н/п 1-кс/953/7867/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001141 від 04.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю обласної прокуратури, в якому орган досудового розслідування просить: накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Розгляд клопотання про арешт майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий просить проводити без повідомлення підозрюваного та інших власників майна.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001141 від 04.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 28.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та 03.09.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 28.10.2025 включно.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно з довідкою Департаменту реєстрації Харківської міської ради та інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права спільної сумісної власності на кв. АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 проведена КП «БТІ» за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.02.2007 виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, №8-07-289135.

Тому, орган досудового розслідування посилаючись на вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, зазначає, що необхідність накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, викликалися належним чином. При цьому, в матеріалах клопотання міститься заява слідчого про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала (а.с. 62).

Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власників майна та їх представника.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001141 від 04.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України (а.с. 5-9).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Так, 28.08.2025 о 13:30 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 20-26).

Покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно з довідкою Департаменту реєстрації Харківської міської ради та інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права спільної сумісної власності на кв. АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 проведена КП «БТІ» за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.02.2007 виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, №8-07-289135 (а.с. 60).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові ККС ВС від 09.04.2020 у справі № 676/2199/19: «Так само і слідчий суддя / суд при накладенні арешту на майно в межах кримінального провадження не має право вирішувати спір про право власності на майно, визначаючи частки у праві спільної сумісної власності кожного з подружжя чи здійснюючи поділ майна в натурі».

Оскільки частки у праві спільної сумісної власності не визначені, а майно підозрюваного перебуває у спільній сумісній власності, єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження у такому випадку є накладення обтяження саме на весь об`єкт права спільної сумісної власності в цілому.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 307 КК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , -до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

З огляду на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001141 від 04.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом заборони права на відчуження та розпорядження зазначеним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1