УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні 0001298 від 16.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що на теперішній час підозра в даному кримінальному провадженні нікому не оголошена. ОСОБА_5 звертався до прокурора з клопотанням про закриття кримінального провадження де проти його волі визнано потерпілим, заперечує проти накладення арешту на його майно так як накладений арешт не дає йому можливості вільно розпоряджатися своїм майном. Накладений арешт спричиняє йому збитки, оскільки він має борги з договору позики та за комунальні платежі за які має намір розрахуватися обмінявши свою квартиру у м.Львів на квартиру в м.Херсоні з доплатою йому грошових коштів.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні, зазначив, що ОСОБА_5 незаконно утримували у відділку поліції, без його згоди порушили кримінальну справу і останній не знав, які саме документи він підписує. З цього приводу його довіритель звернувся з заявою до ТУ ДБР м.Мелітополь. Крім того його довіритель має намір обміняти належну йому квартиру на іншу з доплатою йому грошових коштів, має борги з позики та за комунальні платежі. З цього приводу є судовий наказ про стягнення боргу за житлово комунальні послуги та ухвала суду про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження про стягнення боргу за договором позики. Прокурором відмовлено в задоволенні його клопотання про закриття даного кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та скасувати арешт з належної йому квартири. Зазначив, що має намір обміняти належну йому квартиру на квартиру в м.Херсоні за що 08.10.2025 року отримав завдаток. Щодо позики зазначив що отримав від знайомого грошові кошти на власні потреби, мав витрати пов`язані з похованням матері та дружини. На даний час йому потрібні грошові кошти щоб розрахуватися з боргами.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання з наступних підстав. ОСОБА_5 сам звернувся до правоохоронних органів з заявою про намір сторонніх осіб позбавити його права власності на підставі якої внесено відомості до ЄДРДР, його визнано потерпілим в рамках даного кримінального провадження, він звернувся з заявою про накладення арешту на належну йому квартиру, яка постановою слідчого визнана речовим доказом у справі, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій. Слідчим суддею накладено арешт на квартиру. Потерпілий перебуває на обліку в наркодиспанцері в результаті вживання наркотичних засобів, тому є підстави вважати, що такий стан потерпілого може бути використано задля заволодіння належним йому майном.

Слідча ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого клопотання зазначивши, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, квартира визнана речовим доказом і скасування арешту може призвести до втрати речового доказу.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в Слідчим відділенням Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області за процесуального керівництва Херсонської окружної прокуратури Херсонської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001298 від 16.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи, намагаються у м.Херсоні заволодіти належним йому нерухомим майном, а семе: незаконно під приводом його згоди, переоформити документи на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 .

Відповідно до довіреності від 10.10.2025, зареєстрованої в реєстрі за № 1333 та посвідченої нотаріусом ОСОБА_8 , ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_9 представляти його інтереси та розпоряджатися всім його майном (рухомим та нерухомим) для цього надавши право укладати та підписувати від його імені всі дозволені законом цивільно правові угоди.

15.10.2025 року із спецлінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_5 проти волі утримують невідомі. Дана подія зареєстрована № 21467 від 15.10.2025, матеріали приєднано до ЄРДР № 0001298.15 та 16 жовтня громадянина ОСОБА_5 запрошено до адміністративної будівлі управління поліції для встановлення обставин події.

16.10.2025 постановою слідчого квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовим доказом у провадженні, оскільки вона є об`єктом кримінально протиправних дій та в результаті заволодіння ним, діями невстановленої особи, ОСОБА_5 , може бути завдано матеріальну шкоду, а також вказаний об`єкт нерухомого майна може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речового доказу, визначені ст. 98 КПК України.

Крім того, 16.10.2025 потерпілий ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області з заявою щодо накладення арешту на зазначений об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

З метою збереження доказів та запобігання можливостям подальшого протиправного відчуження (передачі) зазначеного майна іншим особам з метою перешкоджання кримінальному провадженню, слідчий просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2025 у справі № 766/15801/25, яка залишена без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17.11.2025, накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони розпорядження та відчуження. Ухвала слідчого судді мотивована тим, що арешт майна, яке визнано речовим доказом як об`єкт кримінального правопорушення є необхідною умовою досягнення дієвості кримінального провадження та зумовлений потребами досудового розслідування у збереженні речових доказів.

При вирішенні питання щодо скасування арешту слідчий суддя виходить із того, що згідно з положеннями статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норми частини другої статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання існували достатні підстави для висновку, що квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні 0001298 від 16.10.2025 щодо шахрайських дій на підставі довіреності, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу, оскільки існували реальні ризики незаконного вибуття квартири з власності потерпілого.

З пояснень слідчої встановлено, що слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають.

Постановою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 28.11.2025 року щодо закриття кримінального провадження 0001298 від 16.10.2025 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та скасуванні арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 належної ОСОБА_5 відмовлено.

