Справа № 298/1/25
Номер провадження 1-кп/298/1/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Великий Березний матеріали кримінального провадження № 0000196, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05 жовтня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Погребище Вінницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2022 року ОСОБА_4 , призваний за мобілізацією на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому старшого сержанта ОСОБА_4 наказом командира призначено на посаду стрільця зенітника зенітно-ракетного відділення зенітно ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки головним сержантом командиром зенітно-артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки ВОС -15697 А.

Під час проходження військової служби відповідно до вимог ст. ст. 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ст. 68 Конституції України, старший сержант ОСОБА_4 зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.

Натомість старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця зенітника зенітно-ракетного відділення, зенітно ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки головним сержантом командиром зенітно-артилерійського відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки ВОС-156975 А, став на шлях злочинної діяльності та здійснив кримінальне правопорушення, спрямоване на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з наступних обставин.

Так, відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, усупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Разом з невстановленими на даний час органом досудового розслідуванням особою ОСОБА_4 вирішив здійснити незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

04.10.2024 до ОСОБА_4 , звернулася невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, з метою посприяти ОСОБА_4 у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме - здійснити їх доставку до державного кордону України, де ці особи повинні були бути переправлені через кордон поза пунктом пропуску.

На виконання вказаних домовленостей, ОСОБА_4 05 жовтня 2024 року на власному автомобілі «КІА», р.н.з. НОМЕР_2 , здійснив доставку з с. Стадниця Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а з м. Долина Івано-Франківської області ОСОБА_8 до блок поста, що знаходиться в с. Нижні Ворота Мукачівського району Закарпатської області, де надав їм вказівку пішком обійти даний блок пост (на якому перебували працівники правоохоронних органів) з метою не бути запідозреними у бажанні незаконного переправлення через кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_4 близько 01 год. 05.10.2024 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 пішком обійшли вказаний блок пост, після чого вони сіли знову в автомобіль під керуванням ОСОБА_4 та вирушили в напрямку державного кордону.

Під час слідування по дорозі до державного кордону України, біля 02.20 год., ОСОБА_4 , на виконання домовленості із невстановленою особою, в м. Мукачево, по вул. Лавківська, 1В підсадив до себе в автомобіль ОСОБА_9 , з метою переправлення і його через державний кордон України.

Надалі ОСОБА_4 , на виконання вказаної схеми з метою реалізації свого злочинного умислу, керуючи вище вказаним транспортним засобом, здійснював рух в напрямку до гірсько-лісистої місцевості через територію Мукачівського та Ужгородського районів з метою доставлення вищевказаних осіб призовного віку до місця їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України зі Словацькою Республікою поза межами пунктів пропуску.

Проте 05.10.2024 під час руху транспортним засобом марки «Кіа», р.н.з. НОМЕР_2 , по території Ужгородського району в напрямку з міста Ужгород до села Сіль Ужгородського району, а саме, на контрольному пості державної прикордонної служби розміщеному в с. Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_4 та осіб, яких він перевозив до державного кордону з метою їх незаконного переправлення, було викрито військовослужбовцями НОМЕР_3 прикордонного загону, в результаті чого було припинено протиправну діяльність ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, який полягає в пособництві незаконного переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він визнає та підтверджує обставини, які викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаюється. Погодився на розгляд справи відповідно до вимог ст. 349 КПК України, сумніватися у добровільності його позиції у суду немає підстав.

Прокурор у судовому засіданні у зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченим просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу. Також вважав за можливе з урахуванням обставин справи призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання із іспитовим строком три роки. Арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді скасувати. Долю речових доказів вирішити в такому порядку: грошові кошти повернути їх власникам, мобільні телефони конфіскувати, планшет марки Samsung повернути ОСОБА_4 , транспортний засіб, який використовується для захисту держави, повернути володільцю.

Захисник у судовому засіданні підтримав позицію прокурора щодо проведення розгляду справи у спрощеному порядку та вважав за можливе обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу, а також, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, призначити обвинуваченому покарання у вигляді мінімальної міри покарання передбаченою санкцією ч. 2 ст. 332 КК України, а також на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому мінімальний іспитовий строк.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, доведена повністю та його дії, які полягають в пособництві незаконного переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано вірно.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, та яке б запобігало вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин у розумінні положень статті 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, яке полягає в критичній оцінці обвинуваченим свого діяння шляхом повного визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину з використанням воєнного стану.

Обвинувачений є військовослужбовцем, одруженим, має постійне місце проживання, за місцем проходження служби характеризується позитивно, нагороджений грамотою командування військової частини НОМЕР_1 за сміливість, відвагу та прояв патріотизму, засвідчений реальними діями та сприяння підвищенню боєздатності та ефективності батальйону, неодноразово брав участь безпосередню у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення в розумінні статті 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинувачення, суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, передбаченої в статті 50 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання за частиною другою статті 332 КК України у межах, встановлених у санкції вказаної норми, у виді позбавлення волі.

