Справа № 1-кс/593/345/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2025 р. м. Бережани

Слідчий суддя Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бережанського районного суду Тернопільської області клопотання т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Любомль Любомльського району Волинської області, з вищою освітою, одруженого, лікаря ортопеда-травматолога хірургічного відділу, завідувача відділення реабілітації КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000230 від 26.08.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2025 ОСОБА_7 у травматологічному відділенні КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської проведено операцію з видалення кістково-хрящевого екзостосу медіального метафізу проксимальної частини лівої гомілкової кістки.

У подальшому, в обідню пору 16.09.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 звернувся у травматологічне відділення КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради для отримання медичних послуг з реабілітації.

В цей час та у вищезазначеному місці, а саме у приміщенні ординаторської травматологічного відділення КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради за адресою: вул. Б.Хмельницького, 52, м.Бережани Тернопільського району Тернопільської області, у присутніх лікаря ортопед-травматолога, завідувача травматологічного відділення КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради ОСОБА_8 , який з 01.01.2025 відповідно Наказу № 299-К від 31.12.2024 перебуває у займаній посаді та згідно ч.1 примітки ст. 364 КК України, є службовою особою, який вступивши у злочинну змову із лікарем ортопед-травматологом хірургічного відділу, завідувачем відділення реабілітації КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради ОСОБА_5 , який з 12.02.2024 відповідно до Наказу № 99-К від 12.02.2024 перебуває у займаній посаді та згідно ч.1 примітки ст. 364 КК України, є службовою особою, виник злочинний умисел на отримання неправомірної вимоги.

З цього приводу, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що проходження реабілітації належить до безоплатних медичних послуг, передбачених договором № 1132-E125-P000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеним між КНП «Бережанська ЦМЛ» БМР та Національною службою здоров`я України, висловив ОСОБА_7 вимогу, що у разі надання їм 10000,00 гривень, йому буде забезпечено проходження реабілітації в умовах стаціонару з оформленням усієї необхідної медичної документації.

ОСОБА_7 , розуміючи незаконність зазначених вимог та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності та бажаючи викрити незаконні дії групи осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем.

Так, 17.09.2025 о 13:00 год. ОСОБА_5 , порушуючи свої професійні обов`язки, діючи із порушенням покладених на нього функціональних обов`язків, які передбачені посадовою інструкцією, тобто не так, як цього вимагають інтереси його професійної діяльності, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_8 , перебуваючи у кабінеті ординаторської на 2-му поверсі КНП «Бережанська ЦМЛ» БМР (стаціонар) за адресою: вул. Б.Хмельницького, 52 м.Бережани, діючи з прямим умислом, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10000,00 гривень, як неправомірну вигоду для себе та ОСОБА_8 , за організацію проходження ним реабілітації в умовах стаціонару та оформлення необхідних медичних документів.

16 жовтня 2025 року т.в.о. заступника начальника СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім того, о 13 годині 16 хвилин 16 жовтня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України у зв`язку з виникненням обгрунтованих обставин, які давали підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вручена ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_4 просять клопотання задоволити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з мотивів викладених у клопотанні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечили щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просять суд обрати м`якший запобіжний захід.

Вислухавши в судовому засіданні думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Зазначена підозра ОСОБА_5 ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах:

- рапорті начальника СКП ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 17.09.2025 про кримінальне правопорушення;

- заяві ОСОБА_7 від 17.09.2025 про те, що завідувач травматологічного відділення ОСОБА_8 та завідувач відділення реабілітації ОСОБА_5 КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради хочуть отримати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду за організацію направлення його на реабілітацію;

- протоколах допиту свідка ОСОБА_7 від 16.09.2025 та від 17.09.2025, відповідно до яких, 16.09.2025 перебуваючи в ординаторській травматологічного відділення КНП «Бережанська ЦМЛ» завідувач травматологічного відділення ОСОБА_8 вступивши у злочинну змову із завідувачем відділення реабілітації ОСОБА_5 , висловив ОСОБА_7 вимогу, що у разі надання їм 10000,00 гривень, йому буде забезпечено проходження реабілітації в умовах стаціонару з оформленням усієї необхідної медичної документації. 17.09.2025 о 13:00 год. ОСОБА_5 , знаходячись у кабінеті ординаторської на 2-му поверсі КНП «Бережанська ЦМЛ» БМР одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10000,00 гривень, як неправомірну вигоду для себе та ОСОБА_8 за надання вищезазначених послуг ОСОБА_7 ;

