ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 397/92/15-к Номер провадження 11-кп/814/888/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника засудженого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобринець Кіровоградської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

16 вересня 2021 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що є відсутніми підстави для висновку про те, що ОСОБА_8 досяг необхідного ступеню виправлення та застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане ним клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: ОСОБА_8 під час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, має 9 заохочень, отриманих на систематичній основі, до засудження в цьому провадженні не притягувався до кримінальної відповідальності, має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, вживає заходи щодо відшкодування потерпілим, відшкодував їм частково шкоду в розмірі 900 000 гривень, має намір працевлаштуватися після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, йому установою виконання покарань надавався дозвіл на проживання за межами установи; представник виправної колонії підтримав клопотання захисника про застосування до ОСОБА_8 положень ст.81 КК України. Водночас апелянт посилається на те, що: суд першої інстанції повторно надав правову оцінку раніше накладеним на засудженого 2 стягненням, які погашені та цим судом враховувалися при ухваленні 23 вересня 2024 року судового рішення про відмову в задоволенні подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, відмові засудженого від виконання робіт на підприємстві недержавної форми власності, обставинам вчиненого ОСОБА_8 злочину та призначеного йому покарання; наявність зазначених вище стягнень не є перешкодою для застосування до ОСОБА_8 положень ст.81 КК України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, долучені захисником у судовому засіданні апеляційної інстанції дані, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Усупереч доводам апелянта, дані ж щодо вчиненого засудженим злочину, його особи та поведінки судом при вирішенні питання, пов`язаного з виконанням вироку, враховано в сукупності з іншими обставинами справи саме в контексті комплексного з`ясування того, чи довів ОСОБА_9 своє виправлення, чи досягнуто цього процесу та цілей покарання, призначеного за вчинення ним указаних вище злочинів, а не за критеріями, які застосуються в ході обрання заходу примусу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 16 вересня 2021 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 до 21 січня 2025 року та з 16 вересня 2021 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь:

ОСОБА_9 - 4 336 гривень майнової шкоди та 14 616 гривень моральної шкоди;

ОСОБА_10 - 1 421 гривню майнової шкоди та 14 616 гривень моральної шкоди;

ОСОБА_11 - 964 гривні майнової шкоди та та 14 616 гривень моральної шкоди;

ОСОБА_12 - 14 616 гривень моральної шкоди;

ОСОБА_13 - 2 104 гривні майнової шкоди;

ОСОБА_14 - 4 557 гривень майнової шкоди;

ОСОБА_15 - 15 656 гривень 30 копійок майнової шкоди та 782 гривні 80 копійок моральної шкоди;

ОСОБА_16 - 30 524 гривні 41 копійку майнової шкоди та 1 526 гривень 22 копійки моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 по 200 000 гривень кожному; ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по 190 000 гривень кожному; ОСОБА_15 - 50 000 гривень; ОСОБА_16 - 500 000 гривень, а також стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2 507 гривень 80 копійок процесуальних витрат (т.1 а.о.с.7-27).

27 вересня 2023 року Кропивницьким апеляційним судом вирок Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 скасовано й відмовлено в задоволенні вимог цього цивільного позову до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення на його користь відшкодування майнової шкоди в сумі 964 гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 14 616 гривень, в іншій частині вирок залишено без зміни (т.1 а.о.с.120-127).

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він, керуючи транспортним засобом, здійснив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть шести особам та середньої тяжкості тілесне ушкодження двом потерпілим за таких обставин.

