КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8515/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, у кримінальному провадженні № 0000502 від 18.06.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146 КК України.

Просив застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 18.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчий вказував, що 05 березня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 21 години 30 хвилин, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, маючи на меті незаконне збагачення, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виник злочинний умисел на вимагання грошових коштів в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів у потерпілого ОСОБА_14 .

05 квітня 2025 року орієнтовно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , знаходячись в невстановленому транспортному засобі червоного кольору біля розважального закладу, розташованого в м. Березань Київської області, більш точне місце розташування не встановлено, побачивши ОСОБА_14 , який підійшов до автомобіля, та, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів, вийшли з транспортного засобу, після чого ОСОБА_12 наніс декілька ударів по тулубу ОСОБА_14 , одразу після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_13 штовхнули його на землю, стоячи біля лежачого на землі потерпілого та не даючи йому встати, почали висловлювати вимогу щодо надання їм грошових коштів без зазначення конкретної суми за нібито існуючий конфлікт. На відповідь потерпілого щодо відсутності на даний момент у нього грошових коштів вони повідомили, що знайдуть його наступного дня.

06 квітня 2025 року, орієнтовно о 8 годині ранку, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , прибули на невстановленому транспортному засобі сірого кольору, марки «Фольцваген» за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Шевченків Шлях, буд. 132, де на той час перебував потерпілий ОСОБА_14 , покликали останнього до себе та почали вимагати грошові кошти в сумі 15000 грн. за нібито виниклий конфлікт, який мав місце 05 квітня 2025 року, при цьому погрожували, що у разі не надання їм грошових коштів його будинок, де він проживає зі своєю матір`ю можуть спалити, при цьому погрожували застосуванням фізичної сили. У зв`язку із тим, що ОСОБА_14 сприйняв погрозу реально, побоювався за своє здоров`я, та знищення майна, повідомив, що віддасть грошові кошти 8-9 квітня 2025 року.

08 квітня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_13 , на виконання єдиного злочинного умислу, бажаючи завершення реалізації злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів, зателефонував з мобільного номеру телефону НОМЕР_1 на мобільний телефон потерпілому ОСОБА_14 та запитав, коли останній віддасть їм грошові кошти, які винен за обставини, які відбулися 05 квітня 2025 року, на що потерпілий повідомив, що не отримав ще заробітну плату.

08 квітня 2025 року у вечірній час, більш точний час досудовим розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , з метою реалізації єдиного злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів, на невстановленому транспортному засобі сірого кольору, марки «Фольцваген», прибули до місця проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 , покликали останнього та наказали присісти в зазначений автомобіль, де повідомили, що сума неіснуючого боргу складає вже 20 000 гривень, у зв`язку із затриманням її віддачі.

09 квітня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , бажаючи завершення реалізації злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів, надіслав смс-повідомлення з невстановленого номеру мобільного телефону потерпілому з номером банківської картки: НОМЕР_2 , який належить останньому. У подальшому, 09 квітня 2025 року о 15 годині 27 хвилин, ОСОБА_14 надіслав на зазначену банківську карту грошові кошти у сумі 20 000 гривень, під острахом можливої реалізації погроз, які йому озвучували раніше.

20 квітня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, маючи на меті незаконне збагачення, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на вимагання грошових коштів в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів у потерпілого ОСОБА_14 .

20 квітня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вимагання грошових коштів, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, на невстановленому транспортному засобі темно зеленого кольору, марки «БМВ», приїхали на пляж біля озера в м. Березань Київської області, де на той час перебував ОСОБА_14 , вийшли з транспортного засобу, підійшли до останнього, нанесли удар по потилиці потерпілому, після чого заштовхнули його у зазначений транспортний засіб та поїхали у невідомому напрямку.

Через деякий час (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим), реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_15 , привезли ОСОБА_14 до останнього, а саме на територію покинутої будівлі у м. Яготин Київської області, адресу якої досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, де ОСОБА_15 почав залякувати ОСОБА_14 , погрожуючи фізичною розправою, наніс йому декілька ударів, більше двох, в область грудної клітини та повідомив, що той винен йому 10 000 грн. за неіснуючий борг, зокрема й за те, що вони були вимушені його везти на автомобілі, окрім того погрожував негативними наслідками у разі його звернення до правоохоронних органів.

Після чого, через деякий час (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим), ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , за передньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 , на невстановленому транспортному засобі темно зеленого кольору марки «БМВ» привезли ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 погрожував йому фізичною розправою у разі, якщо працівникам поліції стане відомо про обставини та події, які стались із ним, а також щодо вимоги у останнього передачі 10 000 грн.

20 квітня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою незаконного особистого збагачення, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, маючи на меті отримання грошових коштів у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виник злочинний умисел на викрадення людини, з корисливих мотивів, а саме потерпілого ОСОБА_14 , з метою подальшого вимагання у нього грошових коштів.

20 квітня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого викрадення людини, з корисливих мотивів, на невстановленому транспортному засобі темно зеленого кольору, марки «БМВ», приїхали на пляж біля озера в м. Березань Київської області, де на той час перебував ОСОБА_14 , вийшли з транспортного засобу, підійшли до останнього, нанесли удар по потилиці потерпілому, чим спричинили йому фізичні страждання та подолавши таким чином здатність до опору, після чого заштовхнули його у зазначений транспортний засіб та поїхали у невідомому напрямку, таким чином його викравши.

