Провадження №1-кп/523/1474/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000012 від 24.03.2025 року по звинуваченню ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Пересипського районного суду м.Одеси перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурором в порядку ст. 331 КК України в судовому засіданні подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого сторона обвинувачення посилається на те, що судовий розгляд ще не завершений, строк тримання підсудного під вартою спливає, а ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків), не відпали.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора на підтримку клопотання, вислухавши заперечення захисника, який заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив обрати відносно його підзахисного домашній арешт, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст. 178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 цього ж Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наведені обставини у контексті Конституційних та Конвенційних принципів поваги до особистої свободи людини, з огляду на не встановлення й не доведення прокурором в судовому засіданні наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою конкретної особи, їх обґрунтованості та достатності, уявляє собою порушення вимог п. 4 ст. 5 Конвенції, а також унеможливлюють за відсутності належного письмового клопотання сторони обвинувачення суду дійти висновку про наявність підстав для продовження такого запобіжного заходу.

За обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні злочину за ч. 3 ст. 369-2 КК України, за який визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, обвинувачений ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 1500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що складає 4 542 000 гривень, яку внесено не було, на його утриманні дитина інвалід, яка потребує операції, він забезпечений місцем реєстрації і проживання в м.Одесі.

Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого щодо обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з інкримінованими вказаному обвинуваченому кримінальними правопорушеннями, тяжкістю висунутого йому обвинувачення та його наслідками, а ураховуючи запровадження воєнного стану та збройну агресію рф проти України, працівники органу внутрішніх справ задіяні у вжитті заходів з протидії агресії та суттєво обмежені у виконанні своїх повноважень з перевірки житла, під арештом в якому має перебувати особа, та з перевірки питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, тощо.

У свою чергу слід зауважити на тому, що за ухвалою суду від 24.07.2025 року, обвинуваченому ОСОБА_5 визначено альтернативний триманню під вартою більш м`який запобіжний захід заставу, у зв`язку з чим та зважаючи на особисті дані останнього, суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права зазначеного обвинуваченого на його свободу, суд приходить до висновку про визначення застави в межах санкції статті, за якою обвинувачується ОСОБА_5 .

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зважаючи на характеризуючі його особу дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з того, що при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу, судом визначено розмір застави, який встановлено ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення обвинуваченим або заставодавцем визначеного у вказаній ухвалі розміру застави, внаслідок чого обвинувачений має бути звільненим з-під варти, та на останнього мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.22, 26, 171, 177-178, 182-183, 194, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 15.11.2025 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що складає 242 240 гривень.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки строком на 60 діб, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

-не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до ГУ ДМС в Одеській області.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для ув`язненого обвинуваченого в той же строк з моменту її отримання, в частині оскаржнення міри запобіжного заходу.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Суддя Пересипського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1