Провадження № 1-кс/947/771/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000079 від 04.08 .2023 року за ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000079 від 04.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 на початку липня 2022 року, з метою отримання незаконного прибутку ініціював створення організованої групи, до складу якої залучив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Учасники організованої групи діяли відповідно до єдиного, заздалегідь розробленого та узгодженого між собою злочинного плану, метою якого було отримання грошових коштів від продажу незаконно набутого майна. Цей план був відомий усім учасникам і передбачав скоординовану послідовність взаємопов`язаних дій, спрямованих на досягнення єдиної мети - незаконне привласнення земельних ділянок у місті Одесі для їх подальшого відчуження добросовісним набувачам.

Зміст і послідовність реалізації загального плану полягали в такому:

-пошук земельних ділянок у місті Одесі, вільних від забудови, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

-виготовлення підроблених Державних актів на право приватної власності на землю, датованих до 2013 року (початку функціонування Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно);

-пошук співучасників злочину, які можуть прийняти спадщину після смерті свого близького родича;

-виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та подальше присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці;

-прийняття спадщини співучасниками злочину у вигляді земельних ділянок у місті Одесі на підставі підроблених Державних актів на право приватної власності на землю;

-легалізація майна, одержаного злочинним шляхом, через проведення кількох послідовних реєстраційних дій: утворення підконтрольних юридичних осіб, внесення майна до статутного капіталу юридичних осіб, поділ та об`єднання земельних ділянок, продаж майна через процедуру виконавчого провадження.

Згідно зі злочинним планом і розподілом функцій між членами групи кожен з її учасників виконував відведені йому функції, а саме:

ОСОБА_5 визначено роль організатора злочинної групи; він взяв на себе виконання таких функцій: розробка та узгодження з іншими учасниками планів вчинення кримінальних правопорушень, виконання організаційно-розпорядчих функцій, об`єднання інших співучасників для вчинення запланованих злочинів та координація їхньої поведінки, підбір і залучення до групи виконавців і пособників, координація їхніх дій, розподіл обов`язків між ними, визначення об`єктів (предметів) посягання, спрямування та об`єднання зусиль учасників організованої групи, керування підготовкою та вчиненням злочинів, забезпечення приховування злочинів шляхом використання власних знайомств серед працівників правоохоронних та судових органів у місті Одесі.

ОСОБА_7 відведено роль виконавця; вона передбачала підготовку документів для проведення реєстраційних дій із земельними ділянками та утворення юридичних осіб, координацію дій пособників злочину, керування діями інших залучених осіб, які не були обізнані з планом вчинення злочину, забезпечення оплати судових зборів та інших обов`язкових платежів, необхідних для подання цивільних позовів і проведення державних реєстрацій.

ОСОБА_6 , яка є приватним нотаріусом, відведено роль виконавця; вона передбачала надання консультацій щодо порядку проведення реєстраційних та нотаріальних дій, перевірку правильності складення ОСОБА_7 документів, необхідних для проведення реєстраційних дій із земельними ділянками та утворення юридичних осіб, пошук нотаріусів, які посвідчуватимуть договори та проводитимуть реєстраційні дії, самостійне проведення нотаріальних та реєстраційних дій.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , будучи виконавцями злочинів, використовували підроблені Державні акти на право приватної власності на землю, зверталися до державних та приватних нотаріусів міста Одеси із заявами про вступ у спадщину після смерті їхніх близьких родичів, після чого за вказівкою ОСОБА_5 переоформлювали незаконно набуті земельні ділянки на інших фізичних та юридичних осіб.

Реалізуючи спільний план вчинення злочину, ОСОБА_5 у 2022-2024 роках підшукав осіб, які вступають у спадщину після смерті своїх близьких родичів, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , при цьому в одному із епізодів самостійно виступив у ролі виконавця, використавши факт смерті своєї матері.

Надалі ОСОБА_5 спільно з невстановленою особою у вказаний період підробили Державні акти на право приватної власності на землю, розташовану в АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 .

Підробивши вказані документи, ОСОБА_5 через ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організовував звернення залучених ним співучасників злочину до державних та приватних нотаріусів міста Одеси, які у свою чергу, після проведення необхідних процедур, зокрема присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, видали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки, реєструючи відповідне право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після незаконного набуття права власності учасники злочинної групи з метою приховування походження такого майна неодноразово здійснювали перереєстрацію права власності на інших підконтрольних фізичних та юридичних осіб.

Так, у період з червня 2022 по липень 2024 року учасниками організованої групи було утворено 4 підконтрольні юридичні особи: ТОВ «ЛУІ», ТОВ «Авто-Агропромсервіс», ТОВ «Одеський медичний центр», ТОВ «АМК Україна», до статутного капіталу яких вносилися земельні ділянки.

Після цього учасники групи здійснювали поділ земельних ділянок з подальшим їх об`єднанням, отримуючи таким чином новий «чистий» кадастровий номер об`єкта нерухомості.

На наступному етапі учасники організованої групи за допомогою підконтрольних осіб, з відома та згоди номінальних власників земельних ділянок, подавали до судів цивільні позови про стягнення заборгованості, які розглядалися судами Одеської області.

Після задоволення позовів здійснювалося примусове виконання рішень суду шляхом продажу земельних ділянок підконтрольним ОСОБА_5 особам.

Разом з тим, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не змогли продати вказані земельні ділянки добросовісним набувачам внаслідок виявлення злочину правоохоронними органами та накладення арешту на майно.

Однак учасники організованої групи у 2022-2024 роках заволоділи правом власності на 5 земельних ділянок у місті Одесі загальною вартістю 75 166 466 гривень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з 30.09.2020 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період якого було придбано майно, яке відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України визначено таким, яке набуте подружжям за час шлюбу та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, станом на теперішній час встановлено, що у ОСОБА_12 наявне майно, котре належить подружжю, зокрема це нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 1, транспортні засоби AUDI Q7, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та AUDI Q2, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

14 січня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4,5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3,4 ст. 358 КК України.

Санкція частини 5 статті 190 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Слідчий в клопотанні зазначає, що одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також забезпечення кримінального провадження, забезпечення можливої конфіскації майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, з метою недопущення відчуження майна було прийнято рішення про розгляд клопотання про арешт майна без участі його власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно наданих до матеріалів клопотання доказів встановлено, що ОСОБА_5 якому 14.01.2026 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4,5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3,4 ст. 358 КК України, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта володіє на праві власності нежитловим приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 1.

Також відповідно відомостям Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України, ОСОБА_12 на праві приватної власності належать транспортні засоби AUDI Q7, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та AUDI Q2, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 .

Відповідно ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України (далі СКУ) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СКУ у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження частки належного підозрюваному ОСОБА_5 майна, що перебуває у спільній сумісній власності підозрюваного та його дружини ОСОБА_12 та враховуючи, клопотання прокурора підлягає задоволенню, в частині накладенні арешту на частку, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна та забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може підлягати конфіскації майна як виду покарання, а також беручи до уваги правове обґрунтування клопотання слідчого, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню в частині заборони розпоряджатися, відчужувати вказане майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000079 від 04.08.2023 року за ч.ч. 4, 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 1

Заборонити юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки).

Накласти арешт на транспортні засоби марки та моделі:

-AUDI Q7, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2

-AUDI Q2, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4

шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження вказаними транспортними засобами.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1