Справа № 991/8743/25
Провадження 1-кп/991/106/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

його захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

його захисника (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

його захисника ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

його захисника ОСОБА_15 ,

представника потерпілого (Міністерства оборони України) ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20 квітня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нижній Одес Ухтинського району Республіки Комі, російської федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сміла Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Сульському Білопілького району Сумської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

26 серпня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000674 від 20 квітня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26 серпня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_17 .

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 03 вересня 2025 у справі №991/1307/25 (провадження 1-кп/12/25) відмовлено в об`єднанні цього кримінального провадження №0000674 від 20 квітня 2023 року з матеріалами кримінального провадження №0000068 від 05.09.2019.

Кримінальне провадження №0000674 від 20 квітня 2023 року (справа №991/8743/25 (провадження №1-кп/991/106/25) передано до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для виконання вимог ст.35 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 05 вересня 2025 року у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 17 вересня 2025 року.

Ухвалами суду від 17 вересня 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 , до 17 листопада 2025 року включно, та постановлено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні проводити колегіально судом у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 17 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_18 та ОСОБА_3 .

Ухвалою колегії суддів від 19 вересня 2025 року заяву судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_18 про самовідвід задоволено. Відведено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_18 від розгляду даного кримінального провадження, матеріали справи передано до відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Управління документообігу та організаційного забезпечення Вищого антикорупційного суду для заміни відведеної судді із складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2025 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , до 30 листопада 2025 року включно.

Ухвалами суду від 13 листопада 2025 року продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 до 13 січня 2026 року, та відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту про закриття кримінального провадження.

Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року у задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , про повернення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, відмовлено.

Цього ж дня призначено судовий розгляд кримінального провадження та задоволено клопотання прокурора, матеріали судової справи № 991/8743/25 передано колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_19 , суддів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 для вирішення питання про об`єднання в одне судове провадження зі справою № 991/5953/25 (провадження № 1-кп/991/83/25) за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 366 КК України.

04 грудня 2025 року ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_19 , суддів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень в одне провадження (судових справ №991/5952/25 та №991/8743/25). Матеріали справи №991/8743/25 повернуто попередньому складу суду.

08 грудня 2025 року ухвалою колегії суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 про надання дозволу на виїзд за межі України обвинуваченого ОСОБА_14 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20 квітня 2023 року, відмовлено.

06 січня 2026 року до суду надійшли клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

ІІ. Щодо заявлених прокурором клопотань про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

2.1. Обґрунтування заявлених прокурором клопотань

В обґрунтування поданих клопотань прокурор зазначив, що ухвалою слідчого судді ВАКС від 30 грудня 2024 року застосований до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на заставу у розмірі 2 500 000,00 грн із покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_10 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою ВАКС від 13 листопада 2025 року до 13 січня 2026 року включно.

Разом з цим, ухвалою слідчого судді ВАКС від 21 травня 2025 застосований до ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишення місця проживання з 23:00 год до 06:00 год наступної доби змінено на особисте зобов`язання із покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. Вказані обов`язки в подальшому неодноразово продовжено, останній раз ухвалою ВАКС від 13 листопада 2025 року до 13 січня 2026 року включно.

Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на цих обвинувачених процесуальних обов`язків з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування ОСОБА_10 та ОСОБА_14 від суду, здійснення ними незаконного впливу на свідків, а також ризиків незаконного впливу ОСОБА_14 на інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинення ним іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тяжкістю інкримінованих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 злочинів, вчинених в складі організованої групи, невідворотністю покарання у вигляді позбавленні волі у разі визнання їх винуватими, а також можливість переховування від суду на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, враховуючи те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_14 раніше неодноразово виїздили за кордон, не мають для цього жодних перешкод. Також просив врахувати сталість організованої групи і зв`язки її членів в кримінальному середовищі, зазначив, що обвинувачені можуть вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу ОСОБА_10 та ОСОБА_14 на свідків та ризик незаконного впливу ОСОБА_14 на інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України) з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачені можуть вчинити дії, спрямовані на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Оскільки, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні, ризик впливу на цих осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

На переконання прокурора продовжує існувати й ризик вчинення ОСОБА_14 іншого кримінального правопорушення чи продовження ним вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), так як тривалість вчинення вищевказаного злочину вказує на систематичний характер неправомірних дій обвинуваченого. Зазначив, що ОСОБА_14 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину та вчинив його під час воєнного стану. Додатковою підставою для продовження вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень є необхідність обвинуваченого в отриманні джерела доходів для забезпечення його життєдіяльності.

