УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 748/2033/22

Провадження № 51-3419 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду

від 05 червня 2025 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрований та проживає у

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня

2024 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що в його діянні є склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з вироком ОСОБА_4 обвинувачувався у тому, що він 17 серпня

2020 року, 28 грудня 2020 року та 05 січня 2021 року, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Торффайн», уклав та підписав від імені ТОВ «Торффайн» договори № 22, № 30 та № 03 з Державним підприємством «Чернігівторф» в особі

в.о. директора ОСОБА_5 .

Відповідно до вказаних договорів постачальник в особі ДП «Чернігівторф» зобов`язується передати у власність покупцю в особі ТОВ «Торффайн» ґрунт торф`яний рослинний. Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

Договорами № 22 від 17 серпня 2020 року, № 30 від 28 грудня 2020 року, № 03 від 05 січня 2021 року передбачено, що покупцем в особі ТОВ «Торффайн» здійснюється лише навантаження та розвантаження вантажу.

Водночас, досудовим розслідуванням було встановлено, що у період часу з 17 серпня 2020 року по 15 березня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Торффайн», достовірно знаючи про відсутність у ТОВ «Торффайн» виданого у встановленому законодавством порядку спеціального дозволу на користування ділянкою надр родовища «Гнилуське» та про наявність діючого спеціального дозволу у ДП «Чернігівторф», діючи умисно, незаконно, порушуючи порядок, встановлений ст. ст. 14, 19 Кодексу України про надра; усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на земельній ділянці площею 0,6356 га родовища «Гнилуське», розташованій у західному напрямку від північної околиці с. Смолин Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області; використовуючи орендовану спеціальну техніку та осіб, які не були обізнані зі злочинним умислом ОСОБА_4 , організував незаконний видобуток торфу, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного значення та місцевого значення» є корисною копалиною загальнодержавного значення, який у подальшому було обернено на користь ТОВ «Торффайн».

Як зазначено у обвинувальному акті, своїми умисними діями ОСОБА_4 здійснив незаконний видобуток корисної копалини загальнодержавного значення торфу об`ємом 17 554 м3 (16 834,29 тони), чим завдано екологічну шкоду довкіллю (державі) у вигляді імовірних локальних техногенних змін природних комплексів земельних ділянок в зонах самовільного видобутку торфу з послідуючими імовірними локальними змінами біологічних, гідрологічних, геохімічних та інших природних функцій торфового родовища «Гнилуське».

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 червня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 було залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржуване судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення, не зазначив встановлені обставини з посиланням на докази та не вмотивував визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними.

Вказує, що в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції допитувалися свідки сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Зокрема, свідок ОСОБА_6 зазначив про відсутність у ДП «Чернігівторф» будь-якої технічної документації на проведення ТОВ «Торффайн» робіт з облаштування обвідного каналу у місці, де було виявлено незаконне видобування торфу. ТОВ «Торффайн» надавалися технічні умови на видобування рослинного торфу на інших ділянках родовища, а на ділянці родовища, де було здійснено незаконне видобування торфу, його видобування екскаваторним способом не дозволяється, у зв`язку з чим технічні умови не видавалися. Видобування торфу рослинного походження у невідведеному місці обумовлено наявністю поряд з ним під`їзного шляху, який сполучає ділянку родовища, де здійснено видобування без дозволу.

Свідок ОСОБА_7 під час допиту в суді апеляційної інстанції вказав, що технічні завдання, на підставі яких ТОВ «Торффайн» могло здійснювати видобування торфу екскаваторним способом в межах родовища Гнилуське, видавалися на поля № 1 та № 2 у зв`язку з закінченням їх розробки, однак всупереч виданому технічному завданню ТОВ «Торффайн» також здійснило видобування торфу на іншому полі, розробка якого не почалася, й на якому видобування екскаваторним способом заборонено. Указані порушення ним доводилися до відома ОСОБА_4 та його заступника ОСОБА_9 , але останні на висловлені заборони не реагували, а видобування торфу у невідведеному місці продовжилося. Як наслідок, на невідведеному ТОВ «Торффайн» для видобування місці утворено заглиблення, якого до моменту початку діяльності вказаного суб`єкта господарювання там не було. Цю ділянку родовища як місце видобування рослинного торфу він не визначав.