Через деякий час (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим), реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_15 , привезли ОСОБА_14 проти його волі до останнього, а саме на територію покинутої будівлі у м. Яготин Київської області, адресу якої досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, де ОСОБА_15 почав залякувати ОСОБА_14 , погрожуючи фізичною розправою, наніс йому декілька ударів, більше двох, в область грудної клітини, та повідомив, що той винен йому 10 000 грн. за неіснуючий борг, зокрема й за те, що вони були вимушені його везти на автомобілі, окрім того погрожував негативними наслідками у разі його звернення до правоохоронних органів.

У той же день, (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим), ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , за передньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 , на невстановленому транспортному засобі темно зеленого кольору марки «БМВ» привезли ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 погрожував йому фізичною розправою у разі, якщо працівникам поліції стане відомо про обставини та події, які стались із ним, а також щодо вимоги у останнього передачі 10 000 грн.

12 жовтня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 18.06.2025; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, якими підтверджена участь у скоєнні кримінальних правопорушень ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 30.06.2025; протоколом огляду речей і документів від 24.09.2025, де зафіксовано перерахування грошових коштів ОСОБА_13 ; проведеним тимчасовим доступом до речей і документів у операторів стільникового зв`язку, по якому проведено аналіз технічної інформації абонентських номерів, які використовують ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 ; іншими доказами зібраними у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_10 , яке погоджено з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0000502 внесеного до ЄРДР 18.06.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України - відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, дізнавача, прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, дізнавача, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, місця роботи (несення служби) та місце фактичного знаходження.

У задоволенні заяви сторони захисту про взяття особи на поруки - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено обставини, передбачені пунктом 2, 3 частини першої цієї статті, що дає право слідчому судді застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , 27.10.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року є незаконною, необґрунтованою, винесена без врахування істотних обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, без належної оцінки існуючих у провадженні ризиків.

Слідчим суддею не достатньо враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме характер кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_8 , а саме цинічність та зухвалість злочинних дій стосовно військовослужбовця, застосування насильства над ним, спричинення фізичного болю та страждань, вчинення вказаних дій групою осіб.

У підозрюваного ОСОБА_8 відсутнє підтвердження достатніх стримуючих факторів, які б переважали високий ступінь ризику ухилення від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових злочинів чи продовження кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вважає, що відсутні підстави вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання жодним чином не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , так як він не буде належним чином обмежений у спілкуванні з свідками, іншими підозрюваними, доступі до речей та документів, які мають значення для досудового розслідування чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , 28.10.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні відносно ОСОБА_8 будь-якого запобіжного заходу у зв`язку з відсутністю обґрунтованої підозри та відсутністю ризиків.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ухвала слідчого судді винесена без належної оцінки доказів та матеріалів справи.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з наведених в ній підстав, щодо апеляційної скарги захисника заперечував. Підозрюваний та захисник, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та підтримали подану апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити. Вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 18.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

12 жовтня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_14 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 18.06.2025;протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, якими підтверджена участь у скоєнні кримінальних правопорушень ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 30.06.2025; протоколом огляду речей і документів від 24.09.2025, де зафіксовано перерахування грошових коштів ОСОБА_13 ; проведеним тимчасовим доступом до речей і документів у операторів стільникового зв`язку, по якому проведено аналіз технічної інформації абонентських номерів, які використовують ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 ;іншими доказами зібраними у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування запобіжного заходу відносноОСОБА_8 , перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України, а також встановив, із клопотання вбачається, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши доводи сторони обвинувачення та захисту в їх сукупності, вірно вважав за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, особу ОСОБА_8 , характер і конкретні обставини вчинених ним діянь та суворості можливого покарання. Будь-яких фактів і даних, які б свідчили про те, що підозрюваний має намір чи спроможність в будь-який спосіб впливати на вже допитаних потерпілих і свідків, клопотання не містить, таких обставин не навів і прокурор, а тому вказаний ризик є недоведеним.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на обставини кримінального провадження.

З огляду на встановлені обставини вчинення інкримінованих підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважав, що в даному випадку, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, наявні підстави для покладення на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що прокурор не довів обставини, передбачені ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваній, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме - особисте зобов`язання.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, що за наслідками розгляду клопотання, крім обґрунтованості підозри, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти шляхом застосування до ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього, враховуючи при цьому міцність соціальних зв`язків.

Також колегія суддів враховує і той факт, що слідчим суддею не встановлено обставин, які б вказували на те, що підозрюваний ОСОБА_8 , будь-яким чином ухилявся від явки до органу досудового розслідування в межах даного кримінального провадження або вчинив будь які інші дії, які б вказували на спроби підозрюваного ухилитися від явки до органу досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків чи експертів. Доказів того, що підозрюваний ОСОБА_8 , порушує покладені на нього обов`язки оскаржуваною ухвалою слідчого судді, чи перешкоджає у здійсненні досудового розслідування прокурором не наведено.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до вірного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Доводи прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі про те, що прийняте слідчим суддею рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлене з грубими та істотними порушенням вимог КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи, з яких сторони просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні якихпідозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який до цього часу забезпечує виконання завдань кримінального провадження, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4