У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 19.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, згідно з яким просить в цілому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2025 (справа №308/12907/25, провадження №1-кс/308/5304/25) на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 519», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

На обґрунтування вимог клопотання адвокат посилається на те, що на даній стадії досудового розслідування відпала подальша потреба у збереженні накладеного арешту на вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Подальший арешт майна за відсутності передбачених для цього підстав може порушити право ОСОБА_4 на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном.

Адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, у якій зазначив, що як стало відомо, кримінальне провадження №0000540 від 19.08.2025 з 03.12.2025 має статус закритого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а тому вирішення питання про повернення арештованого автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 519», д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає у порядку, визначеному ч. 4 ст. 132 КПК України. Вважає, що на сьогоднішній день відсутні правові підстави для утримання майна автомобіля, який не має статусу як тимчасово вилучене майно, а тому таке майно підлягає невідкладному та негайному поверненню власнику. При вирішенні питання по суті просить врахувати позицію Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 та розгляд клопотання провести без його участі.

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 у судове засіданні не з`явився, при цьому подав заяву, у якій просить провести розгляд клопотання адвоката про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000540 від 19.08.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України без його участі. Проти задоволення клопотання не заперечує, оскільки 03.12.2025 слідчим у вказаному кримінальному провадженні прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У якості додатку до заяви прокурор додав копію постанови про закриття кримінального провадження.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2025 (справа №308/12907/25, провадження №1-кс/308/5304/25) задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у рамках кримінального провадження №0000540, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановлено накласти арешт на майно, що вилучено 18.08.2025 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, селище Середнє, ділянка автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп» 793 км + 63 м, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 519», д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спецмайданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, Ужгородський район, Закарпатська область, власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке упаковано у паперовий конверт та скріплено підписами понятих та слідчого.

За змістом вказаної ухвали, враховуючи наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене майно, що було вилучено під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 18.08.2025 транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 519», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є доказом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто учасники судового провадження, які подали клопотання про скасування арешту майна, повинні довести окрему або одночасну наявність фактів необґрунтованості накладення такого арешту та/ або відпадання подальшої потреби в його застосуванні.

Слідчим суддею на підставі наявних матеріалів встановлено, що постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 03.12.2025 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 19.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини цієї постанови слідчого про закриття провадження, доля речових доказів та заходів забезпечення в кримінальному провадженні вирішується в передбаченому кримінальному процесуальному порядку після спливу строку оскарження вказаного рішення, визначеному КПК України.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2024 року в справі №554/2506/22 наведена така правова позиція:

«Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК).

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість у ст. 174 КПК не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна»,

та на підставі такого зокрема зроблено такий правовий висновок:

«Висновок щодо застосування норми, передбаченої абзацом 1 ч. 4 ст. 132 КПК:

У разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Висновок щодо застосування норм, передбачених ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК, у їх взаємозв`язку із приписами статей 170 - 174 КПК:

Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тому суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці законності такого рішення, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 та ст. 309 КПК.

Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п.17 ч.1 ст.7 та ч.1 ст. 24 КПК, статей 124, 129 Конституції України».

З огляду на приписи ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами під час застосування таких норм, забезпечують єдину правозастосовну практику і є обов`язковими для всіх судів України.

З вищенаведеного вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000540 від 19.08.2025 закінчено 03.12.2025.

Згідно зі ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК України) та диспозитивність, зміст чого розкриває ч. 1 ст. 26 КПК України (сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом) та ч. 3 ст. 26 КПК України (слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом).

КПК України розрізняє як окремі поняття «слідчий суддя» і «суд», визначаючи окремі стадії кримінального провадження досудове розслідування і судове провадження та належним чином розмежовуючи їх.

Також норми ст. 174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна лише у двох випадках: 1) прокурором одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження, 2) судом за наслідками судового розгляду кримінального провадження, та взагалі не передбачають повноважень слідчого судді на скасування арешту майна після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження.

Дослідивши клопотання адвоката про скасування арешту майна із доданими матеріалами, слідчий суддя вважає, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити, оскільки з огляду на наведені правові висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2024 року в справі №554/2506/22 фактично арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2025 (справа №308/12907/25, провадження №1-кс/308/5304/25), припинив свою дію 03.12.2025 як захід забезпечення кримінального провадження №0000540 від 19.08.2025 через його закриття в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК України.

Керуючись ст. 7, 22, 26, 132, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 від 19.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1