Свідок ОСОБА_10 під час допиту в суді апеляційної інстанції зазначала, що ТОВ «Торффайн» здійснило видобування торфу у невідведеному цьому підприємству місці без технічної документації, яка містить вимоги до організації процесу видобування, та без якої договір купівлі-продажу між ДП «Чернігівторф» та ТОВ «Торффайн» неможливо виконувати, внаслідок чого на місці незаконного видобування утворено заглиблення. Облаштування цього заглиблення як обвідного каналу нею з директором ТОВ «Торффайн» не узгоджувалося, вказівок на його облаштування вона не надавала. Цю ділянку родовища як місце видобування рослинного торфу вона не визначала. На виявлені порушення реагувала у тому числі шляхом направлення листа до директора ТОВ «Торффайн» ОСОБА_4 , однак останній залишив його без відповіді. Спеціальна техніка, якою здійснювалося видобування з невідведеної ТОВ «Торффайн» ділянки родовища, була прибрана не одразу, про що вказує інформація щодо сплати ТОВ «Торффайн» коштів за відвантажений торф.

Указані докази у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку прокурора, є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Водночас про встановлення зазначених фактичних обставин, встановлених саме апеляційним судом, з посиланням на докази, в ухвалі від 06 травня 2025 року зазначено не було. Мотивів визнання цих доказів недопустимими чи неналежними апеляційним судом також не наведено.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому.

Відповідно до змісту ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд, у своєму рішенні не зазначив зміст показів окремих свідків й не навів мотивів визнання цих доказів недопустимими чи неналежними, не вбачаються обґрунтованими. Фактично, вони зводяться до того, що апеляційний суд, допитавши певних свідків в ході апеляційного провадження, не виклав їх покази у своєму рішенні й не визнав їх достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_4 .

При цьому прокурор вважає, що апеляційний суд мав звернути особливу увагу на певні конкретні відомості в показах цих свідків, й, не зробивши цього, мав навести аргументи для визнання цих доказів недопустимими чи неналежними.

Такі твердження прокурора не вбачаються обґрунтованими, оскільки суд, оцінюючи докази, самостійно формує своє внутрішнє переконання щодо їх оцінки, у тому числі й стосовно того, які конкретні відомості, що були повідомлені свідком, узяти до уваги як такі, що стосуються обставин, що підлягають доказуванню, а які - ні. Таке рішення має бути належним чином вмотивованим.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, а також зі змісту вироку місцевого суду, вказані прокурором доводи щодо показань свідків були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, судом першої інстанції було досліджено показання свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що у квітні-травні 2021 року він працював заступником директора ДП «Чернігівторф» по виробничій діяльності. Коло його обов`язків - виробнича діяльність. Він відповідав за зменшення ризиків в юридичній та фінансовій діяльності підприємства. Крім того, він був нештатним радником директора

ДП «Чернігівторф» ОСОБА_11 . Про незаконне видобування торфу

ОСОБА_11 його не повідомляв. Після офіційного призначення на посаду він почав займатися перевіркою правових підстав видобування торфу.

Свідок зауважив, що в ході вказаної перевірки було з`ясовано, що мав бути розчищений канал, якого фактично не було, але діяльність щодо видобутку торфу велася. Також було зазначено, що ДП «Чернігівторф» заздалегідь не встановлювало свої межі, не зробило технічний план на чистку каналу, що призвело до того, що ТОВ «Торффайн» при чистці каналу вийшло за межі цієї земельної ділянки.

Офіційно ДП «Чернігівторф» зверталося до приватної фірми «Десна», де експерт разом з ним, ОСОБА_11 та головним інженером ОСОБА_7 встановили межі земельної ділянки і математичним шляхом вирахували, яка кількість була за її межами.

Крім цього, свідок зазначив, що ТОВ «Торффайн» не проводили видобування, вони виконували роботи, які дозволялися їм згідно з договором. Самі надра вони теж не забирали. Надра обліковувалися за ДП «Чернігівторф», а потім вже згідно з договором їх купували. Тобто у цьому випадку весь об`єм торфу пройшов через філію ДП «Чернігівторф».

