Провадження № 1-кп/646/1795/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001107 від 23.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Одрада Краснокутського р-ну Харківської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інваліда II групи загального захворювання, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова 09.12.2025 із Харківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001107 від 23.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та угода про визнання винуватості від 05.12.2025.

Відповідно до вказаної угоди та обставин, підтверджених у підготовчому судовому провадженні встановлено, що у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.11.2024, виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

Діючи на реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив вчиняти дії, спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто сприяння особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом забезпечення періодичного отримання такими особами фіктивних повісток про виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, пред`явлення яких створить у суб`єктів, які уповноважені на вчинення мобілізаційних заходів впевненість у належному виклику військовозобов`язаного громадянина для участі у мобілізаційних заходах в особливий період та тим самим унеможливлювало б здійснення реального виклику вказаних осіб у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Так, діючи на виконання свого вищезазначеного злочинного умислу, ОСОБА_4 18.11.2024, перебуваючи на території м. Харкова, більш точне місце досудовим розслідуванням на теперішній час не встановлено, використовуючи месенджер «WhatsApp» з акаунтом, зареєстрованим на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , о 12 год. 41 хв. отримав повідомлення з номеру НОМЕР_2 , який використовував військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (підписаний у телефоні ОСОБА_4 , як « Мебель ») в якому містилось фото повістки №10645 від 12.11.2024, виданої від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 з проставленням круглої печатки ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_8 , в якій зазначеного, що йому необхідно з`явитися до КНП «Міська поліклініка №20» ХМР 19.11.2024 о 08 год. 00 хв. для проходження медичного огляду. На вказане повідомлення ОСОБА_4 того ж дня о 15 год. 31 хв. відповів «Завтра в 10 утра! Подойти! На адрес!», на що ОСОБА_8 того ж дня о 15 год. 52 хв. відповів «Ок».

У подальшому 28.11.2024 о 14 год. 01 хв. ОСОБА_8 використовуючи вищевказаний засіб зв`язку через відповідний месенджер надіслав ОСОБА_4 фотозображення повістки №10738 від 19.11.2024, виданої від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 з проставленням круглої печатки ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_8 , в якій зазначеного, що йому необхідно з`явитися 29.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_4 для направлення на військово-лікарську комісію, на що ОСОБА_4 того ж дня о 14 год. 23 хв. надіслав повідомлення «Доброго дня! в 10 завтра», в свою чергу ОСОБА_8 відповів «И вам доброго дня и спасибо большое».

У подальшому 09.12.2024 о 14 год. 15 хв. ОСОБА_8 використовуючи вищевказаний засіб зв`язку через відповідний месенджер надіслав ОСОБА_4 фотозображення повістки №10963 від 06.12.2024, виданої від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 з проставленням круглої печатки ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_8 , в якій зазначено, що йому необхідно з`явитися 10.12.2024 до КНП «Міська поліклініка №20» ХМР 10.12.2024 о 08 год. 00 хв. для проходження медичного огляду. Того ж дня ОСОБА_4 о 19 год. 51 хв. відповів «10 утром», на що того ж дня ОСОБА_8 о 20 год. 14 хв. відповів «Ок». В свою чергу ОСОБА_8 10.12.2024 о 10 год. 10 хв. перебуваючи поряд з приміщенням ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_4 відправив повідомлення ОСОБА_4 наступного змісту «Все норм».

B результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в період часу з 18.11.2024 по 10.12.2024 на підставі вищевказаних фіктивних повісток мав можливість у разі проведення стосовно нього перевірочних мобілізаційних заходів пред`являти уповноваженим особам вищевказані документи, що створювало у суб`єктів, які уповноважені на вчинення мобілізаційних заходів впевненість у належному виклику військовозобов`язаного громадянина для участі у мобілізаційних заходах в особливий період та унеможливлювало здійснення його реального виклику для проходження ВЛК та інших заходів у визначеному законодавством порядку, що тим самим призвело до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 переслідуючи вищевказаний злочинний умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто сприяння особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом забезпечення періодичного отримання такими особами фіктивних повісток про виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, пред`явлення яких створить у суб`єктів, які уповноважені на вчинення мобілізаційних заходів впевненість у належному виклику військовозобов`язаного громадянина для участі у мобілізаційних заходів в особливий період та унеможливлювало здійснення вказаного виклику у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Так, діючи на виконання свого вищезазначеного злочинного умислу, ОСОБА_4 14.11.2024, перебуваючи на території м. Харкова, використовуючи месенджер «WhatsApp» з акаунтом, зареєстрованим на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , отримав повідомлення з номеру НОМЕР_3 від військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (підписаний у телефоні ОСОБА_4 , як « ОСОБА_13 ») в якому містилось фото повістки №10166, в якій зазначено про необхідність прибуття останнього 15.11.2024 0 08:00 до КНП «МП №20» ХМР для проходження військово-лікарської комісії Салтівського району м. Харкова за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 з проставленням круглої печатки ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата видачі 16.10.2024. Також у вказаному повідомленні містилось фото направлення на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 «для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я». Вказаний документ датований 16.09.2024 за №01/3969 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 (без підпису).

Надалі, 15.11.2024 о 09 год. 59 хв. з метою реалізації свого злочинного умислу щодо вчинення протиправних дій, ОСОБА_4 , з використанням вищезазначеного засобу зв`язку, перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце досудовим розслідуванням на теперішній час не встановлено, надіслав ОСОБА_12 фотозображення повістки № 10677, виданої від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 з проставленням круглої печатки ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я ОСОБА_12 , в якій зазначено, що останньому необхідно з`явитися до КНП «Міська поліклініка №20» ХМР 16.12.2024 о 08 год. 00 хв. для проходження військово-лікарської комісії, з коментарем до вказаного повідомлення «завтра». На вказане повідомлення ОСОБА_12 відповів «Спасибо, а в понедельник можно? Мать завтра не в городе будет», на що ОСОБА_4 відповів «решим». У подальшому, 18.11.2025 приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи у м. Харкові, більш точне місце на теперішній час не встановлено, ОСОБА_4 передав оригінал повістки № 10677 матері ОСОБА_12 .

