Провадження №: 1-кс/752/176/26
У Х В А Л А

27 січня 2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах власника майна ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000263 від 06.03.2025,

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга у якій просять: Зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , негайно повернути тимчасово вилучене 17 грудня 2025 року майно за адресою: АДРЕСА_1 особі у якої воно було вилучене - ОСОБА_4 .

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , знаходиться кримінальне провадження №000263 від 06.03.2025 року за ознаками ч. 3 ст. 332 КК України.

17 грудня 2025 року старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 на підставі ували слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 04 грудня 2025 року у справі №752/29314/25, провадження №1 кс/752/10021/25 проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

Відповідно до вказаної ухвали слідчого судді надано дозвіл слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , прокурорам групи прокурорів та іншим слідчим, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні №000263 від 06.03.2025 року на проведення обшуку в квартирі за місцем проживання та здійснення діяльності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_2 (право власності зареєстровано за ОСОБА_4 ) з метою відшукання та вилучення оригіналів документів: блокнотів, чорнових записів та інших носіїв, які мають відношення до здійснення вказаної протиправної діяльності, комп`ютерною техніки та обладнання, у тому числі флеш накопичувачів, цифрових карт пам`яті. Мобільних телефонів, жорстких дисків, та інших носії цифрової інформації, на яких міститься зазначена вище інформація або які використовувались як засоби або знаряддя вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, довідок, витягів, договорів, дозволів на застосування праці іноземними громадянами, мобільних пристроїв комп`ютерної техніки, флеш носіїв, знімні носії інформації.

Відповідно до протоколу обшуку 17 грудня 2025 року, було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучено наступне майно: Ноутбук Lenovo Legion model Slim 71612H8, s/n MP2KM1VF, у корпусі білого кольору із зарядним пристроєм; Особистий мобільний телефон Samsung Galaxy S22 Ultra, Imei: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору.

Згідно з абз. 2-4 ч. 2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

При цьому, вилучена комп`ютерна техніка не була безпосередньо зазначена в ухвалі. Жодних дій щодо копіювання інформації з вилученого мобільного телефону та ноутбуку із залученням спеціаліста під час проведення обшуку не здійснювалось.

Згідно із положеннями ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КП України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 17 грудня 2025 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , ні слідчий ні прокурор не звертався у строки та у порядку передбаченому ч. 5 ст. 171 КПК України, отже вилучене майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.

Від представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Слідчий ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження, у відповідності до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування здійснюється відповідно до правил ст. 306 КПК України.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч. 2 ст. 307 КПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що підозрюваний, його захисник, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на досудовому провадженні може оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Перевіряючи з огляду на вимоги скарги правомірність вилучення та подальшого утримання органом досудового розслідування вищезазначеного вилученого майна, а також належність останнього до категорії тимчасово вилученого майна та можливості його повернення власнику або володільцю в порядку, передбаченому ст. ст. 167-169 КПК України, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підстави та порядок здійснення стороною обвинувачення своїх повноважень, пов`язаних із вилученням під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження документів, речей, електронних інформаційних систем або їх частин та іншого майна, а також його правомірним утриманням для встановлення обставин кримінального провадження регламентується вимогами ст. ст. 167-169, 170-174, 234-236 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що 17 грудня 2025 року, було проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучено наступне майно: Ноутбук Lenovo Legion model Slim 71612H8, s/n MP2KM1VF, у корпусі білого кольору із зарядним пристроєм; Особистий мобільний телефон Samsung Galaxy S22 Ultra, Imei: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору.

Як убачається із постанови про відмову у задоволенні клопотання, слідчий вказує, що виявлені та вилучені в ході обшуку речі, предмети та документи визнано речовими доказами, слідчим суддею винесено ухвалу, якою прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення виключного переліку речей та предметів, зазначеного у ухвалі слідчого судді, які відповідно до клопотання адвоката ОСОБА_3 остання просить повернути помилково вважаючи їх тимчасово вилученим майном. При цьому слідчий посилається на ч. 7 ст. 236 КПК України, згідно якої вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Кримінальний процесуальний закон не містить норми, яка б встановлювала, що майно на яке прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку не є тимчасово вилученим майном.

Правилами ч. 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасового вилучення майна. Так, вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України передбачено порядок припинення тимчасового вилучення майна. Так, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Таким чином, враховуючи вказані положення закону будь-яке майно вилучене в ході затримання, обшуку або огляду має статус тимчасово вилученого майна до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України в разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Зазначений випадок як підстава припинення тимчасового вилучення майна і його повернення особі, в якої воно було вилучено, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України.

Під час розгляду скарги слідчим не було надано слідчому судді відомостей відносно того, що сторона обвинувачення зверталася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучені під час обшуку мобільного телефону та ноутбуку.

Також органом досудового розслідування не було надано слідчому судді відомостей відносно того, яке доказове значення у кримінальному провадженні мають вилучені мобільний телефон та ноутбук.

Відомостей про проведення з вилученим майном будь-яких слідчих, процесуальні дії орган досудового розслідування також не надав.

Таким чином, щодо зазначеного майна у слідчого судді відсутні підстави вважати, що воно містить ознаки, зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який було надано стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями статей 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Враховуючи зазначене, оскільки тимчасово вилучене майно не арештоване, відсутні дані про проведення процесуальних дій із тимчасово вилученим майном, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказане майно утримується органом досудового розслідування без належної на те правової підстави, а відтак право власності володільця вказаного вилученого майна є порушеним і підлягає поновленню шляхом повернення цього майна.

Керуючись статтями 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 17.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Ноутбук Lenovo Legion model Slim 71612H8, s/n MP2KM1VF, у корпусі білого кольору із зарядним пристроєм; Особистий мобільний телефон Samsung Galaxy S22 Ultra, Imei: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1