УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду в судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000016 від 18.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, підрозділом детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 18.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході досудового розслідування, встановлено, що в діях посадових осіб ТОВ «ВКП «Тако», ДП «МТП «Південний» та АТ «Дніпровський стрілочний завод», ТОВ «Будіндустрія», ТОВ «ЗРС» вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Зокрема, до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою відшукання та вилучення речей і документів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення 12.11.2025 в порядку ст. 236 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки Iphone 12 s/n НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 ;

-грошові кошти в сумі 34 760 доларів США (купюрами номіналом 100 США 346 од., купюрами номіналом 50 США 3 од., купюрами номіналом 10 США 1 од.)

-грошові кошти в сумі 8 715 Євро (купюрами номіналом 100 Євро 78 од., купюрами номіналом 50 Євро 18 од., купюрами номіналом 10 Євро 1 од., купюрами номіналом 5 Євро 1 од.).

12.11.2025 року детективом з дотриманням вимог ст.110 КПК України прийнято рішення про визнання вказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вилучені грошові кошти можуть бути отримані в наслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, так як їх власник не надав відповідних документів (доказів), щодо законного джерела походження вказаних вилучених грошових коштів.

Детектив звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, у зв`язку зі службовою зайнятістю розглянути у його відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 на електронну пошту суду направила письмові заперечення в яких зазначила, що вилучені під час обшуку грошові кошти не мають жодного відношення до обставин кримінального провадження, а є заощадженнями ОСОБА_3 . Зауважила, що під час обшуку добровільно наданий доступ до мобільного телефону, наданий код, тому не було правових підстав для його вилучення, а було право здійснити пошук, виявлення та фіксацію даних, що на ньому містяться під час проведення слідчої дії із залученням спеціаліста. Зазначила, що клопотання детектива ґрунтується на припущеннях та є таким, що штучно утворює підставу для втручання у право власника володіти та користуватись своїм майном. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала письмові заперечення адвоката ОСОБА_7 , просила залишити клопотання детектива без задоволення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення, вислухавши думку представника власника майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що детективом під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Детектив у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речового доказу, однак не обґрунтував конкретно мету арешту майна, а лише формально посилався на положення ст.170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: клопотання не містить відповідного обґрунтування причетності вилучених за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільного телефону та грошових коштів до кримінального провадження №0000016 від 18.11.2024 та, як наслідок, їх відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

В даному клопотанні детектив зазначає, що вилучені технічні пристрої мають доказове значення для даного злочину та мають значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак останнім до клопотання не долучено документів щодо здійснення їх огляду, призначення комп`ютерно-технічних судових експертиз.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання детектива не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності в клопотанні належного обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000016 від 18.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1