Водночас, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, беручи до уваги його щире каяття, ставлення до вчиненого, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, те, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 притягається вперше, за станом на сьогодні продовжує виконувати військовий обов`язок, суд переконаний про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, а тому дійшов висновку про можливість відповідно до ст. 75 КК України звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням.

Беручи до уваги, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, є військовослужбовцем, який неодноразово безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України, за що отримав нагороду, за станом на день притягнення до кримінальної відповідальності продовжує брати участь в оборонних заходах проти російської агресії, суд вважає за можливе встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_4 , у разі зміни місця служби на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 96-1 - 96-2 КК України та ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

В ч. 1 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (пункти 1 - 4).

Зважаючи на ту обставину, що в ході судового розгляду встановлено, що автомобіль марки «КІА», моделі «Sorento», д.р.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_4 використовував для виконання бойових завдань, пов`язаних з військовою службою у військовій частині НОМЕР_1 , такий придбано на потреби ЗСУ за спільні кошти не тільки обвинуваченого, а й інших військовослужбовців для безпосередньої евакуації поранених з зони бойових дій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для спеціальної конфіскації вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що мобільний телефон марки «РОСО X-3PRO», з сім картою НОМЕР_6 та грошові кошти в сумі 1500 Євро та 100 доларів США, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_2 , та фактично проживає АДРЕСА_3 ; мобільний телефон марки «Google Pixel 4XL», та 400 Євро, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцю АДРЕСА_4 ; мобільний телефон марки «іРНоnе 11», з сім картою НОМЕР_7 та грошові кошти в сумі 500 Євро, які належать гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканцю АДРЕСА_5 ; мобільний телефон марки «Samsung А 12», з сім картою НОМЕР_8 та сім картою НОМЕР_9 та грошові кошти в сумі 402 долари США та 100 Євро, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканцю АДРЕСА_6 та грошові кошти в сумі 1000 доларів США, планшет марки «Samsung А 12», з ІМЕІ НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_7 слід повернути власникам, оскільки в ході судового розгляду не встановлено, що вказані докази використовувались як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення такого або ж призначалися для схиляння обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення.

Водночас в ході судовго розгляду встановлено, що мобільний телефон марки «Redmi», з сім картою НОМЕР_11 , безпосередньо використовувався як засіб та знаряддя вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відтак такий в силу вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації.

Дві плащ накидки, одну пару чобіт резинових, які упаковано в спец пакет №7260315, три пари бахіл резинових типу «ОЗК», тряпку зеленого кольору, які упаковано в білий поліетиленовий пакет, в силу вимог ст. 100 КПК України слід знищити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України, та в межах санкції зазначеної норми призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та органах охорони державного кордону строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки протягом іспитового строку:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України, початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Контроль за виконанням обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , покласти на командира Військової частини НОМЕР_4 , у разі зміни місця служби на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 08.10.2024 по справі № 298/1894/24, номер

провадження 1-кс/298/217/24, скасувати.

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі, які поміщено в кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області:

- мобільний телефон марки «РОСО X-3PRO», з сім картою НОМЕР_6 та грошові кошти в сумі 1500 Євро та 100 доларів США, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_2 , та фактично проживає АДРЕСА_3 , повернути останньому;

- мобільний телефон марки «Google Pixel 4XL», та 400 Євро, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцю АДРЕСА_4 , повернути останньому;

- мобільний телефон марки «іРhоnе 11», з сім картою НОМЕР_7 та грошові кошти в сумі 500 Євро, які належать гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканцю АДРЕСА_5 , повернути останньому;

- мобільний телефон марки «Samsung А 12», з сім картою НОМЕР_8 та сім картою НОМЕР_9 та грошові кошти в сумі 402 долари США та 100 Євро, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканцю АДРЕСА_6 , повернути останньому ;

- грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_7 , повернути останньому;

- планшет марки «Samsung А 12», з ІМЕІ НОМЕР_10 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_7 , повернути останньому;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_12 , яке знаходиться в матеріалах кримінальної справи, яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_7 , повернути останньому;

- мобільний телефон марки «Redmi», з сім картою НОМЕР_11 , конфіскувати в дохід держави;

- дві плащ накидки, одну пару чобіт резинових, які упаковано в спец пакет №7260315, три пари бахіл резинових типу «ОЗК», тряпку зеленого кольору, які упаковано в білий поліетиленовий пакет та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, знищити.

Транспортний засіб марки «КІА», моделі «Sorento», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , ключ запалення, передані на зберігання у ВП № 2 Ужгородського РВ ГУНП в Закарпатській області, яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_7 , після вступу вироку в законну силу повернути останньому.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1