Вирок

Іменем України

20 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001221 від 10.12.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Звягель, українки, громадянки України, офіційно не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , тичасово проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

05 грудня 2025 року приблизно о 08 год 00 хв ОСОБА_4 перебувала за місцем проживання своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна у період дії воєнного стану, а саме грошових коштів, що належать ОСОБА_6 , попередньо знаючи де остання їх зберігає.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вищевказаному будинку, ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , зайшла до її кімнати де з однієї з полиць шафи таємно викрала чуже майно, а саме, грошові кошти у сумі 600 доларів США купюрами по 100 доларів США кожна, що на момент вчинення злочину еквівалентно 25 320 гривень.

В подальшому, утримуючи при собі вищевказані грошові кошти, ОСОБА_4 місце вчинення злочину залишила та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 25 320 гривень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась, надала показання, які відповідають фактичним обставинам справи.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченої.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши матеріали провадження, враховуючи показання обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає винність обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведеним та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Водночас суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали, в силу ст. 89 КК України раніше судима.

Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої та дані про її особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та свідчать про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винної та інші обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Звільняючи від відбування покарання з випробуванням суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Арешт на майно не накладався. Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Підстави для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази: - DVD-R диск залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним. Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку в день його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1