Справа № 489/7884/25
Провадження № 1-кс/489/2759/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

26 вересня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001053 від 24.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України за фактом того, що 24.09.2025 близько 18.30 годин в м. Миколаєві неподалік буд. № 6 по пров. Зеленому у нього була виявлена та вилучена психотропна речовина у великих розмірах, яку він зберігав з метою збуту. Прокурор просить накласти арешт на вилучені 24.09.2025 в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_4 два металевих ключі, магніт синього кольору від домофона, мобільний телефон марки «Iphone» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Redmi» імей1: НОМЕР_4 імей2: НОМЕР_5 із сім-картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.

Прокурор до суду не з`явився, зазначивши в клопотанні про його підтримання та проведення судового розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Підозрюваний та його захисник до суду не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися. Їхнє неприбуття, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001053 від 24.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в якому 25.09.2025 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

У ході досудового розслідування 24.09.2025 під час затримання та особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 були вилучені мобільний телефон марки «Iphone» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Redmi» імей1: НОМЕР_4 імей2: НОМЕР_5 із сім-картами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , які дійсно мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вилучені у підозрюваного та на місці події, на них можуть міститися відомості щодо переписки підозрюваного з невідомими особами з приводу придбання та збуту психотропної речовини, а також визнані речовими доказами постановою слідчого від 25.09.2025. Тому з метою забезпечення їх збереження для розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти арешт на вказане майно.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість, слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Поряд з тим, вимоги клопотання про арешт вилучених в ході особистого обшуку підозрюваного двох металевих ключів та магніту від домофона з метою їхнього збереження як речових доказів задоволенню не підлягають, оскільки клопотання не містить достатнього та переконливого обґрунтування підстав вважати зазначене майно речовими доказами та які саме обставини можливо встановити з допомогою них, враховуючи обставини вчинення інкримінованого особі кримінального правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів.

Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний проживав у житлі, яке винаймав, та вилучені при ньому ключі з магнітом стосуються житла, яке належить іншій особі, і накладення арешту на майно такої особи, за відсутності достатніх підстав вважати, що воно має значення речових доказів у даному провадженні, становитиме незаконне втручання у права особи на мирне володіння її майном, що несумісне з практикою ЄСПЛ та суперечить положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому відсутні підстави для задоволення клопотання в цій частині.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність часткового задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

У кримінальному провадженні №0001053 від 24.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Redmi» імей1: НОМЕР_4 , імей2: НОМЕР_5 із сім-картками НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , які вилучені 24.09.2025 в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

В частині задоволення вимог клопотання про арешт двох металевих ключів та магніту від домофону відмовити.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1