В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2025 р. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001452 від 18.08.2025 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львів, українки, громадянки України, місце реєстрації та фактично проживання: АДРЕСА_1 , раніше судима: останій раз вироком Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2025 р. за ч. 3 ст.389 КК України до 1 року та 1 місяця обмеження волі, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України -

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_4 18 серпня 2025 року близько 20.00 години, перебуваючи на вул. Володимира Винниченка, 14 у м. Львові, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, заподіяла інспектору взводу №1 роти № 4 батальйону №1 Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , який є працівником правоохоронного органу та перебував при виконанні службових обов`язків, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому передньої стінки лівої верхньощелепової пазухи зі зміщенням із лівобічним гемосинусом та садном на слизовій оболонці рота ліворуч, які відповідно до висновку експерта від 19.08.2025 №257/25 відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винною, підтвердила вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаялася та просила її суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

ДіїОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.345 КК України, так як вона вчинила умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 65 КК України, враховує її особу, ступінь тяжкості вчинених злочинів та обставини, при яких такий вчинено.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України, суд визначає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої їй статті КК у виді обмеженняволі з урахуванням вимог ст.ст. 4 та 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Будь-яких законних підстав для пом`якшення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, в тому числі призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки матеріали цього кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винної, її молодого віку та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченої, який раніше судима вироком Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2025 за ч. 3 ст.389 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі, покарання не відбула, розкаюється у вчиненні злочину.

Встановлено, що вказане кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_4 вчинила до постановлення вироку Франківським районним судом м. Львова від 28.10.2025 р. за ч. 3 ст.389 КК України, за яким їй призначено остаточно покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченій ОСОБА_4 слід обрати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням.

Суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності з застосуванням ч. 4 ст.70 КК України.

Виходячи з мети покарання, принципів його справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд також враховує дані досудової доповіді Франківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 20.10.2025 р., згідно якого існують високі ризики вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, враховуючи її особу та тяжкість кримінального правопорушення, слід залишити у вигляді застави.

При цьому судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20.08.2025 р. ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 30 280 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_7 26.08.2025 р., та ОСОБА_4 була звільнена з під варти у зв`язку із внесенням за неї застави. Таким чином під час відбування покарання слід врахувати період перебування під вартою ОСОБА_4 в період з 18.08.2025 р. по 26.08.2025 р. включно. При цьому відповідно до правил п. «б» ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні слід задоволити повністю та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 20 519,70 грн. (двадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 70 коп.).

Речовий доказ по справі флеш-носій інформації 16 GB слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі стром на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2025 р. у виді 1 року та 1 місяця обмеження волі, більш суворим покаранням за цим вироком, визначити засудженомій ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу - залишити у вигляді застави.

Строк початку відбування покарання засудженої ОСОБА_4 слід відраховувати з моменту звернеення вироку до виконання. При обрахуванні строку відбуття покарання засудженій ОСОБА_4 зарахувати строк її перебування під вартою в період з 18.08.2025 р. по 26.08.2025 р. включно, з врахуванням положень п. «б» ч.1 ст.72 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні задоволити повністю.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь потерпілого ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 20 519,70 грн. (двадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 70 коп.).

Речовий доказ по справі флеш-носій інформації 16 GB -залишити в матеріалах кримінального провадження.

Після вступу вироку у законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_7 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесіт гривень) грн., які були ним внесені 26.08.2025 р., та ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1