УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої- ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням винного з потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000625 від 23.04.2025 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 приблизно о 18:07 год. у світлий час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, без опадів, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Фонтанська дорога у Приморському районі м. Одеси, з боку Ляпідевського в напрямку вул. Баштанної, на якій організовано двосторонній рух по двом смугам руху у кожному напрямку, які поділені дорожньою розміткою 1.3 відповідно до Правил дорожнього руху, а в місці розміщення нерегульованого пішохідного переходу поділені острівком безпеки, в якому розміщене огородження у вигляді двох бетонних блоків, які розміщені по обидві сторони пішохідного переходу та виконують роль захисного огородження пішохідного переходу, а також наявною на проїзній частині дорожньою розміткою 1.1, 1.5, 1.14.1, 1.14.2 згідно Правил дорожнього руху України.

При під?їзді до нерегульованого пішохідного переходу, який розміщений напроти буд. № 99 по вул. Фонтанська дорога, і який призначений для переходу пішоходами проїзної частини, відзначеного дорожньою розміткою 1.14.1, 1.14.2 і дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 відповідно до Правил дорожнього руху України, видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_7 була необмеженою, в умовах обмеженої видимості лівої половини пішохідного переходу по ходу напрямку руху керованого ним автомобіля із-за припаркованих транспортних засобів, водій ОСОБА_7 проявив злочинну недбалість, був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою і при під?їзді до пішохідного переходу, не обрав тієї безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході.

Перед проїздом через пішохідний перехід водій ОСОБА_7 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, при виникненні небезпеки для його подальшого руху, яку він об?єктивно спроможний та повинен був виявити у вигляді електро-самоката «Jet»,№ 200546, під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керуючи електро-самокатом переїжджав проїзну частину вул. Фонтанська дорога по пішохідному переході рухаючись зліва направо по ходу руху автомобіля «ВМВ 530», р.н. НОМЕР_1 , вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого на пішохідному переході у своїй лівій смузі руху проїзної частини вул. Фонтанська дорога передньою частиною кузову автомобіля «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на електро-самокат «Jet», № 200546, під керуванням ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир електро-самоката «Jet», № 200546 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими була доставлена до КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ООР.

ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого колінного суглобу у вигляді закритого перелому зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки та забою м?яких тканин правого колінного суглобу.

Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП 22.04.2025 року, і відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

У цій дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Водій автомобіля «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді належним чином виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Дії водія автомобіля «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, водій ОСОБА_9 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б); 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 12.3 ПДР «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж бо зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди», -

- чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

За таких обставин дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор підтримав заяву та просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зв`язку з примиренням винного з потерпілим та стягнути процесуальні витрати.

Захисник та обвинувачений підтримали заяву та просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, мотивуючи тим, що останній примирився з потерпілим, в повному обсязі відшкодував матеріальний збиток завданий потерпілому злочином, який є нетяжким, вчиненим з необережності, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали заяву обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали надані в обґрунтування клопотання, суд дійшов висновку, що заява обвинуваченого про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 будучи раніше не засудженим, відповідно дост.12 КК України скоїв необережний нетяжкий злочин, відшкодував завдані збитки, у зв`язку із чим, будь-яких претензій потерпіла Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 не має.

З урахуванням викладених обставин, розглянувши заяву обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000625 від 23.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 46 КК України, закривши відносно останнього кримінальне провадження у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням підозрюваного з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

До такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 342/1560/20.

Крім того, в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (Справа № 598/1781/17) міститься висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 46 КК України, ст. ст. 284, 285, 286,337, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням винного з потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000625 від 23.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за № 0000625 від 23.04.2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 16 963 гривень 20 коп (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні двадцять копійок), у тому числі: витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок № 2384-34-25 від 09.07.2025) вартістю 6 785 гривень 28 копійок; витрати на проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля «BMW 530D», р.н. НОМЕР_1 (висновок № 2383-34-25 від 08.07.2025) вартістю 3 392 гривні 64 копійок; ??витрати на проведення судової авто-технічної експертизи технічного стану електро-самоката «Jet», № 200546 (висновок № 2382-34-25 від 08.07.2025) вартістю 3 392 гривні 64 копійок; ??витрати на проведення судової авто-технічної експертизи за обставинами ДТП (висновок № 3854-34-25 від 09.09.2025) вартістю 3 392 гривні 64 копійок.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1