Окрім цього, свідок ОСОБА_6 зауважив, що не бачить вини ОСОБА_4 . Продукцію обліковував ДП «Чернігівторф», воно є тримачем ліцензії і має право на видобуток. Видобута ТОВ «Торффайн», директором якої є ОСОБА_4 , корисна копалина увійшла до річного звіту ДП «Чернігівторф». До комісії також був залучений керівник дільниці по видобутку торфу, який безпосередньо дивився за видобутком, і саме він повідомляв, де чистився канал.

Також було досліджено показання свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що працював головним інженером у філії «Смолинський торфозавод» ДП «Чернігівторф». В коло його обов`язків входив контроль за роботою заводу, робота техніки. Зазначив, що видобування торфу ТОВ «Торффайн» здійснювалося на підставі договорів, укладених з ДП «Чернігівторф», та технічних умов. Керівник виробництва ОСОБА_12 дала вказівку здійснювати видобування на полі 1 та 2. Видобування торфу контролював відповідний відділ. Він дивився, щоб не було порушень. Приїжджали ОСОБА_12 і ОСОБА_5 , казали, де копати. Якщо вони виявляли порушення, то писали доповідні записки. ТОВ «Торффайн» здійснювало копку там, куди їм вказали. Ліцензія на видобуток торфу є у ДП «Чернігівторф», ТОВ «Торффайн» викопували, проходили через вагову, на видобутий торф виписувались накладні, платили податки.

Допитана як свідок у судовому засіданні директор філії «Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф» ОСОБА_10 пояснила, що ДП «Чернігівторф» має ліцензію на видобуток торфу. Усі договори щодо діяльності філії укладалися з керівником ДП «Чернігівторф», а філія виступала як виконавець укладеного договору.

ОСОБА_4 вона знає як керівника ТОВ «Торффайн», з яким була співпраця по укладеним договорам. Згідно з розпорядженнями продукція за договорами, укладеними з ДП «Чернігівторф», вся відпускалась філією. Видобування продукції здійснювалося з 8 до 17 години, до родовища допуск здійснювали працівники філії, потім зважували видобуте, далі зважувальник передавав дані в бухгалтерію, виставлявся рахунок, ТОВ сплачувало за продукцію. Щодо видобутого вагова подає дані в бухгалтерію і передає ДП «Чернігівторф».

Також зазначила, що вона контролювала лише зважування. Видобування торфу здійснювалося технікою покупця. Техніку та водія винаймало ТОВ «Торффайн». Окрім контролю зважування на підприємстві контролювався процес вилучення ґрунту. У разі, якщо при видобуванні виявлялися порушення, на них вона реагує доповідними. Порушення ТОВ «Торффайн» при виїмці ґрунту було невелике один раз, на що вона писала доповідну на ДП «Чернігівторф», після чого порушення одразу було усунуто. За вилучений торф ТОВ «Торффайн» сплачувало кошти. Щодо місця, де здійснювався видобуток ґрунту, то видобуток був за технічними умовами, які передбачають, де копати; глибину, розмір ділянки, як буде викопано і яке поле.

Крім того, суд першої інстанції мотивуючи виправдувальний вирок, послався на інші докази.

Зокрема під час допиту ОСОБА_4 зазначив, що він є керівником ТОВ «Торффайн». У 2019 році він почав співпрацювати з ДП «Чернігівторф» щодо купівлі ґрунту торф`яного рослинного. Спочатку ДП «Чернігівторф» орендувало техніку і видобуток проводило своєї технікою, але на той час, коли він почав з ними співпрацювати, своєї або орендованої техніки підприємство вже не мало.

При укладанні угод щодо торфу ДП «Чернігівторф» було визначено дві ціни, яка залежала від того, хто орендуватиме техніку для виїмки ґрунту. Договори з ДП «Чернігівторф» укладалися, й ціна за торф узгоджувалася з урахуванням того, що техніку для виїмки торфу буде винаймати він, тобто у договорі враховані приховані підрядні роботи. Договори укладалися з директорами ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , договори були типовими та аналогічними по змісту умов.

