Провадження № 1-кп/742/606/25
Єдиний унікальний № 742/4193/25
ВИРОК

іменем України

17 жовтня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого в СТОВ «Батьківщина» охоронником, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 16.06.2025, керуючи автомобілем FORD Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ - Суми - Юнаківка у напрямку від м. Києва до м. Суми.

Рухаючись у вказаному напрямку, 16.06.2025, приблизно о 7:30 год., на відстані 1 км + 700 м за поворотом до с. Мільки Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_8 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не обрав безпечної швидкості руху, унаслідок чого виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя та у подальшому у лівий кювет, де здійснив наїзд на придорожні дерева.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля FORD Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: чисельних синців та саден кінцівок, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; закритої травми шиї - розриву міжхребцевого диску між 6-м та 7-м шийними хребцями, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; закритої травми грудної клітки та живота, чисельних крововиливів та саден грудної клітки та передньої черевної стінки, повного перелому грудини на рівні між 1-м та 2-м ребрами, уламкового перелому 1-го ребра зліва, згинальних переломів 2,3,4,5,6-го ребер справа по білягрудинній лінії, забою кореня правої легені, надриву вісцеральної поверхні селезінки, крововиливу у навколониркову клітковину правої нирки, двобічного гемотораксу, які за ознакою небезпеки для життя у мить спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; відкритої черепно-мозкової травми: забійно-рваної рани верхньої повіки правого ока, садна верхньої повіки правого ока, садна скронево-тім?яно-лобної ділянки зліва із забійною раною лівої скроневої ділянки, підапоневротичної гематоми склепіння черепа з масивним крововиливом на внутрішніх поверхнях м?яких тканин голови, перелому луски лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, розміжчення ніжок мозку з відривом моста головного мозку, плямистих субарахноїдальних крововиливів (крововиливи під м?які мозкові оболонки) правої тім?яної долі з переходом на праву скроневу та мозочка, які за ознакою небезпеки для життя у мить спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події від набряк-набухання головного мозку унаслідок відкритої черепно-мозкової травми: забійно-рваної рани верхньої повіки правого ока, садна верхньої повіки правого ока, садна скронево-тім?яно-лобної ділянки зліва із забійною раною лівої скроневої ділянки, підапоневротичної гематоми склепіння черепа з масивним крововиливом на внутрішніх поверхнях м?яких тканин голови, перелому луски лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, розміжчення ніжок мозку з відривом моста головного мозку, плямистих субарахнодальних крововиливів (крововиливи під м?які мозкові оболонки) правої тім?яної долі з переходом на праву скроневу та мозочка, які за ознакою небезпеки для життя у мить спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001, що є причиною виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв?язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин кримінального провадження не оспорює, давши показання суду по факту дорожньо-транспортної пригоди, просить суд суворо його не карати та не позбавляти прав керування транспортними засобами. Просив врахувати, що частково відшкодував потерпілій шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 30 000 грн.

Обвинувачений неодноразово в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої, вказав, що умислу на вчинення даного злочину не мав, щиро розкаюється у скоєному. Вказав, що в подальшому має намір відшкодувати завдані збитки.

Крім того, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 при призначенні покарання, просив врахувати, що обвинувачений підтвердив обставини ДТП, вину в порушенні Правил дорожнього руху, визнав. Умислу щодо вчинення даного злочину не мав. Обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, неодноразово як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, просив вибачення у потерпілої. Дійсно частково відшкодував потерпілій завдану злочином моральну шкоду. Після ДТП тривалий час лікувався, тому не має можливості в повному обсязі відшкодувати завдану шкоду. В подальшому має намір працювати та відшкодовувати завдані збитки. Просив застосувати при призначенні покарання обвинуваченому положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також просить врахувати, що на утриманні обвинуваченого перебуває його тесть, який є особою з 1 групою інвалідності та в силу захворювань має обмеження у пересуванні і потребує лікування, тому позбавлення права керування обвинуваченого позбавить його можливості належним чином здійснювати догляд за ним. Вважає, що призначеного судом основного покарання зі звільненням на підставі ст. 75 КК України без додаткового буде достатньо для його виправлення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні фактичних обставин кримінального провадження не оспорювала. Підтвердила часткове відшкодування обвинуваченим завданої моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. Не наполягала на суворості покарання щодо обвинуваченого. Просила застосувати мінімальні міру покарання та звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, оскільки це надасть йому можливість працювати та відшкодувати їй завдані злочином збитки.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив відшкодування обвинуваченим моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_10 . Не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, вважаючи за можливе його звільнення від відбування покарання з випробуванням. Крім того повідомив, що з приводу відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, мають намір звертатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК Українив судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого. Зміст цих обставин вірно розуміється обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_8 у судовому засіданні не добуто.

Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Суд враховує, що у відповідності до ст.3 Конституції України, життя людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, а відтак покарання за позбавлення життя людини, навіть у результаті ДТП, тобто злочину, скоєному з необережності, але з причин грубого порушення ПДР, має відповідати його меті, визначеної ч.2 ст.50 КК України.

Суд звертає увагу, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілої у справі щодо виду та розміру покарання, яке він повинен понести за вчинене, при вирішенні цього питання судом не є вирішальною, але враховується судом у сукупності з іншими обставинами справи.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При обранні міри покарання ОСОБА_8 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є за ч.2 ст.286 КК України тяжким злочином, особу винного та його позицію до вчиненого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого СТОВ «Батьківщина» охоронником, який за місцем проживання та місця роботи характеризується виключно позитивно; згідно довідки КНП «Чернігівська обласна неврологічна лікарня» від 09.07.2025 за №457 на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 09.07.2025 за №289, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, раніше не судимого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують таке, часткове відшкодування потерпілій моральної шкоди, і вважає за можливе призначити його покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі, в межах санкції даної статті.

При цьому, суд, враховуючи позицію прокурора та потерпілої, які вважають що перевиховання та виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 є можливим застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів,а також призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та буде необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченому додаткове покарання, підкреслює, що вибір покарання належить до дискреційних повноважень суду, а тому з урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 січня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховуючи конкретні обставини справи, приходить до висновку, що таке покарання є доцільним.

Зважаючи на характер порушень Правил дорожнього руху та тяжкість наслідків злочину, не застосування обвинуваченому додаткового покарання за вище зазначених обставин справи створить уяву безкарності у водіїв, які, порушуючи правила дорожнього руху, наражають учасників дорожнього руху на небезпеку.

При цьому, суд критично відноситься до посилання сторони захисту щодо підстав звільнення обвинуваченого від додаткового покарання, оскільки жодні докази щодо саме перебування на утриманні обвинуваченого особи з 1 групою інвалідності та здійснення ним догляду за цією особою, суду не надано.

По матеріалам кримінального провадження потерпілою цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертизи по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, на підставі ст.ст.118,124,126 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставіст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання, обраний в ході досудового розслідування, в ході судового розгляду даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора не продовжувався.

Керуючись ст.ст.349,370-371,374,395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК Українита призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України засудженого ОСОБА_8 зобов`язати не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу -не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертизи по даному кримінальному провадженню 5348 грн. 40 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

-ручку важеля КПП, змиви з рульового керма, подушку безпеки з керма -знищити;

-автомобіль «Форд Фьюжн», р.н. НОМЕР_2 повернути ОСОБА_8 та скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.06.2025.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3ст. 349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_11