Слідчий суддя бере до уваги, що на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не закінчена. Нерухоме майно, арешт якого просить скасувати представник власника майна, залишається речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки може бути об`єктом кримінально протиправних дій, тобто це майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України Цьому надавалась оцінка як слідчим суддею при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, так і колегією суддів апеляційної інстанції.

Звернувшись із клопотанням про скасування арешту, представник власника майна не надав достатніх даних вважати, що арешт накладено необґрунтовано чи потреба в подальшому арешті майна відпала, також не надано доказів які б підтверджували зникнення ризиків незаконного відчуження майна.

З дослідженого в судовому засіданні оригіналу розписки, наданої адвокатом в судовому засіданні, вбачається, що 08.10.2025 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_8 аванс в сумі 40 000 грн. в рахунок майбутнього договору обміну належної йому квартири у м.Львові на квартиру, розташовану в м.Херсоні.

Факт отримання завдатку за домовленістю щодо обміну квартири не змінює правового статусу квартири, як речового доказу та не усуває ризиків для запобігання яким накладено арешт. Навпаки свідчить про реальність намірів щодо відчуження майна, що підтверджує обґрунтованість збереження арешту.

Доводи заявника про те, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, слідчий суддя визнає такими, що не мають самостійного правового значення, оскільки положення кримінально процесуального закону не передбачає таку підставу накладення або збереження арешту майна в залежності від факту повідомлення про підозру, а арешт майна може застосовуватися на будь-якій стадії досудового розслідування за наявності передбачених законом підстав.

Таким чином не повідомлення у кримінальному провадженні на цьому етапі досудового розслідування жодній особі про підозру не впливає на виправданість арешту майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для утримання майна під арештом і не вимагає обов`язкового повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і не пов`язує можливість арешту виключно з наявністю у кримінальному провадженні особи, якій повідомлено про таку підозру.

Слідчий суддя вважає, що на цей час залишаються наявними ризики, з яких слідчий суддя виходив при накладенні арешту. Жодних об`єктивних доказів, які б спростували обставини, що стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР та накладення арешту, заявником не надано.

Згідно довідки військо- лікарської комісії № 2025-1112-1252-5544-3 від 12.11.2025 року ОСОБА_5 має діагноз : розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, сидром залежності.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 є наркозалежною особою, що може впливати на його здатність послідовно сприймати та усвідомлювати юридичні наслідки своїх заяв, що не гарантує, що клопотання про скасування арешту подано у власних інтересах потерпілого без впливу сторонніх осіб. Зміна позиції потерпілого суперечить раніше поданим заявам, так як і бажання обміняти належну квартиру у м.Львів на житло у фронтовому м.Херсоні.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Оцінюючи доводи про порушення права приватної власності, слідчий суддя виходить із положень ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та зазначає, що накладений арешт не позбавляє заявника права володіння та користування квартирою, а передбачає лише тимчасове обмеження права розпорядження, яке є пропорційним, співмірним та спрямованим на досягнення легітимної мети кримінального провадження.

Посилання заявника та потерпілого на наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та договором позики та існування судових справ щодо їх стягнення, слідчий суддя оцінює критично, оскільки такі обставини не перебувають у причинному зв`язку з накладенням арешту. Фінансові труднощі власника майна та його доводи про необхідність продажу майна для погашення боргів та забезпечення власних життєвих потреб не є передбаченою законом підставою для скасування арешту, тому не можуть прийняті судом, а кримінальне провадження не може бути поставлене в залежність від суб`єктивної оцінки заявником власного фінансового стану.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя звертає увагу, що на момент розгляду клопотання досудове розслідування триває, здійснюються слідчі та процесуальні дії, обставини кримінального правопорушення остаточно не встановлені, кримінальне провадження не закрите, тому воно вважається таким, що здійснюється на законних підставах з усіма передбаченими процесуальними наслідками.

На час розгляду заявленого клопотання, звернення потерпілого до ТУ ДБР м.Мелітополі щодо незаконних дій працівників поліції з приводу внесення відомостей про кримінальне провадження та визнання ОСОБА_5 потерпілим не розглянуті. Тому посилання заявника та потерпілого на те, що заява про кримінальне правопорушення була подана під тиском працівників поліції, слідчий суддя оцінює критично, оскільки такі твердження не підтверджені процесуальними рішеннями компетентного органу.

За таких умов, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що наміри потерпілого ОСОБА_5 укласти угоду обміну квартирою не усувають ризиків, встановлених під час накладення арешту, а навпаки посилюють небезпеку подальшого незаконного відчуження майна, яке є речовим доказом, що прямо суперечить завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що арешт квартири накладений з дотриманням вимог кримінально процесуального закону, що на даному етапі досудового розслідування арешт майна є необхідним, пропорційним і виправданим, а наведені у клопотанні доводи не свідчать про наявність підстав , передбачених ст. 174 КПК України для його скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 174, 376, 369- 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні 0001298 від 16.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1