Також продовжує існувати ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), який обґрунтовується тим, що учасники організованої групи обговорювали наміри про можливість незаконного впливу на орган досудового розслідування, а саме «забрати» до іншого органу досудового розслідування матеріали зазначеного кримінального провадження, у якому вони набули статусу обвинувачених.

2.2. Позиції учасників щодо клопотань прокурора про продовження дії процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав з наведених у ньому мотивів. Зазначив, що на теперішній час існує необхідність у продовженні обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , оскільки ризики, зазначені в клопотаннях, не перестали існувати. На думку прокурора, продовження строку дії покладених на обвинувачених обов`язків забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та запобігання вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на ОСОБА_10 обов`язків та додатково зазначив, що на його підзахисного покладеного певний обсяг обов`язків, які він сумлінно виконує. ОСОБА_10 сплатив заставу у визначеному розмірі, з`являється у всі судові засідання та сприяє судовому провадженню. Ризики, про які прокурор зазначає в клопотанні, наразі не існують, та будь яке застосування обмежуючих заходів щодо ОСОБА_10 нічим не підтверджується. Разом з цим додав, що матір його підзахисного, 1935 року народження, перебуває на утриманні ОСОБА_10 та потребує його постійного стороннього догляду, що також свідчить про сталість сімейних зв`язків. ОСОБА_10 має бездоганну процесуальну поведінку, жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки. Наголосив, що наразі ведуться переговори щодо погашення дебіторської заборгованості перед МОУ. Просив не продовжувати обов`язки здачі паспортів його підзахисним та заборони відлучатися за межі України без дозволу суду, оскільки дані обов`язки можуть перешкодити виконанню контрактної роботи, пов`язаної з МОУ. У вирішенні клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, встановлених ОСОБА_14 , поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на ОСОБА_14 обов`язків. Посилаючись на практику ЄСПЛ вказав, що наявність кожного ризику повинна підтверджуватися відповідними доказами, і не може зазначатися абстрактно. Натомість, жодних доказів на підтвердження ризиків, на які посилається прокурор, в клопотанні ані суду, ані стороні захисту надано не було. ОСОБА_14 тривалий час виконує покладені на нього у цьому кримінальному провадженні обов`язки та не має наміру їх порушувати. У вирішенні клопотання прокурора про продовження дії обов`язків, встановлених ОСОБА_10 , поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_16 підтримав клопотання прокурора та просив їх задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження у вирішенні клопотань прокурора поклалися на розсуд суду.

2.3. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді ВАКС від 30 грудня 2024 року у справі №991/14167/24 змінено запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на заставу у розмірі 2 500 000,00 грн. Зобов`язано ОСОБА_10 прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першою вимогою; не відлучатись за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_10 визначено до 30 лютого 2025 року включно, та надалі неодноразово продовжувався.

В подальшому, ухвалою слідчого судді ВАКС від 12 серпня 2025 року у справі №991/8101/25 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_10 до 12 жовтня 2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та слідчого судді за першою вимогою; не відлучатись за межі Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 , в подальшому було продовжено, останній раз ухвалою ВАКС від 13 листопада 2025 року строком на два місяці, до 13 січня 2026 року включно, а саме покладено такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі України без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).

Разом з цим щодо підозрюваного ОСОБА_14 ухвалою слідчого судді ВАКС від 21 травня 2025 року у справі №991/4506/25 змінено застосований ухвалою слідчого судді ВАКС від 04 грудня 2024 року у справі № 991/13015/24 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зобов`язано ОСОБА_14 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та виконувати такі обов`язки: не відлучатись за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України. Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_14 визначено до 21 липня 2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_14 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою ВАКС від 13 листопада 2025 року строком на два місяці, до 13 січня 2026 року включно, а саме покладено такі обов`язки: не відлучатися за межі України без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).

2.4. Оцінка судом доводів прокурора

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданих клопотаннях, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч.7 ст.194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1, 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Враховуючи положення ч.3, 4, 5 ст.199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.

Водночас, в силу положень ч.2 ст.42 КПК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 наразі перебувають у статусі обвинувачених, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінальних правопорушень.

В обґрунтування поданих клопотань прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у ч.1 ст.177 КПК України. Щодо ОСОБА_10 : ризик переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Щодо ОСОБА_14 : ризик переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

2.4.1. Ризик переховування обвинувачених від суду

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 від суду прокурор послався на тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, вчинених в складі організованої групи, невідворотність покарання у вигляді позбавленні волі у разі визнання їх винуватими а також можливість переховуватись від суду на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, враховуючи те, що обвинувачені раніше неодноразово виїздили за кордон. Також через сталість організованої групи і зв`язки її членів в кримінальному середовищі, можливість ОСОБА_10 та ОСОБА_14 вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо вказаного ризику суд зазначає таке.

