Справа № 186/2484/25
Провадження № 1-кп/0186/317/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2026 р. м. Шахтарське

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шахтарському, в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000067 від 07 січня 2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Петропавлівка, Дніпропетровської області, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на обліку лікарів нарколога і психіатра неперебуваючого, несудимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000067 від 07 січня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого, закінчується, однак, на даний час ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та існують на теперішній час.

Підставою для внесення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування, як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою, як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що солдат ОСОБА_5 , будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, взявши на себе зобов`язання знаходитися на території місця дислокації свого військового підрозділу або у місці, визначеному його командирами, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, порушив ці зобов`язання.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинуваченому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, у зв`язку з чим існує реальна можливість продовження останнім злочину, передбаченого ст. 407 КК України, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у продовженні обвинуваченому - ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, а також продовжити вчинення злочину, в якому обвинувачується.

Просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник подав клопотання, у якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, розглянути та долучити надані медичні документи.

Обгрунтовуючи своє клопотання, захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_5 має наміри переховуватися. Обвинувачений ніколи в розшуку не перебував, приводів в минулому не мав, ніколи не був судимим і до кримінальної відповідальності не притягувався, самостійно з`явився до відділку поліції, де і був затриманий. На думку захисника, це свідчить про те, що ОСОБА_5 мав фізичну можливість вчинити спробу переховуватися, але не зробив цього і з`явився до поліції добровільно. Таким чином, ризик того, що обвинувачений буде переховуватися, недостатньо обґрунтований. Наявність ризику вчинення обвинуваченим інших злочинів захисник вважає припущенням сторони обвинувачення, а не обґрунтуванням для тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, який підтримав своє клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання, але не згідний з обгрунтуванням ризиків, просить пом`якшити запобіжний захід, бо йому потрібно лікуватися, захисника, який просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора і звільнити обвинуваченого з-під варти, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до ч.5 ст.407 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

19 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів.

Строк дії ухвали закінчується 15 січня 2026 року, а на даний час ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були наявні при обранні запобіжного заходу, не змінилися.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора, викладені в клопотанні, є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують.

Кримінальне провадження надійшло в провадження суду 29 грудня 2025 року, розгляд його потребує додаткового часу, тому строк тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини справи виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Клопотання прокурора узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Також суд враховує, що згідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких умов, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначені висновки суду засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого злочину, одружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, обвинувачується як у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, так і в самовільному залишенні військової частини, яке тривало 10 місяців, що свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тому вказані підстави виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів.

Судом враховуються доводи ОСОБА_5 та його захисника стосовно того, що він не має намірів переховуватись від суду.

Разом з тим, на противагу цим доводам, суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, або продовження ним кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд також враховує наданий захисником лист філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях № 1463-ДН-25 від 26 листопада 2025 року, згідно якого 24 листопада 2025 року лікарем наркологом в обвинуваченого встановлено розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни. За результатами огляду лікарем невропатологом встановлено периферичну нейропатію нижніх кінцівок неуточненого генеза, рекомендовано повторний огляд після представлення медичної документації. На даний час стан здоров`я ОСОБА_5 стабільний, відповідає наявним патологіям, отримує планову терапію.

Натомість, з наданих захисником медичних документів не вбачається достатніх підстав вважати, що обвинувачений не може утримуватися в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» за станом здоров`я.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Розмір застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у злочині, передбаченому ч.5 ст.407 КК України, вчиненому під час дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 119, 314-316 КПК України,- суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , - задовільнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, продовжити строком на 60 днів, а саме: з 14 січня 2026 року по 14 березня 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, обвинуваченим ОСОБА_5 , - в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «_____» січня 2026 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_5 .