Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/562/25 Провадження № 1-кс/475/171/25
У Х В А Л А

14.10.2025смт. Доманівка

Слідчий суддя Доманівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора : ОСОБА_3 , слідчого: ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Доманівка клопотання начальника СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР №0000015 від 05.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.254, ч.2 ст.239-1 КК України,

в с т а н о в и л а :

Начальник СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_4 за погодженням з начальником Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.254, ч.2 ст.239-1 КК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В клопотанні про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий посилається на те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: негативно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень шляхом залякування та погроз,іншого впливу на свідків; переховування від органів досудового розслідування або суду ; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки продовжує використуовувати водний об"єкт на власний розсуд, виникла необхідність в застосуванні запобіжного заходу.

З урахуванням вказаних ризиків, начальник СВ ВП №2 просить обрати відносно ОСОБА_5 найм"якіший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

25.09.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.254, ч.2 ст.239-1 КК України .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.12.2006 ТОВ «СТРУМОК», відповідно до договору оренди земельної ділянки, укладеного між Доманівською районною державною адміністрацією та ТОВ «СТРУМОК », в особі директора ОСОБА_5 , надано в оренду земельну ділянку площею 8,36 га, розташовану на території колишньої Козубівської сільської ради, нині Козубівського старостинського округу Мостівської об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, із цільовим призначенням - для іншого сільськогосподарського призначення: пасовище.

Водночас, у 2008 році (більш точної дати та часу не встановлено), ОСОБА_5 , обіймаючи посаду директора ТОВ «СТРУМОК», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи злочинний умисел на порушення вимог:

- ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права відхилитись від затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою;

- ст. 14, ч. 6, 7 ст. 41 Конституції України, згідно яких право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі;

- п.п. «а», «б», «ґ» та «ж» ч.І ст. 91 Земельного кодексу України (далі - Кодекс), відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням, додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, а також за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф;

- ч. 2, абз. 2 ч. 5 ст. 20 Кодексу, згідно яких зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу;

- ч.І ст. 23 Кодексу, відповідно до якої землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання;

Із залученням спеціальної техніки, надавши вказівку на зняття верхнього шару ґрунту на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер :03:000:0056, яка перебуває у користуванні ТОВ «СТРУМОК» та призначена для іншого сільськогосподарського призначення, в результаті чого облаштував штучну водойму із водним дзеркалом загальною площею 10,2192 га, яку по даний час використовує, чим спричинив безгосподарське використання землі.

Унаслідок самовільного облаштування ТОВ «СТРУМОК», в особі голови ОСОБА_5 , штучної водойми, загальною площею водного дзеркала 10,2192 га, було знято грунтовий покрив родючого шару грунту на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер :03:000:0056 площею 8,36 га., яка перебуває у його користуванні та призначена для іншого сільськогосподарського призначення, розташованої на території Козубівського старостинського округу Мостівської об`єднаної територіальної громади Вознесенеького району Миколаївської області, що спричинило до виведення її з сільськогосподарського обороту.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.І ст.254 КК України, а саме: безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Крім цього, ОСОБА_5 будучи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056, площею 8,36 га, із цільовим призначенням - для іншого сільськогосподарського призначення - пасовище, розташованої на території Козубівського старостинського округу Мостівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, влітку 2008 року (більш точної дати та часу не встановлено), під приводом поліпшення сільськогосподарських угідь та рекультивації порушених земель, всупереч вимогам чинного законодавства, а саме:

- ст. 14, ч .6 ст. 41 Конституції України, згідно яких право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності не може завдавати шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі;

- ст. 168 Земельного Кодексу, згідно якої ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду контролю в агропромисловому комплексі, крім передбачених випадків, у яких зняття та перенесення грунтового покриву земельних ділянок здійснюються виключно на підставі робочого проекту землеустрою. При здійсненні діяльності, пов`язаних з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей;

- ст. 35 Закону України «Про охорону земель» (надалі Закон), відповідно до якої власники і землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок, при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного і природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість грунтів; підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу;

- ст. 36 Закону, згідно якої охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості грунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб. Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обгрунтування доцільності такої зміни в порядку, визначеному законом;