У подальшому, 14.12.2024 о 19 год. 22 хв. ОСОБА_12 використовуючи вищевказаний засіб мобільного зв`язку надіслав повідомлення ОСОБА_4 на його вищевказаний засіб зв`язку в месенджер «WhatsApp» повідомлення наступного змісту: « ОСОБА_15 , добрый вечер! Истекает срок бумажки, можно ли сделать новую?», крім того 16.12.2024 о 11 год. 58 хв. направив ОСОБА_4 фотозображення вищезазначеної повістки на його ім`я № 10677. В свою чергу ОСОБА_4 17.12.2024 о 09 год. 23 хв. відповів «Доброго + », після чого ОСОБА_12 17.12.2024 о 16 год. 23 хв. написав ОСОБА_4 повідомлення «Завтра в 9 тогда мать будет ждать возле Таврии, спасибо», на вказане повідомлення ОСОБА_4 того ж дня о 16 год. 37 хв. надіслав повідомлення «+».

У подальшому, продовжуючи вчиняти дії, що охоплювались вищезазначеним злочинним умислом, ОСОБА_4 18.12.2024 більш точний час не встановлено, однак не раніше ніж о 08 год. 20 хв., зустрівся з матір`ю ОСОБА_12 - ОСОБА_16 поряд з магазином «Таврія В» за адресою проспект Аерокосмічний, 30, м. Харків та передав останній документи стосовно її сина - ОСОБА_12 отримання яких він раніше узгоджував з ним.

Крім того, 04.01.2025 о 10 год. 33 хв. продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 узгодив отримання матір`ю ОСОБА_12 - ОСОБА_16 в приміщенні магазину «Таврія В» за адресою проспект Аерокосмічний, 30, м. Харків аналогічних документів стосовно ОСОБА_12 .

В результаті вищезазначених протиправних дій ОСОБА_4 військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в період часу з 15.11.2024 по 13.01.2025 на підставі вищевказаних фіктивних повісток, а також направлення на проходження ВЛК мав можливість у разі проведення стосовно нього перевірочних мобілізаційних заходів пред`являти уповноваженим особам вищевказані документи, що створювало у суб`єктів, які уповноважені на вчинення мобілізаційних заходів впевненість у належному виклику військовозобов`язаного громадянина для участі у мобілізаційних заходах в особливий період та унеможливлювало здійснення його реального виклику для проходження ВЛК та інших заходів у визначеному законодавством порядку, що тим самим призвело до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 114-1 КК України - тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

05.12.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у м. Харкові укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі висунутого обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину у якому підозрюється із застосуванням положення ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного (позбавлення волі) покарання з визначенням судом тривалості іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб вчинення ним злочину, описаних в угоді та обвинувальному акті, викладені правильно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому - щиро розкаявся. Судом також з`ясовано та підтверджено, що уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, обвинувачений цілком розуміє надані йому законом права, а також судом роз`яснені йому наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Також обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що здатен виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, за участі захисника без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У зв`язку з чим ОСОБА_17 просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджене покарання та врахувати, що він повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, засуджує свою поведінку, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені статтями 469, 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного та просила затвердити угоду, призначивши узгоджене покарання.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Оскільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а дії останнього органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 114-1 КК України, доведеною суд вважає і винуватість поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у порядку, передбаченому статтями 468-476 КПК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, які передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Частиною 5 ст. 65 КК України встановлено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, як обставину, що пом`якшує покарання, суд також визнає надання обвинуваченим ОСОБА_4 благодійної допомоги Збройним Силам України, що підтверджується квитанцією про переказ готівки № 21 від 04.12.2025 на суму 50000 грн, платник - ОСОБА_4 , призначення платежу: благодійна пожертва на користь Збройних Сил України, а також актом приймання-передачі гуманітарної (благодійної) допомоги від 03.05.2025, згідно з яким ОСОБА_4 було передано автомобіль.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 114-1 КК України, за яке належить призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме ступені тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та буде справедливим, і не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Стосовно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 15.09.2025 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави. 17.09.2025 ОСОБА_4 звільнено з-під варти після внесення застави.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Таким чином, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення, а саме з 19.06.2025 по 17.09.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, 16.09.2025 на рахунок Державної казначейської служби України було внесено заставу в розмірі 151400,00 гривень за ОСОБА_4 , стосовно якого ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 15.09.2025 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави. 17.09.2025 ОСОБА_4 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» по сплаті застави у розмірі 151400,00 гривень, застава в дохід держави не звернена.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_18 після набрання вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369, 371-374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05.12.2025 року по кримінальному провадженню № 0001107 від 23.10.2024 року, укладену між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 , зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, час перебування в установі попереднього ув`язнення як запобіжний захід - тримання під вартою з моменту затримання, починаючи з 19.06.2025 по день звільнення з-під варти, тобто по 17.09.2025.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дати ухвалення вироку, тобто з 24.12.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, внесену 16.09.2025 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 15.09.2025 - повернути заставодавцю ОСОБА_18 .

Ухвали слідчих суддів Салтівського районного суду міста Харкова від 25.06.2025, 26.06.2025, 27.06.2025, 30.06.2025 та 11.07.2025 про арешт майна - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки Iphone IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 з номером мобільного терміналу НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Samsung IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , мобільний телефон марки Samsung IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 - повернути власнику: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1