В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 29 травня 2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Новоселиця, Літинського району, Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , з професійною технічною освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда другої групи по зору, ветерана війни, колишнього військовослужбовця Збройних сил України, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України;

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2023 близько 17:00 год. ОСОБА_3 перебуваючи на річці «Вешній Млин» кадастровий номер земельної ділянки :04:000:2527, яка розташована поблизу села Василівка Почапинецького старостинського округу, Жмеринської територіальної громади, Жмеринського району, Вінницької області, спільно із ОСОБА_5 вживали спиртні напої. Приблизно о 18.15 годині цього ж дня під час розмови, між останніми розпочався словесний конфлікт, після чого у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .. Реалізовуючи свій умисел, з метою спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись позаду ОСОБА_5 наніс один удар взутою лівою ногою в область лівої ділянки голови останнього, в результаті чого той впав на землю. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 наніс ще три удари лівою ногою в область тулуба зліва, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 47 від 31.05.2023 у ОСОБА_5 виявленні наступні тілесні ушкодження: закриті переломи 9, 10 ребр зліва, а також розповсюджений синець та садна на лівій половині обличчя та осаднення шкіри на обох ліктьових суглобах, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки потягли за собою тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачено ч.1 ст.122 КК України і викладено в обвинувальному акті від 08.06.2023 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище, а саме 28.05.2023 біля 17:00 год. обвинувачений перебуваючи на річці, що знаходиться поблизу села Василівка Почапинецького старостинського округу, спільно із потерпілим ОСОБА_5 вживали спиртні напої, де під час розмови, між ними розпочався словесний конфлікт, після чого у обвинувачений виник спонтанний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Так обвинувачений перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись позаду ОСОБА_5 наніс один удар взутою лівою ногою в область лівої ділянки голови останнього, в результаті чого той впав на землю, а далі наніс ще три удари лівою ногою в область тулуба зліва, в результаті чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 виявляє жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинене правопорушення і в подальшому не вчинятиме кримінальних правопорушень, просив вибачення у потерпілого.

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду кримінального провадження, як в підготовче судові засідання так і при розгляді кримінального провадженні в судове засідання не з`явився, в зв`язку із чим, суд заслухавши думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч.1 ст.325 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд без потерпілого.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.122 КК України і викладено в обвинувальному акті від 08.06.2023 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Слід зазначити, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Так, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного й неупередженого з`ясування усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи докази та надані суду відомості з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд «поза розумним сумнівом» дійшов висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який являється нетяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , щиро покаявся, на обліку в психіатра та на обліку в нарколога не значиться, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, являється інвалідом другої групи (інвалід війни), проходив службу у ЗСУ за що отримав державну нагороду у виді «Золотого Хреста», раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, фактично кримінальне правопорушення вчинив вперше. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, особи ОСОБА_3 , , загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, відшкодував потерпілому завдані збитки, після проходження служби в ЗСУ став інвалідом другої групи захворювання, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою встановленням йому іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно зі ст.ст.376,392, 393, 395, 532 КПК України вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1