печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

29 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості зупинення провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, перебуває у провадженні суду на підготовчій стадії судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про зупинення провадження та оголошення у розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки останній тривалий час не з`являється у судові засідання, за результатами приводу встановлено, що його місцезнаходження встановити не вдалося.

Прокурор клопотання підтримав, просив зупинити провадження та оголосити обвинуваченого у розшук.

Потерпіла не заперечувала проти зупинення провадження, водночас, просила повернути її майно, яке було вилучене у ОСОБА_5 при затриманні та визнано речовим доказом, оскільки у разі зупинення провадження вказане майно невизначений залишатиметься у камері схову речових доказів, що перешкоджатиме володіти належним їй майном.

Прокурор щодо клопотання потерпілої не заперечував, вказав, що вказане майно, а саме мобільний телефон, вилучено у ОСОБА_5 при затриманні, арешт на вказане майно не накладався.

Суд заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, приходить наступних висновків.

Щодо клопотання прокурора суд виходить із наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 викликався у судові засідання повісткою, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, але, незважаючи на виклики, обвинувачений до суду не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив.

На виконання ухвали про привід, проведеною перевіркою встановити місцезнаходження ОСОБА_5 встановити не вдалося.

Неявки ОСОБА_5 у судові засідання унеможливлюють розгляд кримінального провадження стосовно нього та призводить до затягування у розгляді судового провадження.

Відповідно до положення ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку.

Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Відтак, суд вважає, враховуючи викладене, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Щодо клопотання потерпілої про повернення майна суд дійшов наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 12.07.2025 слідчим СВ Печерського УП ГУНП у м. Киеві ОСОБА_6 під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , зокрема, було виявлено та вилучено грошові купюри номіналом 200 (двісті) гривень в кількості двох штук, що поміщено до спец пакету NPU 5090055, мобільний телефон марки ІPhone Xr, який знаходиться у спец пакеті № 3743698.

Надалі вилучене майно від 17.07.2025 постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001322 від 12.07.2025.

Разом з тим, як вказує прокурор, орган досудового розслідування з клопотанням про арешт зазначеного майна, зокрема мобільного телефона до Печерського районного суду м. Києва не звертався.

Таким чином, зазначене майно у відповідності положень ст. 169 КПК України має статус тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Крім того, суд при вирішенні клопотання враховує приписи ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Судом також береться до уваги, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений у судові засідання не з`являється, місцезнаходження його наразі не встановлено, що стало підставою для задоволення клопотання прокурора про зупинення провадження та оголошення обвинуваченого в розшук.

За таких обставин суд, враховуючи відсутність підстав, які б виправдовували подальше втручання держави у право на володіння ОСОБА_4 належним їй майном, вважає, що клопотання про повернення майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 167-169, 335 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Оголосити в розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зупинити провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні стосовно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001322 від 12.07.2025 року, до його розшуку.

Клопотання потерпілої про повернення майна - задовольнити.

Повернути ОСОБА_4 , вилучений у ОСОБА_7 під час затримання та особистого обшуку, мобільний телефон марки «Iphone Xr», поміщений до спец пакету № 3743698, який знаходиться у камері схову речових доказів Печерського УП ГУНП в м. Києві.

Виконання ухвали доручити Печерському УП ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали слід доручити Печерській окружній прокуратурі м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1