ОСОБА_4 вказував, що технічні завдання були, їх підписував ОСОБА_11 . Процес копання торфу він особисто не бачив, але знає, що його виїмку водій здійснював за вказівкою керівництва філії «Смолинський торфозавод». Один раз була претензія керівниці філії заводу щодо порушень під час копки, але цей недолік відразу був усунутий. Торф видобувався, зважувався та зберігався на території філії заводу і власником його він не був, навіть незважаючи на те, що для його видобутку використовувалась орендована ним техніка. Після того, як на видобутий торф виписувалася накладна й він проводив оплату за цією накладною, він ставав власником видобутого торфу.

Також у судовому засіданні був допитаний як свідок колишній в.о. директора ДП «Чернігівторф» ОСОБА_5 , який пояснив, що до кола його повноважень входило укладання різного роду договорів від імені підприємства, у якого була ліцензія на видобуток торфу в с. Смолин. З ТОВ «Торффайн» під час його керівництва було укладено один чи два договори, які були стандартними, типовими, погодженими з ДК «Укрторф». Предметом договорів був продаж торфу. За цими договорами він продавав торф і не передавав права користування надрами.

В укладених договорах з ТОВ «Торффайн» на купівлю торфу обумовлювалася ціна за товар з урахуванням виїмки технікою покупця, оскільки у підприємства не було такої техніки. Якщо б була техніка ДП, то ціна була б вища. Видобуток здійснювався технікою ТОВ «Торффайн» під контролем філії «Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф». Місце, де копати, визначала директор філії. Питання щодо здійснення виїмки торфу біля обвідного каналу обговорювалося з директором філії, бо треба була вода. ТОВ «Торффайн» вказівки копати обвідний канал не було, їм лише показували місце, де копати. Вилучений торф документувався, заносився у звіти, сплачувалися податки.

Представник потерпілого Державної служби геології та надр України ОСОБА_13 у судовому засіданні зазначив, що у нього пояснень по обвинуваченню ОСОБА_4 немає, у нього є більше пояснення у справі по обвинуваченню колишнього керівника ДП «Чернігівторф» ОСОБА_5 . На поставлені запитання представник потерпілого відповідав, що Державна служба геології та надр України не зверталася із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_4 , про обставини справи їм стало відомо з листа ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 13 вересня 2022 року. Правоохоронні органи запропонували виступити потерпілою стороною. Показав, що, якщо видобування здійснено в межах господарської діяльності, то підприємства-надрокористувачі можуть залучати підрядників для виконання робіт. Якщо ці корисні копалини були видобуті і передані надрокористувачу, у якого є дозвіл, то представник потерпілого вважає, що порушень ніяких немає.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він працював на посаді керівника фрезерної дільниці у філії «Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф». Окрім іншого він здійснював нагляд за видобутком торфу в той час, коли видобуток був у 2020-2021 роках. Вказівки він отримував від ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Керівництво вказало на місце, де проводити видобуток, а саме на полі 1 та 2. На свої потреби торф видобувався фрезерним шляхом, а екскаваторним не проводився, бо у підприємства немає такої техніки. ТОВ «Торффайн» здійснювали виїмку торфу своїм екскаватором. Видобуток був на земельній ділянці, що перебуває у розпорядженні філії. Копка проводилася там, де обвідний канал. Якщо він виявляв порушення копки, то повідомляв керівництво.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона працює провідним бухгалтером в ДП «Чернігівторф» з лютого 2021 року. До її обов`язків, зокрема, входить різного роду звітність, штатний розпис тощо. У 2021 року керівником ДП був ОСОБА_11 . Підприємство було збиткове. Вони підзвітні Фонду державного майна України. Укладені договори з ДП вона не вивчає, за них відповідає юрист і контролює керівник ДП. Проплата за продукцію покупцями йде через Філію. ТОВ «Торффайн» купувало у ДП «Чернігівторф» ґрунт торф`яний рослинний та оплачували у філії «Смолинський торфозавод ДП «Чернігівторф». Облік товару філії веде і контролює керівник виробничо-технічного відділу. Філія подає до бухгалтерії технічні звіти, вони роблять зведений звіт і подають до ДПС.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він є фізичною особою підприємцем. У ТОВ «Торффайн» під керівництвом ОСОБА_4 , з яким перебуває у дружніх відносинах, купував торф і реалізовував. Як йому відомо, торф копався екскаватором на Смолинському заводі на полях, грузився у вантажівки, які зважувалися на ваговій, потім везли в м. Чернігів, потім на цех в с. Козероги. На прохання ОСОБА_4 він іноді приїжджав на місце видобутку, контролював щоб не простоювали, бо оплата за оренду техніки була погодинна. Він бачив, як приїжджали керівники підприємства та вказували, де копати ґрунт.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків начальник відділу державного екологічного нагляду земельних ресурсів та надр Державної екологічної інспекції в Чернігівській області ОСОБА_16 та головний спеціаліст відділу державного екологічного нагляду земельних ресурсів та надр Державної екологічної інспекції в Чернігівській області ОСОБА_17 пояснили, що вони брали участь у розрахунку збитків, виїжджали на місце, заміряли розмір та глибину каналу. Розмір збитків вираховувався згідно з відповідною методикою.

