Провадження № 1-кс/344/8334/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000113 від 03.02.2025,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням, у якому просить : скасувати арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Dodge Calider» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 або передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_5 , скасувавши арешт в частині користування майном.

В обґрунтування клопотання вказує, що на момент внесення ухвали про арешт майна, власником є третя особа яка не перебуває в статусі підозрюваної/обвинуваченої, арешт накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_5 не має жодного відношення до обставин у кримінальному провадженні, є добросовісним набувачем вказаного рухомого майна, а накладений арешт порушує право власності ОСОБА_5 як володільця майна

Як вбачається з ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року (справа № 344/15887/25), метою накладення арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арештований автомобіль не містить на собі слідів злочину, за його участі не проводиться будь-яких слідчих або процесуальних дій, тому подальше обмеження в праві володіти та користуватись власним майном, а саме автомобілем марки «Dodge Calider» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 буде становити надмірний тягар для його власника ОСОБА_5 , яка має об`єктивну необхідність в користуванні в силу віддаленості між місцем проживання (м.Коломия), місцем навчання та м. Івано-Франківськ.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні просила клопотання задоволити, зокрема з підстав, що викладені письмово. Додала, що користувачами вказаного автомобіля є всі члени сім`ї ОСОБА_5 , і таке обтяження позбавляє їх можливості та права користування. Разом з тим, той факт, що автомобіль є речовим доказом, з моменту накладення на такий арешту, було достатньо часу для проведення всіх необхідних слідчих дій.

Слідчий просив відмовити у скасуванні арешту вказаного автомобіля через безпідставність. Додав, що автомобіль є речовим доказом, такий був обладнаний відповідними засобами контролю за вчиненням злочину. Разом з тим, в ході досудового розслідування було встановлено, що саме таким автомобілем користувався підозрюваний.

Вислухавши пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали заяви, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2025 за №0000113 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.190 КК України

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 у справі № 344/15887/25 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання на автомобіль марки «Dodge Calider», д.н.з. НОМЕР_1 (із ключем до нього), який перебував в фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною першою ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною першою ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

Оцінюючи доводи представника заявника щодо доцільності скасування арешту майна - нагальної необхідності використання власником у зв`язку з віддаленістю місця навчання від місця фактичного проживання ( довідка №83 від 03.12.2025 про денну форму навчання ОСОБА_5 в Івано-Франківському навчально-науково юридичному інституті НУ «Одеська юридична академія»), то таке є не безумовною підставою для скасування арешту, зокрема і в частині користування. Також будь-яких доказів щодо відсутності на праві власності, користування інших транспортних засобів ОСОБА_5 не надано, як і посвідчення водія.

Разом з тим, слідчий суддя не може залишити поза увагою, що користувачем вказаного автомобіля був підозрюваний у вказаному кримінальному провадженні. Транспортний засіб використовувався для проведення контролю за вчиненням злочину.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання виходить з того, що втручання у право власності повинно не лише бути законним і переслідувати за фактами та у принципі «законну мету» «відповідно до загальних інтересів», але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державою, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичної особи. Ця вимога виражена у понятті «справедливий баланс», який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Подія яка розслідується, свідчить про те, що на даний час і на даному етапі досудового розслідування таке втручання у право власності особи є справедливим, правомірним та пропорційним.

Водночас, автомобіль визнано речовим доказом і фактично до завершення кримінального провадження і ухвалення у ньому остаточного рішення такий речовий доказ повинен бути збережений у належному стані.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, слідчий суддя не може прийняти до уваги посилання сторонизаявника про те, що відпала потреба у арешті майна, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна застосовано саме з метою забезпечення збереження речових доказів, а користування ним може призвести до його пошкодження, приховування, псування, враховуючи, зокрема, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки.

Зважаючи, що стороною заявника не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, а відтак, клопотання про скасування арешту є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

У клопотанніадвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000113 від 03.02.2025 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повна ухвала 05.12.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1