Так, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст.12 КК України, належать до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст.45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що виключає можливість звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України.

Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинувачених бути засудженими на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного їм майна.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п.33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).

З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.

Також варто враховувати, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.

Водночас, попри існуючі наразі обмеження щодо перетину державного кордону чоловіками призовного віку, суд не виключає можливість здійснювати перетин кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі й незаконно та через неконтрольовані ділянки державного кордону.

Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинувачених, співставлення можливих негативних для обвинувачених наслідків переховування у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі, робить цей ризик достатньо високим.

Зазначені обставини, на думку суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_14 та наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, є вагомим доводом, що підтверджує існування ризику переховування обвинувачених від суду.

2.4.2. Ризик незаконного впливу на свідків, інших обвинувачених

Оцінюючи можливість впливу на свідків/інших обвинувачених, суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками/іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків/інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків/інших обвинувачених та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків та інших обвинувачених, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 знають як їх персональні дані, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Отже, вказане дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_10 та ОСОБА_14 на свідків та інших обвинувачених з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

2.4.3. Щодо ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_14 .

Обставина, наведена в обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, така як тривалість вчинення інкримінованого злочину, що на думку прокурора свідчить про систематичний характер неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_14 , є недостатньою на підтвердження існування цього ризику.

Разом з цим, суд враховує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт передано на розгляд до суду, та прокурором не доведено, що обвинувачений може продовжити вчиняти інкримінований йому злочин.

У клопотанні прокурор зазначає про те, що ОСОБА_14 раніше притягувався до кримінальної відповідальності в іншому кримінальному провадженні за вчинення особливо тяжкого злочину під час воєнного стану, а також про намір учасниками організованої групи «забрати» матеріали зазначеного кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування, однак даних на підтвердження зазначеного не надав, а тому такі покликання суд оцінює критично. Разом з цим прокурор не надав доказів того, що ОСОБА_14 має реальну можливість вчинити відповідну дію.

Разом із цим необхідність обвинуваченого в отриманні джерела доходів для забезпечення його життєдіяльності не може бути підставою для продовження ним вчинення аналогічних та інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_14 займається підприємництвом (ФО-П), що свідчить про його трудову діяльність.

Отже, існування цих ризиків прокурором не доведено, крім цього вказані вище обставини, зазначені в обґрунтування цих ризиків, були предметом дослідження в попередньому судовому засіданні, де вирішувалось питання про продовження дії покладених на ОСОБА_14 обов`язків, які суд також оцінив критично.

2.5. Оцінка доводів сторони захисту

Не є обґрунтованими доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 , щодо відмови у продовженні строку дії покладених на обвинувачених обов`язків у зв`язку із сумлінним виконанням обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, оскільки їх виконання свідчить про дієвість застосованих до обвинувачених запобіжних заходів та не є підставою для пом`якшення обов`язків, встановлених ухвалами суду.

Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 щодо виключення обов`язку не відлучатися за межі України без дозволу суду та обов`язку здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, з огляду на необхідність виконання контрактної роботи пов`язаної з МОУ, оскільки, у разі існування такої нагальної потреби, обвинувачений не позбавлений права звернення до суду із відповідними клопотаннями.

Не є обґрунтованими доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_14 щодо абстрактного характеру зазначених прокурором ризиків, оскільки, як зазначив суд в ухвалі, такі ризики наявні та обґрунтовані прокурором.

IІІ. Висновки суду

Щодо обов`язку ОСОБА_10 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурором не було доведено нагальної необхідності такого з урахуванням стадії кримінального провадження.

Отже, суд не вбачає необхідності у продовженні саме такого обов`язку ОСОБА_10 . Проте є доречним продовження дії ОСОБА_10 та ОСОБА_14 таких обов`язків:

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).

Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками переховування від суду та впливу на свідків та інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов таких висновків.

Покладення на обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_14 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у їх права, а тому є співмірним меті застосування запобіжних заходів та здатне запобігти ризикам їх переховування від суду та незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , підлягає частковому задоволенню, а клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20 квітня 2023 року, - задовольнити частково.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме:

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі не здано).

Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , до 12 березня 2026 року включно.

2. Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20 квітня 2023 року, - задовольнити.

Продовжити на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 , а саме:

- не відлучатися за межі України без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України (якщо такі не здано).

Встановити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 , до 12 березня 2026 року включно.

3. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Офісу Генерального прокурора з групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000674 від 20 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3