- виписці із медичної карти стаціонарного хворого реабілітаційного відділення №0007108 від 01.10.2025, у якій зазначено, що ОСОБА_7 перебував на стаціонарі у реабілітаційному відділенні в період з 17.09.2025 по 01.10.2025;

- протоколі проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту від 17.09.2025, відповідно якого 17.09.2025 о 13:00 год ОСОБА_5 у приміщенні службового кабінету КНП «Бережанська ЦМЛ» отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 10000,00 гривень;

- інші зібрані матеріали кримінального провадження.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зазначеним нижче.

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Невідворотність покарання за вказаний злочин вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Наведені обставини вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації, Україною не контролюється значна частина власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 (дійсний до 09.04.2031), що дає підстави вважати, що останній, при обрані йому більш м`якшого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, в умовах безвізового режиму України з країнами Європейського Союзу, та з метою уникнути покарання за вчинений тяжкий злочин, зможе швидко та безперешкодно виїхати за межі України і таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Наведені вище обставини дають підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що у матеріалах кримінального провадження містяться достеменні відомості про те, що ОСОБА_5 при вчиненні інкримінованого йому злочину діяв в змові з ОСОБА_8 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідуванням особами, яким могли передаватися грошові кошти, отримані від ОСОБА_7 , які є речовими доказами у кримінальному провадженні та органом досудового розслідування на даний час не відшукані. Окрім цього невстановлені на даний час органом досудового розслідування особи, що діяли в змові з ОСОБА_5 для комунікації з приводу вчинюваного злочину використовували власні засоби зв`язку, які могли зберегти на собі сліди такої комунікації та які органом досудового розслідування на даний час не відшукані. Тому вони мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення та існує ризик їх знищення, приховування, або спотворення.

Не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою створить умови для його безперешкодного знищення вказаних речей або їх приховання.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 може особисто чи опосередковано через інших осіб впливати на свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , медичних працівників КНП «Бережанська ЦМЛ» які вели супровід ОСОБА_7 , під час його перебування на реабілітації з 17.09.2025 по 01.10.2025.

Також встановлено, що на сьогодні решта учасників слідством встановлюються та залишаються не допитаними. З огляду на це ОСОБА_5 перебуваючи на волі зможе як особисто так і через третіх осіб, незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, узгоджувати їх подальші дії, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що негативним чином впливатиме на їх намір та можливість давати правдиві і послідовні показання у ході досудового розслідування та можливого судового розгляду.

Ураховуючи, що згідно зі ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як свідки не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 обіймає посаду лікаря ортопед-травматолога хірургічного відділу, завідувача відділення реабілітації КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради, що дозволяє йому продовжувати вчиняти злочини, пов`язаних із проведенням лікування пацієнтів у відділенні реабілітації КНП КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені в ході досудового розслідування та відображені у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, дають обґрунтовані підстави вважати, що жодні інші запобіжні заходи окрім тримання під вартою не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування до ОСОБА_5 .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також суттєвий ступінь вказаних ризиків.

Вивченням особи підозрюваного даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Проаналізувавши та оцінивши наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення та обрання йому менш суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою не усуне ризиків передбачених ст.177 КПК України та не забезпечить належної поведінки підозрюваного, а тому необхідно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб.

Крім того, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України і згідно ст.182 КПК України, вважає, що розмір застави підозрюваному слід визначити у виді 50-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідком сторони обвинувачення ОСОБА_7 ; здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

А також, роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно віддати розпорядження про звільнення з-під варти підозрюваного та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132,176 178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Любомль Любомльського району Волинської області, з вищою освітою, одруженого, лікаря ортопеда-травматолога хірургічного відділу, завідувача відділення реабілітації КНП «Бережанська центральна міська лікарня» Бережанської міської ради, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб - тобто до 13 год. 16 хв. 15 грудня 2025 року (включно), з правом внесення застави в розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста ) гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 слідуючі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком сторони обвинувачення ОСОБА_7

- здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Термін дії ухвали становить до 13 год. 16 хв. 15 грудня 2025 року (включно).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1