Так, 19 липня 2014 року приблизно о 08 годині ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «RENAULT TRAFIC», н.з. НОМЕР_1 , під час руху на 10 км + 184, 3 м автодороги Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв Олександрівського р-ну Кіровоградської обл., зі сторони сел. Олександрівка в напрямку м. Кіровоград, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 «б», «д», 12.1, 12.3, 13.3 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, яка виявилася у зближені зі стоячим із включеною аварійною сигналізацією на проїзній частині по ходу його руху напівпричепом «SIMATRO ENERCO», н.з. НОМЕР_2 , який буксирувався автомобілем «DAF XF 95.480», н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та маючи реальну можливість знизити швидкість руху, не вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, й затим, ігноруючи виявлену попереду перешкоду у вигляді стоячого транспортного засобу із включеною аварійною сигналізацією, що, в свою чергу, попереджало про наявну перешкоду для руху, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки та, продовжуючи рух, не вжив заходів для безпечного об`їзду виявленого транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та вчинив наїзд передньою частиною свого транспортного засобу в задню частину напівпричепа.

У результаті ДТП було заподіяно пасажирам автомобіля «RENAULT TRAFIC», н.з. НОМЕР_1 : ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 тілесні ушкодження, що спричинили смерть; ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання засудженому визначено з 27 вересня 2023 року, кінець цього строку 24 серпня 2029 року (з урахуванням зарахованого йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі й відбутого ним покарання).

Таким чином, наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Однак для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Як убачається з матеріалів особової справи, судового провадження та долучених захисником у суді апеляційної інстанції даних, ОСОБА_8 протягом строку покарання отримував 10 заохочень, має 2 стягнення, працевлаштований, добросовісно відноситься до праці, виконує роботи з благоустрою установи, 15 червня 2022 року висловлював відмову від роботи, визнає винуватість у вчиненому злочині, покарання вважає справедливим, бере участь у виховних заходах, йому надався дозвіл на проживання поза межами установи, за виконавчим провадженням у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих утримано з його заробітної плати 16 572 гривні 83 копійки та з пенсійних виплат - 4 652 гривні 20 копійок, достроково погашено 1 200 гривень, згідно з даними Бобринецького відділу державної виконавчої служби в Кропивницькому районі Кіровоградської області №853 від 12 липня 2024 року ним частково відшкодовано потерпілим у рахунок моральної шкоди за рахунок реалізованої земельної ділянки: 227 268 гривні 73 копійки, 92 314 гривень 89 копійок, 92 314 гривень 84 копійки, 92 314 гривень 85 копійок, 87 816 гривень 36 копійок, 92 472 гривні 51 копійку, 24 837 гривень 83 копійки, ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його ймовірної небезпеки для суспільства визначені як низькі.

За змістом судових рішень ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за вчинення тяжкого злочину, що полягало в тому, що він, грубо порушуючи одночасно декілька вимог ПДР України, вчинив ДТП, яке призвело до невідворотних наслідків, а саме було заподіяно шести особам тілесні ушкодження, що спричинили смерть, і двом потерпілим - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Колегія суддів зауважує, що застосовані до ОСОБА_8 2 стягнення, хоча й погашені наразі, проте свідчать про його схильність до свідомого систематичного порушення встановлених КВК України заборон шляхом ігнорування попередньо накладених стягнень і те, що він належних висновків для себе не зробив після вчинення зазначеного вище тяжкого злочину, натомість продовжив протиправну поведінку в місцях позбавлення волі.

Таким чином, із установлених вище апеляційним судом обставин у їх сукупності вбачається, що в поведінці ОСОБА_8 спостерігаються деякі позитивні тенденції, однак вона не характеризувалась своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, була нестабільною, та є відсутніми підстави для висновку про досягнення ОСОБА_8 необхідного ступеню виправлення, що підтверджував би доцільність і необхідність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання. Усупереч доводам апеляційної скарги, в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку саме за увесь строк покарання та перебування в усіх установах виконання покарань, а не протягом конкретно обраного часу.

Що стосується посилань апелянта на позицію виправної колонії щодо застосування до засудженого положень ст.81 КК України, то вона сама по собі не має визначального й вирішального значення, а підлягає врахуванню з іншими обставинами в їх сукупності.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання, чого не встановлено в цьому провадженні. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання і узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і необгрунтованим із точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, призначеного ОСОБА_8 за вчинення тяжкого злочину, що спричинив, зокрема, смерть шести людей, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто в більш короткий строк, ніж встановлено за вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4