Справа № 530/1148/25
Провадження № 1-кс/526/388/2025
У Х В А Л А

іменем України

05 листопада 2025 року слідчий суддя Гадяцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі за заявою ОСОБА_4 про відвід прокурора,

встановив:

слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 заявила самовідвід у справі за заявою ОСОБА_4 про відвід прокурора у кримінальному провадженні №0000169 від 11.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України. В обґрунтування заяви про самовідвід посилається на те, що в її провадженні перебувало на розгляді кримінальне провадження №0000169 від 11.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 182 КК України та суддю ОСОБА_3 було неодноразово відведено від розгляду даного кримінального провадження, в тому числі і відповідно до заяви ОСОБА_4 про відвід судді від 09.12.2024 року.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Суддя ОСОБА_3 в засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд її заяви про самовідвід без її участі.

Ознайомившись з заявою про самовідвід, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадження слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 було передано скаргу ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000169 від 11.06.2019 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 182 КК України про відвід прокурора.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З аналізу змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідує, що саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є підставою для її відводу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 1 жовтня 1982 року, заява № 8692/79, п. 30, «навіть видимість може бути важливою», та п. 26 «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Тобто, з аналізу вказаного рішення слідує, що будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Таким чином, положеннями національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суд має забезпечити доступ до правосуддя усім учасникам процесу, а в разі реальності сумніву щодо упередженості судді, такий суддя має бути відведений.

Вказана вище норма не пов`язує відвід судді з доведеністю фактичних обставин, які свідчать про упередженість судді при вирішенні конкретної судової справи, а лише вимагає доведення реальності виникнення сумніву з приводу неупередженості судді.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підстави встановленого, керуючись ст.ст.75,80,81,82 КПК України, суд,-

ухвалив:

Задовольнити заяву слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 про самовідвід у справі за заявою ОСОБА_4 про відвід прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1