провадження № 1-кс/208/4484/25
УХВАЛА

10 листопада 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001844 від 21.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просив накласти арешт на особисте майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

До судового засідання прокурор який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явився, але подав заяву про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що 08.09.2025 року у денний час доби, точного часу слідством не встановлено, старший матрос ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману прийшов до малознайомих ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою їх мешкання: АДРЕСА_1 , та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, старший матрос ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що може провести їх евакуацію із зони активних бойових дій, а саме м. Мирноград, Донецької області в більш безпечніше місце на території України за 10000 доларів США, а також для безпроблемного переїзду блок постів ОСОБА_5 необхідно передати на зберігання йому всі наявні грошові кошти та ювелірні вироби. ОСОБА_5 будучи введений в оману словами старшого матроса ОСОБА_4 і повіривши його словам, при цьому потребуючи вказаної допомоги як самостійно так і для своєї дружини ОСОБА_6 , ОСОБА_5 передав старшому матросу ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 777000 тисяч гривень, 120 EUR, 450 доларів США, золоті ювелірні вироби загальною масою близько 300 грамів, срібні ювелірні вироби масою 2000 грам, таким чином старший матрос ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, шляхом обману заволодів 777000 тисячами гривень, 120 EUR, 450 доларів США, золотими ювелірними виробами загальною масою близько 300 грамів, срібними ювелірними виробами масою 2000 грам, які належать ОСОБА_5 та з місця вчинення злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Внаслідок протиправних, умисних дій старшого матроса ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно матеріальний збиток в розмірі 2500000 гривень.

Тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене в особливо великих розмірах.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що старший матрос ОСОБА_4 , з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, перебуваючи в АДРЕСА_2 , прийняв рішення про самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, та без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин 01.10.2025 самовільно залишив місце служби місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яке було розташоване на території АДРЕСА_2 , тим самим почав у вказаному місці вчиняти триваюче кримінальне правопорушення, чим допустив зменшення кількості особового складу у вказаному місці служби, та проводить час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби. Під час незаконного перебування поза межами підрозділу військової частини НОМЕР_1 старший матрос ОСОБА_4 до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, правоохоронних органів з питань подальшого проходження військової служби не звертався, приховував свою належність до Збройних Сил України, хоча мав об`єктивну можливість вчинити вказані дії та повернутись до виконання обов`язків з військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

05 листопада 2025 року о 12 год. 42 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 408 КК України.

05 листопада 2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 408 КК України.

05 листопада 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області, було проведено обшук за адресою мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 .

В ході проведення зазначеного обшуку було виявлено та вилучено:

- металевий предмет жовтого кольору, схожий на хрестик (ювелірний виріб/прикраса) поміщено до с/п №ICR0201016;

- мобільний телефон ОСОБА_4 , торгівельної марки «SAMSUNG», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , - поміщено до с/п №PSP1151788;

- автомобіль торгівельної марки «Volkswagen», моделі «Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , 2018 року випуску, дата реєстрації 02.10.2025, власник ОСОБА_7 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , - поміщено до с/п №PSP1151791;

- ключ від авто «Volkswagen Golf», у корпусі чорного кольору, з відкидним ключем, - поміщено до с/п №PSP1151786.

Враховуючи те, що вказаний мобільний телефон торгівельної марки «SAMSUNG», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 може містити відомості, підтверджуючі його кримінально протиправну діяльність вказаний мобільний телефон було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Так, вказаний транспортний засіб торгівельної марки «Volkswagen», моделі «Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , 2018 року випуску, дата реєстрації 02.10.2025, формально, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, для легалізації незаконно отриманих коштів ОСОБА_4 , останній фактично придбав, а зареєстрував на свою дружину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка у свою чергу не має водійського посвідчення, перебуває у декреті, не має офіційного заробітку, навичок щодо керування та поводження автомобілем не має.

Крім того, вказаний транспортний засіб було придбано у короткий термін після вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України. Що у своїй сукупності свідчить про те, що вказаний транспортний засіб перебуває у фактичному володінні підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було придбано за грошові кошти отримані злочинним шляхом.

Крім того, згідно аналітичної довідки на особу ОСОБА_4 №6888 від 20.10.2025 вбачається, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», моделі «Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , 2018 року випуску, який належить фактично йому неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 є фактичним володільцем та розпорядником транспортного засобу «Volkswagen», моделі «Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , 2018 року випуску, який виявлено та вилучено 05 листопада 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області, було проведено обшук за адресою мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 .

05.11.2025 постановою слідчого зазначені вилучені об`єкти визнано речовими доказами та залучені в якості речових доказів до кримінального провадження.

06 листопада 2025 року, на адресу СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла відповідь на запит з МРЕО, згідно якого дружина ОСОБА_4 ОСОБА_7 ніколи не отримувала посвідчення про право керування транспортними засобами. Що також підтверджує формальне володіння транспортним засобом.

Таким чином у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вилучене майно, зокрема транспортний засіб придбані за грошові кошти, отриманні злочинним шляхом.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на особисте майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене в ході обшуку за адресою мешкання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_3 , 05.11.2025 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001844 від 21.10.2025:

- металевий предмет жовтого кольору, схожий на хрестик (ювелірний виріб/прикраса) поміщено до с/п №ICR0201016;

- мобільний телефон ОСОБА_4 , торгівельної марки «SAMSUNG», imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , - поміщено до с/п №PSP1151788;

- автомобіль торгівельної марки «Volkswagen», моделі «Golf», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , 2018 року випуску, дата реєстрації 02.10.2025, формальним власником, якого є ОСОБА_7 та фактично нележачому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , - поміщено до с/п №PSP1151791;

- ключ від авто «Volkswagen Golf», у корпусі чорного кольору, з відкидним ключем, - поміщено до с/п №PSP1151786;

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1