КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/641/23 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2120/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соловіївки Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19 квітня 2017 року за ч. 2 ст. 309 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки; 2) за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2023 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2023 року визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Строк покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 28 лютого 2023 року.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2023 року на 11 стовбурів дерев типу сосна звичайна, а саме: діаметром 26 см - 4 штуки, діаметром 27 см - 1 штука, діаметром 25 см - 2 штуки, діаметром 28 см - 1 штука, діаметром 33 см - 2 штуки, діаметром 21 см - 1 штука і бензопилу марки «FORTE FGS52-52» - скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, 16 січня 2023 року, приблизно, о 15-й годині, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи всупереч вимог ст.ст. 4, 69 Лісового кодексу України, п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23 травня 2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного або лісового квитка, маючи на меті здійснити незаконну порубку дерев, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прибув із заздалегідь заготовленим інструментом - ланцюговою бензопилою марки «FORTE FGS52-52» на територію лісу, а саме у квартал 73 виділу №7 Плахтянського лісництва філії «Київське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», що знаходиться в адміністративних межах с. Козинці Бучанського району Київської області і, діючи умисно, використовуючи заздалегідь заготовлений інструмент, а саме ланцюгову бензопилу марки «FORTE FGS52-52», шляхом спилювання до повного відокремлення від кореня здійснив незаконну порубку 11 дерев типу сосна звичайна, а саме: діаметром 26 см - 4 штуки, діаметром 27 см - 1 штука, діаметром 25 см - 2 штуки, діаметром 28 см - 1 штука, діаметром 33 см - 2 штуки, діаметром 21 см - 1 штука, чим своїми умисними, протиправними діями заподіяв державі, в особі філії «Київське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» істотну шкоду в розмірі 41330 гривень 77 копійок.

ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року в частині призначеного покарання, а саме щодо застосування ч.4 ст.70 КК України. Винести рішення, яким на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023 року, визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років 1 дня позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_7 зазначає про те, що суд першої інстанції, призначаючи кінцеве покарання не повністю дослідив всі матеріали кримінального провадження, не звернув уваги на пояснення обвинуваченого щодо кінцевого строку покарання, визначеного на виконання вироку Ірпінського міського суду Київської обл. від 19.07.2023 року.

Апелянт звертає увагу, що в описовій частині вироку вказано, що останній раз ОСОБА_7 був засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023 за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Та в подальшому в резолютивній частині вироку при призначенні покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України суд написав про часткове складання покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року та вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023, призначивши покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

В той же час, судом не враховано, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.12.2023 року вирок Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023 приведено у відповідність до вимог чинного законодавства України та фактично визначено до відбуття покарання строк у вигляді 4 років позбавлення волі.

Отже, на переконання ОСОБА_7 , призначене покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі є занадто суворим та призначене без врахування всіх обставин справи, які прямо впливають на строк покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 246 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий і на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття.

З врахуванням цих обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ч.4 ст.70 КК України, колегія суддів вважає слушними.

Положеннями ч. 4 ст. 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, застосовуючи положення ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком і покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2023 року визначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Однак, як обґрунтовано зазначає обвинувачений в своїй апеляційні скарзі, призначаючи покарання суд першої інстанції не врахував ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05.12.2023 року, якою вирок Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023 року приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII та за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023 року призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Отже, суд при призначенні остаточного покарання неправильно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки під час призначення остаточного покарання суд першої інстанції помилково виходив із неактуального строку попереднього покарання (4 роки 3 місяці), тоді як фактично строк покарання за вироком Ірпінського міського суду від 19.07.2023 року становить 4 роки позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за оскаржуваним вироком Бородянського районного суду Київської області від 31.05.2024 року та вироком Ірпінського міського суду Київської області від 19.07.2023 року з урахуванням ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 05.12.2023 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції змінити в частині застосування положень ч.4 ст.70 КК України.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині застосування ч.4 ст.70 КК України.

Пом`якшити покарання, призначене ОСОБА_7 , на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком і покарання за вироком Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді: _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4