Крім того, під час судового розгляду місцевим судом були досліджені й інші докази.

Зокрема, у результаті проведення топографо-геодезичних робіт було підготовлено та надано графічні матеріали, на яких зазначена інформація стосовно площ земельних ділянок та об`єму виїмки ґрунту, а саме схема-абрис обміру та прив`язки меж земельної ділянки (в межах земельної ділянки :09:000:3026) на території Гончарівської селищної ради (за межами с. Смолин) Чернігівського району Чернігівської області та схема-абрис обміру та прив`язки меж земельної ділянки на території Гончарівської селищної ради (за межами с. Смолин) Чернігівського району Чернігівської області.

За наслідком огляду земельної ділянки залучені спеціалісти склали Довідку від 5 січня 2022 року, з якої вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:000:3026 відповідно до відомостей Державного земельного кадастру належить до земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, зареєстрована за Гончарівською селищною об`єднаною територіальною громадою в особі Гончарівської селищної ради, має цільове призначення для ведення фермерського господарства, розташована на території Смолинської сільської ради, загальна площа - 275,343 га.

На момент огляду земельної ділянки, а саме тієї її частини, яка розташована у західному напрямку від північної околиці села Смолин, встановлено факт зняття ґрунту. У ході здійснення необхідних вимірювань, що були виконані інженером-геодезистом ДП «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_18 за допомогою відповідного обладнання, було визначено конфігурацію, площу та розташування меж використання (шляхом зняття ґрунту) земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026.

Таким чином встановлено, що у межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026 здійснено зняття ґрунту у такий спосіб, унаслідок чого на земельній ділянці утворено заглиблення, що має ознаки відкритої розробки на загальній площі 0,4266 га. Заглиблення на момент огляду заповнене водою. Фактично вказане заглиблення має довгасту форму з проміжком між двома його частинами. Основна частина, на якій здійснено зняття ґрунту, має площу 0,3690 га. Площа іншої, меншої частини у межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026 складає 0,0576 га.

Разом з цим зняття ґрунту фактично здійснене і поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026 на землях комунальної власності сільськогосподарського призначення Гончарівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Гончарівської ради на площі 0,2090 га. Тобто фактично зняття ґрунту, унаслідок чого утворилося згадуване заглиблення, здійснене єдиним масивом як у межах сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026, так і на землях запасу Гончарівської селищної ради.

Таким чином, загальна площа зняття ґрунту склала 0,6356 га, з них у межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026 - 0,4266 га, за рахунок земель запасу Гончарівської селищної ради на площі - 0,2090 га.

Актом Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про результати заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства № 20/13 від 17 грудня 2021 року зафіксовано огляд земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:3026 з цільовим призначенням «01,02 Для ведення фермерського господарства», під час якого встановлено факт видобутку корисних копалин державного значення, а саме торфу. На земельній ділянці на місці старого меліоративного каналу механічним способом за допомогою спеціальної техніки проводився видобуток торфу.

За інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вищезазначена земельна ділянка на момент перевірки перебуває у комунальній власності. За інформацією, яка була надана ДП "Чернігівторф", ця земельна ділянка знаходиться в межах торфородовища «Гнилуське», на яке у підприємства наявний спеціальний дозвіл на користування надрами № 813 від 05.03.1997 року, та перебуває в оренді згідно з договором оренди землі.

