Номер провадження: 11-кп/813/1148/26
Справа № 509/4260/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.09.2025 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000150 від 01.06.2021 року, №0000569 від 14.07.2021 року та № 0000186 від 22.06.2021 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.05.2024 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.05.2024 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, згідно із вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2024 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Даним вироком також засуджений ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, згідно із вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2024 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід обвинуваченим оскарженим вироком не обирався.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 66622 (шістдесят шість тисяч шістсот двадцять дві) грн. солідарно.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Вироком суду вирішено долю речових доказів, заходів забезпечення та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнані винуватими у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.

31 травня 2021 року приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_7 , повторно, керуючись злочинним наміром, направленим на крадіжку чужого майна перебуваючи в приміщенні торгового павільйону АДРЕСА_3 що на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вулиця Базова, 20, продовжуючи реалізацію свого корисливого злочинного умислу, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись у тому, що працівники та відвідувачі магазину не спостерігають за його діями, зі столу що біля каси магазину, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, а саме один мобільний телефон марки «Xiaomi» Мі 11 Lite Black GGBRam 120 ROM 8 899 гривень, що належить ОСОБА_11 .

Після чого з викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 09 червня 2021 року, приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_7 , прибули на територію ТОВ «Промтоварного ринку», за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, з метою таємного викрадення майна, вчиненого повторно.

Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного торгового павільйону, продовжуючи реалізацію свого корисливого злочинного умислу, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись у тому, що працівники та відвідувачі магазину не спостерігають за їх діями, зі столу що біля каси торгового павільйону 501-503 по вулиці Престижна ТОВ «Промтоварного ринку», умисно, повторно, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, таємно викрали чуже майно, що належить ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон марки «iphone 11 pro max 64 gb gold» вартістю 32 000 гривень та мобільний телефон марки «iphon 12 ProMax 128 Gb Blue» вартістю 34 622 гривень., а всього на загальну суму 66 622 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 .

Після чого з викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 21 червня 2021 року приблизно о 12 год. 20 хв., ОСОБА_9 , повторно, керуючись злочинним наміром, направленим на крадіжку чужого майна, перебуваючи в приміщені магазину «Слон» по вул. Гарманна, 1 в селі Лиманка Одеського району Одеської області, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись у тому, що працівники та відвідувачі магазину не спостерігають за його діями, зі скляної полиці прилавку магазину, шляхом вільного доступу умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав чуже майно, а саме: один мобільний телефон марки «Iphone XS Max» вартістю 12 562.25 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_12 .

Після чого з викраденим майном ОСОБА_9 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 13 липня 2021 року приблизно о 12 год. 12 хв., ОСОБА_7 , повторно, керуючись злочинним наміром, направленим на крадіжку чужого майна, перебуваючи в приміщені торгового павільйону 428-429 по вулиці Банківській, що на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вулиця Базова, 20, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись у тому, що працівники та відвідувачі торговельного павільйону не спостерігають за його діями, зі скляної полиці прилавку магазину, шляхом вільного доступу умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав чуже майно, а саме: один мобільний телефон марки «Iphone» 11 128gb, вартістю 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» ( НОМЕР_1 ) на балансі якої знаходились грошові кошти у розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень, у чохлі темно-бірюзового кольору, вартістю 500 гривень., а всього на назальну суму 24 650 (двадцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят) гривень, що належить потерпілій ОСОБА_13 .

Після чого з викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_9 та ОСОБА_7 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначення покарання, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, прокурор просить змінити вирок в частині призначення покарання та у строк покарання, призначеного ОСОБА_9 на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2024 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, зарахувати відбуте частково покарання за попереднім вироком.

У строк покарання призначеного ОСОБА_7 на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2024 року у виді 7 років позбавлення волі, зарахувати відбуте частково покарання за попереднім вироком.

В іншій частині прокурор просить залишити вирок місцевого суду без змін.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок не оскаржений.

Апеляційний розгляд, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено без участі потерпілих, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Розгляд також проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки клопотання про забезпечення його участі в судовому засіданні не заявлялось, обвинувачений ОСОБА_9 , який утримувався в ДУ «Одеська виправна колонія №14», будучи звільнений по відбуттю строку покарання, клопотання про його участь також не подавав.

Крім цього, в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинувачених, що не вимагає їх обов`язкової участі.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що учасники кримінального провадження, будучи повідомленими про дату та час апеляційного розгляду до суду не з`явилися, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі - КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в суді першої інстанції, не заперечували фактичні обставини справи, повністю визнали свою провину в пред`явленому обвинуваченні та не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого за встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку обставин.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Законність та обґрунтованість призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покарання прокурором також не оспорюється.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурор посилається лише на необґрунтованість вироку місцевого суду щодо порядку зарахування до призначеного обвинуваченим покарання в порядку ч.4 ст.70 КПК, частково відбуте покарання за попереднім вироком, за таких обставин вирок місцевого суду перевіряється лише в цій частині.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам прокурора про незаконність вироку суду першої інстанції в частині зарахування до призначеного обвинуваченим покарання в порядку ч.4 ст.70 КПК, частково відбуте покарання за попереднім вироком, колегія суддів зазначає наступне.

Місцевим судом ОСОБА_7 визнаний винуватим за ч.2 ст.185 КК України, яке було вчинено ним до постановлення попереднього вироку Приморським районним судом м. Одеси від 08.05.2024 року.

Також оскарженим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим за ч.2 ст.185 КК України, яке було вчинено ним до постановлення попереднього вироку Малиновським районним судом м. Одеси від 17.05.2024 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції не дотримався наведених вимог кримінального закону, оскільки застосувавши при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, не зарахував покарання частково відбуте обвинуваченими за попередніми вироками Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2024 року та Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2024 року, відповідно, що свідчить про невірне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання та тягне за собою зміну вироку в цій частині.

Таке рішення суду першої інстанції, з огляду на обставини кримінального провадження та положення ст.70 КК України, визнається апеляційним судом незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вказані доводи прокурора визнає обґрунтованими.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його, в тому числі і шляхом зміни резолютивної частини вироку.

Пункт 4 ч. 1 ст. 408 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно з положеннями п.4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду підлягає зміні в частині зарахування до призначеного обвинуваченим покарання в порядку ч.4 ст.70 КПК, частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.09.2025 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000150 від 01.06.2021 року, №0000569 від 14.07.2021 року та № 0000186 від 22.06.2021 року, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - змінити.

Зарахувати у строк покарання, призначеного ОСОБА_9 на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2024 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, відбуте частково покарання за попереднім вироком.

Зарахувати устрок покарання призначеного ОСОБА_7 на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.05.2024 року у виді 7 років позбавлення волі, відбуте частково покарання за попереднім вироком.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4