце судом не встановлені) ОСОБА_6 організував зустріч зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за адресою свого тимчасового проживання: АДРЕСА_2 , та запропонував їм увійти до складу очолюваної ним терористичної групи, у складі якої готувати та вчиняти терористичні акти поблизу адміністративних будівель органів державної влади в м. Одесі.

Надавши на це свою добровільну згоду ОСОБА_4 і ОСОБА_7 увійшли з ОСОБА_6 у злочинну змову. ОСОБА_6 у свою чергу розподілив між ними ролі, відповідно до яких він забезпечував фінансування діяльності терористичної групи, вибір об`єктів посягання, проведення розвідки місцевості, час вчинення злочину і участь у його безпосередньому вчиненні. ОСОБА_7 був наділений функціями по безпосередньому закладенню саморобних вибухових пристроїв біля об`єктів посягань і приведення їх у дію. До функцій ОСОБА_4 входила допомога у виготовленні саморобних вибухових пристроїв.

Узгодженість дій кожного із учасників зазначеної групи забезпечувала досягнення спільного злочинного результату по вчиненню терористичних актів для впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, та привернення уваги громадськості до своїх певних політичних поглядів.

Відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» (далі Закон) терористичною групою визнається група з двох і більше осіб, які об`єдналися з метою здійснення терористичних актів.

При цьому, терористична діяльність відповідно до статті 1 Закону охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

У подальшому у період з 01.09.2014 року по 12.09.2014 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи у складі терористичної групи на виконання спільного злочинного плану виготовляли вибухові речовини та саморобні вибухові пристрої для подальшого вчинення терористичних актів. З цією метою ОСОБА_6 , знаходячись на ринку «Привоз» м. Одеси та через мережу «Інтернет», придбав інгредієнти та запчастини необхідні для виготовлення вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв, а саме: селітру, алюмінієву пудру, перекис водню, уротропін у вигляді сухого горючого, електроспалахувачі для піротехніки, інсулінові шприци, електронні годинники, скотч малярний, які переніс до орендованої ним квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, приблизно 01.09.2014 року, ОСОБА_6 , діючи на виконання спільного злочинного плану, виготовив саморобний вибуховий пристрій з метою подальшого використання його у вчиненні терористичного акту біля адміністративної будівлі Одеської обласної державної адміністрації, за адресою: м. Одеса, проспект. Шевченка, 4. При цьому згідно розподілу обов`язків та ролей учасників терористичного акту, на ОСОБА_7 був покладений обов`язок у встановленні виготовленого ОСОБА_6 саморобного вибухового пристрою під будівлею Одеської обласної державної адміністрації та приведенні його у дію. Також в цей же день, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 провели розвідку місцевості біля будинку Одеської обласної державної адміністрації, обравши місце встановлення майбутнього саморобного вибухового пристрою, а саме - місцевість між стіною будівлі та бетонними плитами.

При цьому, під час виготовлення саморобного вибухового пристрою ОСОБА_6 з метою живлення вибухового пристрою, запитав у ОСОБА_4 про наявність у нього подібних джерел. На вказане прохання ОСОБА_4 повідомив, що у нього є старий пульт дистанційного керування із блоком дистанційного управління (приймачем електричного сигналу) для відкриття електричних воріт, після чого ОСОБА_6 попросив принести його. Надалі, діючи на прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 пішов до сараю, розташованого біля квартири АДРЕСА_1 , де взяв вищезазначений пульт дистанційного керування із блоком дистанційного керування (приймачем електричного сигналу) та передав у користування ОСОБА_6 .

Надалі, після вставлення до зазначеного блоку дистанційного керування (приймача електричного сигналу) 8 елементів живлення, ОСОБА_6 приєднав зазначений блок до окремого електросірника для піротехніки (не вставленого в інсуліновий шприц з гексогеном) і провів його випробування, в результаті чого відбулась необхідна електрична реакція. В подальшому при виготовленні саморобного вибухового пристрою ОСОБА_6 залучив ОСОБА_4 і ОСОБА_7 до виготовлення саморобного вибухового пристрою попросивши тримати поліетиленовий пакет із висушеною аміачною селітрою, а сам у цей час щільно обмотував його малярним скотчем та ізоляційною стрічкою.

У подальшому ОСОБА_6 встромив у зазначений пакунок два попередньо виготовлені детонатори і під`єднав до них блок дистанційного керування (приймача електричного сигналу) і помістив повністю готовий вибуховий пристрій до спортивної сумки, яка також знаходилась у вищезазначеній квартирі. Надалі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 пульт дистанційного керування та ще раз проінструктував його, про порядок і місце закладення вибухового пристрою, а також про приєднання дроту наданого ОСОБА_4 пульту дистанційного управління до детонаторів для замкнення ланцюга перед закладенням вибухового пристрою, з метою здійснення подальшого вибуху.

