Справа №212/5944/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000522 від 18 квітня 2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Отрадне Самарської області, рф, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не працює, дітей малолітніх, неповнолітніх на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 30.08.2021 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначене покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 року близько 14:00 години ОСОБА_3 разом з своїм знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились в приміщені квартири АДРЕСА_3 , де разом вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_3 , з одної сторони, та ОСОБА_5 , з іншої, відбулася словесна сварка на побутовому ґрунті, в результаті якої у ОСОБА_3 раптово виникла особиста гостра неприязнь до ОСОБА_5 та умисел направлений на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень за вище вказаних мотивів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до нього, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кімнати, розташованої в квартирі АДРЕСА_3 , близько 14:10 години 17.04.2025 року умисно завдав потерпілому ОСОБА_5 , який стояв звернутий до нього обличчям, не менш трьох ударів кулаком в ділянку голови, після яких потерпілий впав на підлогу, а ОСОБА_3 , стоячи над потерпілим зі значною силою завдав не менше трьох ударів правою ногою взутою в кросівок в ділянку тулубу.

Після цього, потерпілий ОСОБА_5 покинув приміщення квартири та викликав бригаду швидкої медичної допомоги яка госпіталізувала його до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР».

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, які, згідно висновку судово-медичного експерта, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у скоєному злочині визнав повністю та суду пояснив, що дійсно скоїв злочин, викладений прокурором в обвинувальному акті. Все так і відбувалось. Обставини скоєного злочину та мотиви його скоєння відповідають дійсності. У скоєному злочині кається, просить суд не наказувати його суворо, розкаюється у скоєному злочину.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники кримінального провадження прокурор та захисник не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин та необхідності допиту свідків та дослідження письмових доказів по справі, суд, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 в повній мірі викритий в скоєнні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин. Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра, утриманців не має, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено повне визнання вини, каяття у скоєному злочині, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті Кримінального закону, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при обранні заходу примусу, що застосовується від імені держави, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, винну особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання у виді позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України останнього від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд переконаний, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений. Окрім того, до покарання слід зарахувати час перебування обвинуваченого під вартою з 18.04.2025 року по 13.05.2025 року, запобіжний захід сплинув.

Керуючись ст.ст. 367-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення 18.04.2025 року по 13.05.2025 року із урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази по справі: медична картка стаціонарного хворого №25П1-347, що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити у справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти (30) днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1