Справа № 646/1966/21
Провадження № 1-кс/646/2492/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника : захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого : ОСОБА_3 ,

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001486 від 26.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_7 знаходиться кримінальне провадження №0001486 від 26.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

09.10.2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла заява захисника ОСОБА_6 про відвід судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розгляд заяви визначено на суддю ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи подану заяву про відвід судді, захисник ОСОБА_6 вказує, що на його думку, суддя ОСОБА_7 діє упереджено, з підстав необґрунтованої відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту, зокрема суддя в своїй ухвалі від 12.08.2025 року встановила «…питання у клопотанні захисника будуються на версії сторони захисту і не відповідають даним щодо фактичних обставин, які маються в матеріалах справи». Тобто, на думку заявника, суддя ОСОБА_7 ще до того, як ухвалити вирок і вийти до нарадчої кімнати, зробила висновок, що позиція захисту не відповідає фактичним обставинам справи, тим самим відкрила всім учасникам кримінального провадження своє особисте ставлення про необхідність винесення обвинувального вироку, ще до виходу в нарадчу кімнату. Таким чином, на думку захисника вищезазначені обставини свідчать про упередженість судді ОСОБА_7 стосовно сторони обвинуваченого, та вказані дії призводять до порушення базових засад судочинства, таких як верховенства права, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 заяву про відвід судді підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити її, посилаючись на викладені доводи в заяві.

ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника, та наголосив на тому, що клопотання про проведення слідчих дій, а саме: повторного слідчого експерименту, головуюча суддя ОСОБА_7 не задовільнила, тим самим вбачається в її діях упередженість.

Потерпілі в судовому засіданні заперечували щодо вказаної заяви про відвід та просили відмовити, посилаючись на те, що вказана заява є необґрунтованою та не вбачають в діях судді упередженості.

Прокурор ОСОБА_8 надав до суду заяву про розгляд заяви про відвід без його участі. Просив суд, в задоволенні заяви відмовити, так як вказана заява є необгрунтованою, в якій не відображено жодної обставини передбаченої діючим КПК, яка б виключала можливість участі судді ОСОБА_7 у розгляді справи за обвинуваченням ОСОБА_3 , у тому числі відсутності сумнівів у неупередженості судді.

Від судді ОСОБА_7 надійшла заява, в якій просила заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід розглядати у її відсутність. Від надання пояснень відмовилась.

Дослідивши заяву про відвід, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. (ст.2 КПК України).

Згідно ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону

Частиною 1 ст.26 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо є конкретні обставини, які викликають сумнів у його неупередженості, зокрема: родинні чи інші зв`язки з учасниками процесу, особиста зацікавленість у результатах справи, або інші підстави, що ставлять під сумнів об`єктивність судді.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим знайшли своє відображення в усталеній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ "Олександр Волков проти України" від 09 квітня 2013 року зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі "Білуха проти України" від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Перелік підстав для відводу судді у кримінальному судочинстві законодавець встановлює у ч. 1 ст. 75 КПК. Відповідно до цієї норми процесуального права суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за таких обставин: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Враховуючи законодавчу вимогу щодо вмотивованості відводу, мотиви відводу повинні мати не абстрактний характер, а містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Відповідно до ст. 26 КПК України, суддя має право приймати процесуальні рішення в межах своєї компетенції. Незгода з цими рішеннями є частиною процесуального розгляду і не може використовуватися як підстава для відводу судді, оскільки вона не пов`язана з його упередженістю чи особистою зацікавленістю.

У своїй заяві захисник ОСОБА_6 як на підставу відводу судді, посилається на те, що головуючий відмовив у його клопотанні про проведення слідчих дій, в ухвалі якої, на думку заявника, вказала, що позиція захисту не відповідає фактичним обставинам справи.

Оцінюючи зазначені доводи з точки зору наявності підстав для відводу судді ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне зазначити, що такі доводи фактично зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями у справі, що стосуються розгляду справи і не можуть бути підставою для відводу. Доводи заявника будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Суд також зазначає, що можливі порушення норм процесуального права при розгляді справи, можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, подання скарги на дії судді, однак не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше судовий процес можна перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України передбачає, що процесуальні рішення судді першої інстанції, включаючи ухвали, можуть бути оскаржені у визначеному законом порядку лише в апеляційній інстанції.

Суддя, який розглядає заяву про відвід, не має повноважень оцінювати законність або обґрунтованість процесуальних рішень, ухвалених іншим суддею. Така оцінка здійснюється виключно апеляційним судом у порядку апеляційного провадження.

Тому аргументи захисника ОСОБА_6 щодо незгоди з процесуальними рішеннями судді ОСОБА_7 не можуть бути розглянуті в межах заяви про відвід, оскільки вони не стосуються критеріїв, визначених ст. 75 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності незалежний і підпорядковується лише закону. Незалежність судді забезпечується рядом гарантій, включаючи заборону незаконного втручання, впливу чи тиску на його діяльність. Органи державної влади, місцевого самоврядування, посадові та службові особи, фізичні та юридичні особи зобов`язані поважати цю незалежність (ч. 6 ст. 48 цього ж Закону).

Отже, оскільки заявлений відвід судді ОСОБА_7 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про її заінтересованість чи упередженість, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 77, 80, 81, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001486 від 26.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1