02.09.2014 року у нічний час, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення громадської безпеки, передав ОСОБА_7 виготовлений ним та поміщений у спортивну сумку саморобний вибуховий пристрій, надавши при цьому вказівку встановити його під адміністративною будівлею Одеської обласної державної адміністрації за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 4, на місцевості між стіною будівлі та бетонними плитами та дистанційно привести його у дію.

ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 , приблизно о 01 годині 30 хвилин, встановив саморобний вибуховий пристрій на місцевості між стіною будівлі Одеської обласної державної адміністрації та бетонними плитами. Відійшовши на безпечну відстань, ОСОБА_7 дистанційно привів у дію саморобний вибуховий пристрій натиснувши кнопку на пульті, в результаті чого він вибухнув, створивши при цьому загрозу життю і здоров`ю співробітників служби охорони Одеської обласної державної адміністрації, пересічним громадянам та небезпеку заподіяння значної майнової шкоди.

Надалі, враховуючи набутий у зазначеній вище протиправній акції злочинний досвід, а також через відсутність розголосу цієї події в засобах масової інформації, з метою подальшого вчинення терористичних актів ОСОБА_6 , продовжив свої злочинні дії, об`єднані єдиним кримінально протиправним наміром, направлені на пошук наступних об`єктів для терористичних атак, а також на виготовлення нових вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв.

З цією метою, ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_4 продовжив виготовляти за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , вибухові речовини та саморобні вибухові пристрої, використовуючи раніше придбані інгредієнти та запчастини. Проте, 12.09.2014 року злочинну діяльність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 припинено співробітниками УСБУ в Одеській області, через проведення санкціонованого судом обшуку за вказаною адресою, в ході якого предмети злочинної діяльності у вигляді вибухових речовин, інгредієнтів для них, а також запчастин для виготовлення саморобних вибухових пристроїв вилучені.

Крім того, приблизно в травні 2014 року (більш точна дата судом не встановлена), ОСОБА_6 , будучи невдоволеним подіями на «Майдані» у м. Києві, зміною керівництва держави, а також трагічними подіями, які стались 02.05.2014 року на площі «Куликове поле» в м. Одесі під час масових заворушень, сформував свою антидержавницьку позицію, яка виразилась у підтримці ідеї здійснення супротиву діючій владі шляхом вчинення терористичних актів на території м. Одеси.

У цей же період часу у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на виготовлення вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв, для подальшого їх використання у терористичних актах в м. Одесі, з метою впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об`єднаннями громадян, юридичними особами, та привернення уваги громадськості до своїх певних політичних поглядів.

Розуміючи, що одноосібно вчиняти заплановані терористичні акти у нього не виявляється за можливе, наприкінці серпня 2014 року (більш точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_6 організував зустріч зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за адресою свого тимчасового проживання: АДРЕСА_2 , яким запропонував увійти до складу очолюваної ним терористичної групи, для сумісної підготовки та вчинення терористичних актів.

Отримавши на це добровільну згоду ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , ОСОБА_6 розподілив між ними ролі, відповідно до яких він забезпечував фінансування діяльності терористичної групи, вибір об`єктів посягання, проведення розвідки місцевості, час вчинення злочину і участь у його безпосередньому вчиненні, особисте виготовлення вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв, а також навчання членів терористичної групи у виготовленні вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв. До функцій ОСОБА_4 входила допомога у виготовленні вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв. ОСОБА_7 був наділений функціями по безпосередньому закладенню саморобних вибухових пристроїв біля об`єктів посягань і приведення їх у дію.

Так, наприкінці серпня 2014 року, точна дата та місце судом не встановлені, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, володіючи навиками виготовлення вибухових речовин та вибухових пристроїв, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, знаходячись на ринку «Привоз» м. Одеси та через мережу «Інтернет» придбав інгредієнти та запчастини необхідні для виготовлення саморобних вибухових пристроїв, а саме: селітру, алюмінієву пудру, перекис водню, уротропін у вигляді сухого горючого, електроспалахувачі для піротехніки, інсулінові шприци, електронні годинники, скотч малярний, які переніс до орендованої ним квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Досягнувши домовленості щодо сумісного вчинення терористичних актів в м. Одесі ОСОБА_6 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, спланував терористичну акцію під адміністративною будівлею Одеської обласної державної адміністрації, розташованої за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 4. За досягнутої домовленості ОСОБА_6 зобов`язався виготовити саморобний вибуховий пристрій. На ОСОБА_7 покладений обов`язок закладення саморобного вибухового пристрою під будинком Одеської ОДА та приведення його у дію.

У подальшому, 01.09.2014 року, більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 провели розвідку місцевості біля будинку Одеської обласної державної адміністрації, обравши місце закладення майбутнього саморобного вибухового пристрою, а саме між стіною будівлі та бетонними плитами.