Згідно з розрахунком розміру збитків від порушення законодавства про використання та охорону надр при самовільному користуванні надрами на земельній ділянці з кадастровим номером :09:000:3026 Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області оцінено у 6 018 258 грн 68 коп.

Також судом було зазначено, що у цьому кримінальному провадженні є висновок аудиторського дослідження, яке було проведене після надходження доповідної записки в.о. директора ДП «Чернігівторф» ОСОБА_11 щодо незаконних дій в.о. ДП «Чернігівторф» ОСОБА_5 та керівника ТОВ «Торффайн» ОСОБА_4 .

У цьому висновку йдеться про перевірку діяльності ДП «Чернігівторф» і серед порушень, на думку комісії, допущених керівництвом підприємства, у п.6 зазначено, що у 2020 році ДП «Чернігівторф» договорами від 17.08.2020 року № 22 та від 28.12.2020 року № 30 надано право ТОВ «Торффайн» самостійно здійснювати виїмку ґрунту торф`яного рослинного на земельних ділянках без технічного завдання та інших організаційно-технічних умов і погоджень, дозвіл на видобуток торфу на яких має ДП «Чернігівторф», чим не дотримано вимоги ст.16 Кодексу України «Про надра».

Також предметом дослідження судом першої інстанції були укладені між зазначеними підприємствами договори зокрема:

- договір № 22 від 17 серпня 2020 року, який укладеного між ДП «Чернігівторф» в особі в.о. директора ОСОБА_5 і ТОВ «Торффайн» в особі ОСОБА_4 . Згідно з ним постачальник зобов`язується передати у власність покупцю ґрунт торф`яний рослинний, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах договору. Кількість поставленого товару за цим договором складає 10 000 тон. Договором обумовлена ціна та порядок розрахунків і встановлено, що ціна за одну тонну ґрунту торф`яного рослинного за умови видобування покупцем з урахуванням ПДВ, податків та зборів складає 150 грн. Загальна сума договору складає 1 500 000 грн з ПДВ. Порядок постачання договором визначено так: навантаження та розвантаження вантажу здійснюється покупцем. Термін дії договору - 31 грудня 2020 року;

- договір № 30 від 28 грудня 2020 року, який укладено між ДП «Чернігівторф» в особі в.о. директора ОСОБА_5 і ТОВ «Торффайн» в особі ОСОБА_4 , згідно з яким постачальник зобов`язується передати у власність покупцю ґрунт торф`яний рослинний, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах договору. Кількість поставленого товару за цим договором складає 30 000 тон. Договором обумовлена ціна та порядок розрахунків і встановлено, що ціна за одну тонну ґрунту торф`яного рослинного за умови видобування покупцем з урахуванням ПДВ, податків та зборів складає 150 грн. Загальна сума договору складає 4 500 000 грн з ПДВ. Порядок постачання договором визначено так: навантаження та розвантаження вантажу здійснюється покупцем. Термін дії договору - 31 грудня 2021 року;

- договір № 03 від 05 січня 2021 року, який укладено між ДП «Чернігівторф» в особі в.о. директора ОСОБА_5 і ТОВ «Торффайн» в особі ОСОБА_4 , згідно з яким постачальник зобов`язується передати у власність покупцю ґрунт торф`яний рослинний, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах договору. Кількість поставленого товару за цим договором складає 36 000 тон. Договором обумовлена ціна та порядок розрахунків і встановлено, що ціна за одну тонну ґрунту торф`яного рослинного за умови видобування покупцем з урахуванням ПДВ, податків та зборів складає 150 грн. Загальна сума договору складає 5 400 000 грн з ПДВ. Порядок постачання договором визначено так: навантаження та розвантаження вантажу здійснюється покупцем. Термін дії договору - 31 грудня 2021 року;

- договір про надання послуг № 20 від 22 травня 2019 року між ТОВ «Торффайн» в особі директора ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_19 , предметом якого є виконання робіт з надання послуг вантажного транспорту за заявкою замовника. Строк дії договору - до 31 грудня 2019 року. Між цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 4 січня 2021 року до договору № 20, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2021 року;

договір № 08/07/19 від 8 липня 2019 року про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між ТОВ «Спецтранс Логістик» й ТОВ «Торффайн».

