Єдиний унікальний номер 341/1470/25
Номер провадження 1-кп/341/166/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 02.08.2025 № 0000075 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в:

Органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_3 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , за наступних викладених в обвинувальному акті обставин.

31.07.2025 близько 21-30 години ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 знаходились по вул. Майдан Різдва у центральній частині м. Галич Івано-Франківської області, де на одній з лавочок разом вживали алкогольні напої.

Під час розпивання спиртного, близько 21-45 годин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на побутовому грунті виник словесний конфлікт, під час якого у останнього виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого і бажаючи їх настання, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, із застосуванням фізичної сили, повалив ОСОБА_5 на лавку і умисно наніс йому декілька ударів рукою у ділянку голови, у результаті чого завдав останньому сильний фізичний біль та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця у правій навколоочній ділянці та рани на слизовій оболонці нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні потерпілим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення, враховуючи, що він з обвинуваченим примирився, жодних претензій до нього не має. Подав відповідне письмове клопотання.

Обвинувачений пояснив, що дійсно, за обставин, викладених в обвинувальному акті, завдав тілесних ушкоджень потерпілому. У скоєному визнав себе винним, щиро розкаявся, при цьому підтвердив, що примирився з потерпілим та повідомив, що зробив для себе належні висновки з приводу вчинених протиправних дій та не заперечував проти закриття кримінального провадження стосовно нього за ч. 1 ст. 125 КК України.

Прокурор щодо задоволення клопотання не заперечував. Зазначив, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення та закриття кримінального провадження.

Приймаючи рішення по суті клопотання, суд враховує наступне.

Так, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Пункт 2 частини 7 статті 284 КПК України, крім іншого, встановлює: якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини 1 цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

За нормами чинного КПК України особливістю такого кримінального провадження є лише те, що необхідною умовою його здійснення є виражене у процесуальній формі бажання потерпілого щодо кримінального переслідування винного: провадження розпочинається лише за заявою потерпілого, відмова якого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття справи (крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством).

При цьому, зміст ч. 1 ст. 477 КПК України у системному зв`язку із ч. 4 ст. 26 і п. 7 ч. 1 ст. 284 зазначеного Кодексу зводиться до того, що обов`язковою умовою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є заява потерпілого як волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності. Подана до правоохоронних органів та/або суду заява потерпілого є вираженням його ставлення до події злочину, особи, що його вчинила, й обраного способу реагування. Відповідне волевиявлення є свідченням того, що особа, котрій завдано шкоди, звертається до держави з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів шляхом кримінального переслідування винного, не вважаючи належними й достатніми інші способи досягнення цієї мети.

У розумінні наведених положень кримінального процесуального закону під відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальних правопорушеннях, перелік яких міститься у ч. 1 ст. 477 КПК України, є непритягнення винного до кримінальної відповідальності і припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави у кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національним законодавством та судами. Тобто, хоча і пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті рішення, проте це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, порушене стороною під час судового розгляду справи.

При цьому, оскільки у справі є відмова потерпілого від обвинувачення, то не потребують перевірки судом докази скоєного діяння, бо в такому випадку не має самого обвинувачення та суду не треба перевіряти, чи є реабілітуючі підстави для закриття кримінального провадження.

Суд зауважує, що зазначення в обвинувальному акті обтяжуючої покарання ОСОБА_3 обставини (вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння), передбаченої у статті 67 КК України, не виключає це кримінальне провадження із переліку проваджень, які здійснюються у формі приватного обвинувачення, з огляду на таке.

Відповідно до правового висновку ВС України, висловленого у постанові від 08.10.2015 у справі №5-132кс15, доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання, зазначені у частині першій статті 67 КК України. Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів статті 477 КПК України свідчать про таке. Пункт перший частини першої статті 477 КПК передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається, за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений.

Також у пункті 3 частини першої статті 477 КПК використовується поняття «особливо обтяжуючі обставини», що не є складовою призначення покарання.

Крім того, у статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК України, а покликання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК України, немає.

Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК України кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

Згідно з правовим висновком ВСУ, висловленим у постанові від 18.05.2017 у справі № 5-79кс(15)17, застереження у статті 477 КПК України щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК України кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною 1 статті 67 КК України обставини, які обтяжують покарання.

Таким чином, зазначена в обвинувальному акті обтяжуюча покарання ОСОБА_3 обставина, передбачена пунктом 13 статті 67 КК України, не є обтяжуючою обставиною у розумінні застереження у статті 477 КПК України, оскільки не позначається на кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, а впливає виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання.

Відтак, правових перешкод щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд не вбачає.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є проступком, щодо якого провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а потерпілий ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення, що відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 26, 284, 314, 350, 477 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою від обвинувачення та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Кримінальне провадження № 0000075 від 02.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України - закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Речові докази:

-довідку з описом рентгенограм вважати - вважати повернутою КНП "Галицька лікарня" ГМР;

-медичну карту стаціонарного хворого № 1296 на ім`я ОСОБА_6 - вважати повернутою КНП "Галицька лікарня" ГМР

Ухвала може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано -Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_7