У цей же день, діючи умисно, ОСОБА_6 бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обороту вибухових речовин, без отриманого згідно інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, дозволу, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи заздалегідь придбані інгредієнти та суміші виготовив саморобний вибуховий пристрій, придатний для здійснення вибуху, з дистанційним керуванням.

При цьому, під час виготовлення вказаного саморобного вибухового пристрою ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обороту вибухових речовин, на прохання ОСОБА_6 передав у користування останнього пульт дистанційного керування для відкриття електричних воріт з блоком керування, що перебував у господарському приміщенні, розташованому біля квартири АДРЕСА_1 , для його використання в якості джерела живлення електродетонатора вибухового пристрою та дистанційного приймача електричного сигналу. Надалі, після поміщення до зазначеного пульту дистанційного керування 8 елементів живлення, ОСОБА_6 приєднав його до окремого електросірника для піротехніки (не вставленого в інсуліновий шприц з гексогеном) і провів його випробування, в результаті чого відбулась необхідна електрична реакція. В подальшому, при виготовленні саморобного вибухового пристрою ОСОБА_6 залучив ОСОБА_4 і ОСОБА_7 до виготовлення саморобного вибухового пристрою, попросивши тримати поліетиленовий пакет із висушеною аміачною селітрою, а сам у цей час щільно обмотував його малярним скотчем та ізоляційною стрічкою.

В подальшому, ОСОБА_6 встромив у зазначений пакунок два попередньо виготовлені детонатори і під`єднав до них блок дистанційного керування (приймача електричного сигналу) і помістив повністю готовий саморобний вибуховий пристрій до спортивної сумки, яка також знаходилась у вищезазначеній квартирі. Надалі, ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 пульт дистанційного керування та ще раз проінструктував його, про приєднання дроту до детонаторів для замкнення ланцюга перед закладенням вибухового пристрою з метою здійснення подальшого вибуху.

02.09.2014 року в темну пору доби, більш точний час судом не встановлений, на виконання злочинного плану щодо вчинення терористичного акту ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 виготовлений ним за сприянням ОСОБА_4 , саморобний вибуховий пристрій та надав вказівку встановити його під адміністративною будівлею Одеської обласної державної адміністрації за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 4, на ділянці місцевості між стіною будівлі та бетонними плитами, і дистанційно привести його у дію.

Приблизно о 01 годині 30 хвилин 02.09.2014 року ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 , встановив на ділянці місцевості між стіною будівлі Одеської обласної державної адміністрації і бетонними плитами, саморобний вибуховий пристрій, придатний для здійснення вибуху, до якого входили саморобна вибухова речовина «паливо плюс окисник», що складалась з металевого алюмінію та аміачної селітри, полімерних елементів, пружинних контактів, касети для елементів живлення з вісьма гальванічними елементами живлення типу АА, монтажної плати, електронного реле, транзистора, приєднаних багатожильних дротів, тощо. Після чого, відійшовши на безпечну відстань, привів його у дію натиснувши відповідну кнопку наданого ОСОБА_4 пульту дистанційного керування, створивши при цьому загрозу життю і здоров`ю співробітників служби охорони Одеської обласної державної адміністрації та небезпеку заподіяння значної майнової шкоди.

Надалі, враховуючи набутий у попередній протиправній акції злочинний досвід у невдалій спробі підриву саморобного вибухового пристрою під адміністративною будівлею Одеської ОДА, а також через відсутність розголосу цієї події в пресі та ЗМІ, з метою подальшого вчинення терористичних актів ОСОБА_6 , продовжив свої злочинні дії, об`єднані єдиним кримінально протиправним наміром, направлені на пошук наступних об`єктів для терористичних актів, а також на сумісне виготовлення нових вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв.

З цією метою, до 12.09.2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за сприянням ОСОБА_4 , виготовив без передбаченого законом дозволу наступні інгредієнти, речовини та складові до саморобних вибухових пристроїв: придатний до вибуху при використанні в якості засобу підриву саморобний електродетонатор, обмотаний малярною стрічкою згорток із придатною до вибуху сумішшю металевого алюмінію та аміачної селітри, здатної до вибухового перетворення та віднесеної до саморобних вибухових речовин системи «паливо плюс окисник», полімерну пляшку з перекисом водню, що може бути використаний для виготовлення вибухових речовин класу «перекисів», аміачну селітру, яка може бути використана в якості окисника для виготовлення вибухових сумішей, порошкоподібний алюміній, який може бути використаний в якості палива для виготовлення саморобних вибухових сумішей «паливо плюс окисник», саморобну ініціюючу вибухову речовину гексаметилентрипероксиддіамін, 30 електроспалахувачів для піротехніки та електроспалахувачі, що входять до конструкції саморобних детонаторів у справному стані та можуть бути використані за призначенням, 2 засоби підриву саморобні електродетонатори, які складаються з корпусів полімерних шприців з виведеними дротами та містять вибухову речовину і можуть бути складовою частиною вибухового пристрою.