Крім цього було досліджено відповідь ДП «Чернігівторф» за підписом в.о. директора ОСОБА_11 , з якої вбачається, що між ДП «Чернігівторф» і ТОВ «Торффайн» укладались договори на продаж ґрунту торф`яного рослинного, а саме: договір № 17 від 03 травня 2019 року, додаткова угода № 1 до договору № 17 від 04 травня 2019 року, договір № 79 від 06 грудня 2019 року, додаткова угода № 1 до договору № 79 від 03 березня 2020 року, договір № 22 від 17 серпня 2020 року, договір № 30 від 28 грудня 2020 року.

Місцевим судом зазначено, що ці договори й додаткові угоди підписані керівником підприємства та погоджені керівником ДК «Укрторф»; на підприємстві проводилась планова ревізія фінансово-господарської діяльності підприємства за 2019-2020 роки; при укладанні договору № 17 від 03 травня 2019 року було розроблене та підписане технічне завдання на видобуток ґрунту торф`яного рослинного на 2019 рік, де зазначено організаційно-технічні умови виконання робіт; вартість (ціна) ґрунту торф`яного рослинного зазначена в договорах, укладених ДП «Чернігівторф» з ТОВ «Торффайн», які були погоджені з ДК «Укрторф»; ціна однієї тони ґрунту торф`яного рослинного станом на 01 січня 2019 року і по теперішній час становить 270 грн з ПДВ; ціна однієї тони ґрунту торф`яного рослинного за умови видобування покупцем з 03.05.2019 року становила 150 грн з ПДВ, а з 29 квітня 2021 року і по теперішній час становить - 204 грн з ПДВ; обсяг видобутого ґрунту торф`яного рослинного становить: 2019 рік - 10 968,9 тони, 2020 рік - 19 857 тон, 2021 рік - 29 694,95 тони, 2022 рік - 2 221,8 тони.

Тобто як договори, укладені з ТОВ «Торффайн» під керівництвом ОСОБА_4 , керівником ДП «Чернігівторф» ОСОБА_11 № 17 та № 79, текст яких був погоджений з ДК «Укрторф», так і договори, про які йдеться в обвинувальному акті, укладені з ДП «Чернігівторф» під керівництвом ОСОБА_5 № 22 від 17 серпня 2020 року, № 30 від 28.12.2020 року та № 03 від 05 січня 2021 року, є аналогічними за текстовим змістом.

Таким чином, місцевим судом було констатовано, що фактично ТОВ «Торффайн» мало виконати підрядні роботи за власний рахунок, після чого придбати торф за обумовленою ціною.

Як встановлено судом, проведення робіт з видобування ґрунту торф`яного рослинного відбувалося під чітким контролем працівників філії «Смолинський торфозавод» ДП «Чернігівторф», які, як пояснили свідки в судовому засіданні, вказували місце, де здійснювати видобуток, та контролювали процес видобутку. Транспортний засіб, на який завантажувався ґрунт, спочатку зважувався працівниками філії, потім у транспортний засіб завантажувався ґрунт, після чого зважувався транспортний засіб з ґрунтом. Так вимірювалася вага видобутого ґрунту, після чого виписувалася накладна, за якою ТОВ «Торффайн» сплачувало ДП «Чернігівторф» кошти за ґрунт, після чого ґрунт переходив у власність ТОВ «Торффайн».

Видобутий ґрунт, у тому числі і за договорами № 22 та № 03, як зазначала Державна служба геології та надр України, був прозвітований та відображений у звітному балансі запасів корисних копалин (форма 5-ГР) відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 813 від 05.03.1997 року, наданого ДП «Чернігівторф» на видобування торфу з родовища «Гнилуське». ДП «Чернігівторф» подавало декларації з рентної плати за користування надрами та сплачувало податкові зобов`язання.

Виявлені порушення аудиторським дослідженням за темою «Оцінка ефективності управлінської діяльності ДП «Чернігівторф» за період 2019-2020 роки» здебільшого стосувалися діяльності саме ДП «Чернігівторф».