- ст, 52 Закону, згідно якої рекультивації підлягають землі, які зазнали зміни у структурі рельєфу, екологічному стані ґрунтів і материнських порід та в гідрологічному режимі внаслідок проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт. При проведенні гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, відокремлена ґрунтова маса підлягає зняттю, складуванню, збереженню та перенесенню на порушені або малопродуктивні земельні ділянки відповідно до робочих проектів землеустрою. При знятті ґрунтового покриву здійснюється пошарове зняття і роздільне складування верхнього, найбільш родючого шару ґрунту, та інших прошарків грунту, відповідно до структури ґрунтового профілю, а також материнської породи. Об`єм ґрунтової маси, що підлягає зняттю і роздільному складуванню, визначається в робочих проектах землеустрою. Рекультивація земельних ділянок здійснюється шляхом пошарового нанесення на малопродуктивні земельні ділянки або ділянки без ґрунтового покриву знятої ґрунтової маси, а в разі потреби - і материнської породи в порядку, який забезпечує найбільшу продуктивність рекультивованих земель. Роботи із зняття, складування, збереження та нанесення ґрунтової маси на порушені земельні ділянки здійснюються за рахунок фізичних та юридичних осіб, з ініціативи або вини яких порушено ґрунтовий покрив, а роботи з нанесення знятої ґрунтової маси на малопродуктивні землі здійснюються за бажанням власників або землекористувачів, у тому числі орендарів цих земельних ділянок за їх рахунок, без зміни цільового призначення вищенаведеної земельної ділянки у встановленому законом порядку, зокрема ч.З ст. 20 Кодексу.

Однак, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про вищевказані вимоги, обов`язки і обмеження, за допомогою спеціальної техніки умисно протиправно вчинив безгосподарське використання землі, яке виразилось у знятті на ній ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю), на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0056, площею 8,36 га, не маючи спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) , незаконно заволодів ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) землі.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , на земельній ділянці сільськогосподарського призначення утворилася вирва, яка заповнилася водою та утворився водний об`єкт, загальною площею водного дзеркала 10,2192 га. в межах земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056, що в свою чергу спричинило погіршення екологічної обстановки, виведення земель з сільськогосподарського призначення, причинені до неможливого подальшого використання ділянки за цільовим призначенням, порушення структури ґрунту, втраті його фізичних, хімічних, біологічних властивостей, а також природного рослинного покриву, що в сукупності призвело до деградації земельної ділянки та створило небезпеку для довкілля.

Розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок псування земель, земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0056, площею 8,36 га, що розташована в межах Козубівського старостинського округу Мостівської об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, становить 635 622,15 грн, що є матеріальною шкодою у великому розмірі.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4.2 ст.239-1 КК України, а саме: незаконне заволодіння грунтовим покривом (поверхневим шаром) земель, що заподіяло матеріальну шкоду у великому розмірі.

В судовому засіданні начальник слідчого відділу ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та вважав, що є достатньо підстав для його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання посилаючись на те, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч 2 ст.239-1 , ч 1 ст.254 КК України є необгрунтованою, а тому підстав для задоволення клопотання у суда не має..

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала, що підстав для задоволення клопотання не має, так як підозра повідомлена ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч 1 ст.254, ч 2 ст.239-1 КК України є необгрунтованою. Крім того, слідчим не доведений жодний із ризиків, зазначених у клопотанні. ОСОБА_5 раніше не судимий, є засновником кількох агропромислових підприємств, характеризується позитивно. Зважаючи на його стан здоров"я, позитивну характеристику та недоведеність жодного із ризиків, захисник просить відомовити в задоволені клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши долучені до клопотання письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст..177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність достатніх доказів для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст.194 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд зобов"язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ст.179 КПК України- особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов"язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбачені ст.194 КПК України.

При обранні запобіжного заходу стандарт доведення обгрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею не підлягають.

У ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.І ст.254, ч 2 ст.239-1 КК України , які відносяться до категорії нетяжких злочинів, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 не погоджується з підозрою, повідомленою йому органом досудового розслідування, однак підозру в судовому порядку не оскаржував.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що існують ризики, що підозрюваний може негативно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Однак, ні в клопотанні, ні в судовому засіданні прокурор та слідчий не обгрунтували належним чином наявність зазначених у клопотанні ризиків.

Оскільки, прокурором та слідчим не доведено жодного із ризиків, зазначених у клопотанні, на думку суду, відсутність однієї із підстав, зазначених в ч 1 ст.194 КПК України, відповідно до ч 2 ст.194 КПК України зобов"язують суд постановити ухвалу про відмову в задоволені клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику за місцем роботи, постійне місце проживання та роботи.

Доказів про зловживання підозрюваним своїми процесуальними правами суду також надано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що недоведеність наявності ризиків, передбачених ч 1 п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України , не дає підстав для застосувавння до підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 177, 178,179, 193,196 КПК України,слідчий суддя,-

у х в а л и л а:

В задоволені клопотання начальника СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого начальником Доманівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР №0000015 від 05.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.254, ч.2 ст.239-1 КК України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1