Проте, 12.09.2014 року, в ході проведення співробітниками УСБУ в Одеській області обшуку за вказаною адресою зазначені саморобні вибухові речовини та елементи саморобних вибухових пристроїв виявлені та вилучені.

Згідно клопотання дії ОСОБА_4 кваліфіковано за: ч. 1 ст. 258-3 КК України - створення терористичної групи або терористичної організації, за кваліфікуючими ознаками: участь у терористичній групі, а так само сприяння діяльності терористичної групи; та за ч.1 ст. 263-1 КК України - незаконне виготовлення вибухових речовин та саморобних вибухових пристроїв, за кваліфікуючими ознаками: незаконне виготовлення вибухових речовин та вибухових пристроїв.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 просила суд задовольнити клопотання прокурора та звільнити її підзахисного від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав подане клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 263-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 258-3 КК України, в порядку ч. 2 ст. 258-3 КК України. ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені у клопотанні прокурора. Надав добровільну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та на закриття кримінального провадження з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, наслідки якого йому відомі та зрозумілі.

Крім того, під час розгляду клопотання було допитано у якості свідка ОСОБА_8 , який є слідчим в ОВС СВ УСБУ в Одеській області та здійснював досудове розслідування, який підтвердив, що у 2014 року ОСОБА_4 було залучено до співпраці у якості залегендованої особи для викриття незаконної діяльності ще двох осіб, які намагалися здійснити вибухи у м. Одесі, анкетні дані якого змінювалися, проте ці дані відповідно до чинного законодавства знищено. Вказану особу було залучено до НСРД.

Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, суд доходить такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року (справа №127/26665/16-к; провадження № 51-1066км20), положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК України).

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, згідно п. 4 ч. 1 статті 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Як встановлено судом ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце 12.09.2014 року.

Як вбачається з клопотання прокурора, з моменту вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, у якому останній підозрюється, минуло більше 10 років, тобто на думку прокурора, строк притягнення його до кримінальної відповідальності за вказаний злочин сплинув 12.09.2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Так, згідно долученої до матеріалів провадження вимоги ДІТ МВС України, УІАП ГУ НП в Одеській області від 07.10.2024 року №65/16/2250, 26.07.2019 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263-1 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку що клопотання прокурора в частині звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття провадження, не підлягає задоволенню, оскільки строки давності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України, переривалися та на момент звернення прокурора з відповідним клопотанням, не сплинули.

Вирішуючи клопотання прокурора в частині звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 258-3 КК України та закриття провадження, в порядку ч. 2 ст. 258-3 КК України, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 2 ст. 258-3 КК України, звільняється від кримінальної відповідальності за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, особа, крім організатора і керівника терористичної групи чи терористичної організації, яка добровільно повідомила правоохоронний орган про відповідну терористичну діяльність, сприяла її припиненню або розкриттю злочинів, вчинених у зв`язку із створенням або діяльністю такої групи чи організації, якщо в її діях немає складу іншого злочину.

Так, в клопотанні прокурора зазначено прізвище, ім`я по батькові підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

Разом з тим прокурором в судовому засіданні надано матеріали кримінального провадження, які стосується іншої особи з іншим прізвищем та ініціалами.

В судовому засіданні під час розгляду вищевказаного клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 залучався до співробітництва з метою проведення негласних слідчих розшукових дій, як залегендована особа за іншим прізвищем.

Будь-яких відомостей про зміну анкетних даних особи суду надано не було. Також, як зазначив в судовому засіданні прокурор, такі дані зі сплином встановленого законодавством строку знищено.

Крім того, прізвище залегендованої особи містить три різні варіації у написанні.

Під час розгляду клопотання прокурор посилався на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2025 року, ухвалений у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0008007 від 02.09.2014 року, стосовно інших осіб, у якому ОСОБА_4 надавав показання у якості свідка.

Однак вказаний вирок не містить жодних показань свідків, яких було б допитано судом безпосередньо.

Крім того, ОСОБА_4 , окрім підозри у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, ще підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора в частині звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 258-3 КК України та закриття провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 28.12.2021 року, слід відмовити, у зв`язку із недоведеністю підстав, передбачених ч. 2 ст. 258-3 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст.288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

На підставі ст. 49, ч. 2 ст. 258-3 КК України, керуючись ст. 284, 285-288, 314-315, 372, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження, в порядку п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 258-3 КК України, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 258-3 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217 від 28.12.2021 року, - відмовити.

Матеріали кримінального провадження, надані під час розгляду клопотання, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_9