Таким чином, у підсумку місцевий суд дійшов висновку, що між ТОВ «Торффайн» та надрокористувачем ДП «Чернігівторф», яке має відповідну ліцензію, існували договірні відносини з приводу купівлі-продажу ґрунту торф`яного рослинного, ціна за який була узгоджена з урахуванням виїмки ґрунту покупцем. Право власності на товар переходило до ТОВ «Торффайн» після встановлення ваги товару та оплати за товар, й хоча були виявлені недоліки у оформленні правовідносин між сторонами, суду не надано доказів того, що у ОСОБА_4 був умисел на незаконний видобуток торфу, який, як зазначено у обвинувальному акті, було обернено на користь ТОВ «Торффайн».

Апеляційний суд, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора, також зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу того, що ОСОБА_4 займався незаконним добуванням торфу, організував це незаконне самовільне добування, й не обґрунтовано, яким чином порушення керівництвом ДП «Чернігівторф» вимог ст. 16 Кодексу України про надра доводять винуватість ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 240 КК України.

Апеляційним суд спростував твердження апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_4 умисно організував незаконне видобування торфу, для чого виконав комплекс цілеспрямованих послідовних умисних дій, в тому числі й орендував спеціальну техніку, оплатив її роботу, визначив особу, яка здійснюватиме контроль за видобуванням безпосередньо на місці.

Апеляційним судом констатовано, що свідки у провадженні одностайно вказали на те, що працівники філії заводу здійснювали допуск до родовища, контролювали процес видобутку; місце видобутку визначалось керівництвом ДП «Чернігівторф», технічним завданням та посадовими особами філії заводу. Тобто ОСОБА_4 не міг потрапити на територію родовища торфу без відома працівників філії заводу, самостійно визначити місце копання, пригнати необхідну техніку та здійснювати видобуток торфу.

Крім того, як зазначив апеляційний суд, жоден зі свідків не вказав про те, що ОСОБА_4 здійснював контроль за видобутком торфу, а стороною обвинувачення не вказано, яку ж саме особу на місці визначив обвинувачений як таку, що буде контролювати видобуток на території родовища.

При цьому свідками вказано, що поля для копання були визначені технічними завданнями ДП «Чернігівторф» на кожний поточний рік; вказівка, де ТОВ «Торффайн» має здійснювати копку, надходила від керівництва заводу та ДП, в той час як використання власної техніки для видобутку торфу було не самовільним рішенням ОСОБА_4 , про що безпідставно вказує сторона обвинувачення, а умовами укладених між ТОВ «Торффайн» і ДП «Чернігівторф» договорів купівлі-продажу ґрунту торф`яного рослинного.

Апеляційний суд констатував, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що роботи з видобування ґрунту торф`яного рослинного відбувалося під безпосереднім контролем працівників філії «Смолинський торфозавод» ДП «Чернігівторф», які визначали місця видобутку та контролювали його процес. Працівники підприємства здійснювали завантажувався транспортних засобів до та після завантаження ґрунтом, на підставі чого визначалася вага, виписувалася накладна, за якою ТОВ «Торффайн» сплачувало ДП «Чернігівторф» кошти за ґрунт, після чого ґрунт переходив у власність ТОВ «Торффайн».

Видобутий ґрунт, у тому числі і за договорами № 22 та № 03, як зазначала Державна служба геології та надр України, був прозвітований та відображений у звітному балансі запасів корисних копалин (форма 5-ГР) відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 813 від 05 березня 1997 року, наданого ДП «Чернігівторф» на видобування торфу з родовища «Гнилуське». ДП «Чернігівторф» подавало декларації з рентної плати за користування надрами та сплачувало податкові зобов`язання.

На переконання апеляційного суду, з огляду на встановлені у цьому провадженні обставини, суд першої інстанції цілком законно виходив з того, що стороною обвинувачення не доведено умисел ОСОБА_4 , що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Колегія суддів касаційного суду вбачає, що висновки судів обох інстанцій про недоведеність, що у діяннях ОСОБА_4 є склад зазначеного кримінального правопорушення, зроблені з дотриманням вимог ст. ст. 22, 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги прокурора фактично зводяться до незгоди з оцінкою місцевим та апеляційним судами певних доказів, зокрема показів свідків, як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, що не є предметом касаційної перевірки суду касаційної інстанції як суду права.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Переконливих доводів, які б свідчили про наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень з указаних вище мотивів, у касаційній скарзі прокурора не наведено.

Враховуючи викладене, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для її задоволення, згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 05 червня 2025 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3