печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001456 від 12.08.2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львову, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 приблизно о 12:30 год ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку №6, розташованого по вул. Дарвіна у м. Києві підійшов до головного спеціаліста - інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_5 , який в той час здійснював відпрацювання вулиць Дарвіна, Басейна, Бессарабська площа, Крутий узвіз, які розташовані в Печерському районі міста Києва, будучи достеменно обізнаним в тому, що останній перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, а саме: зі здійснення документування порушень вимог ст.ст. 122, 152-1 КУпАП, почав словесний конфлікт з приводу виписаного ОСОБА_5 штрафу за неправильно припаркований автомобіль, який належить ОСОБА_3 . Під час спілкування ОСОБА_3 достовірно знаючи, що ОСОБА_5 є працівником Департаменту територіального контролю міста Києва та знаходиться при виконанні службових обов`язків, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій умисно наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки, з прикладанням значної сили, в область лівого вуха та лівої скроні, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій скроневій ділянці, спричинивши тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав показання про те, що 29.07.2025 близько 12:30 години він підійшов до свого автомобіля, побачив квитанцію про штраф, що його обурило. В подальшому рушив на пошуки паркувальника, якого зустрів за декілька метрів при виконанні службових обов`язків з фіксування порушень правил парковки. Звернувшись до останнього, почав з`ясовувати причину накладання на нього штрафу. Паркувальник ( ОСОБА_5 ) підтвердив свої дії повідомив, що у випадку незгоди ОСОБА_3 може оскаржити його дії до суду, що ще більше обурило ОСОБА_3 і він своєю правою рукою наніс удар ОСОБА_5 . В подальшому надав оцінку своїм діям, зрозумів наслідки та вирішив самостійно піти до поліції, де зізнався у вчиненому. Щиро кається, просить строго не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою всіх учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів щодо руху кримінального провадження, процесуальних витрат і речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених обставин, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службової діяльністю, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 350 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд також враховує позицію потерпілого ОСОБА_5 , який відмовився подавати цивільний позов та просив суд не карати ОСОБА_3 сурово, поклавшись на розсуд суду.

Встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали провадження щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд вбачає підстави для призначення ОСОБА_3 покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 350 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Частиною першої ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суду потрібно належним чином дослідити і оцінити всі обставини, які мають значення для справи. Суд має обґрунтувати можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Таким чином, враховуючи всі зазначені вище обставини кримінального провадження в сукупності з тим, що ОСОБА_3 визнав повністю свою вину та розкаявся у вчиненому, під час досудового розслідування детально повідомляв органу досудового розслідування про обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Застосування судом інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням у даному конкретному випадку, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами вчинених кримінальних правопорушень і даними про особу винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 75, 350 КК України, статтями 2, 94, 100, 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382, 392-395 КПК України, суд УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді обмеження волі на строк на 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ по справі - DVD-R диск з відео записом від 21.02.2025 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

флеш-накопичувач «HI-RALI» 4 Gb з відео записом від 29.07.2025 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1