У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8293/25

№ 1-кп/183/2191/25

15 січня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у кримінальному провадженні № 0010736 від 05.06.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нікольське Маріупольського району Донецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майор», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у кримінальному провадженні № 0010736 від 05.06.2025 стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.03.2025 №28 (по стройовій частині) майор військової служби за контрактом ОСОБА_4 призначений на посаду офіцер організаційно-планового відділу логістики військової частини НОМЕР_2 , справи на посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

Таким чином, майор ОСОБА_4 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, майор ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Отже, майор ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Проте, майор ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, майор ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом: під час мобілізації на особливий період, проходячи її в посаді офіцер організаційно-планового відділу логістики військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військовотслужби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військовоїг служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання: своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199,-216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 14.04.2025 року близько 08 шд. 00 хв, самовільно залишив місце служби без поважних причин в пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків, військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 01 травня 2025 року, коли самостійно прибув прибув до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_3 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , заявив про намір добровільно повернутись на службу, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 14 квітня 2025 року приблизно о 08 год. 20 хв. майор ОСОБА_4 самовільно залишив місце проходження служби без поважних причин в пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану та був незаконно відсутній на військовій службі до 01 травня 2025 року.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Доказами, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого кримінального правопорушення є: акт службового розслідування військової частини; доповідь з військової частини; показання свідків тощо.

Прокурор вказує, що ОСОБА_4 добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.

На адресу слідчого надійшла письмова згода командира військової частини військової частини НОМЕР_3 на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

Також, ОСОБА_4 звернувся до прокурора з письмовою згодою на звільнення його від кримінальної відповідальності.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за ст. ст. 407, 408 КК України не притягувався. Кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) вчинив вперше, добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби.

У зв`язку з викладеним прокурор звернувся із вказаним клопотанням до суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 погодився з клопотанням прокурора, просив його задовольнити. Також додав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю та щиро кається, просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а провадження у справі закрити, оскільки щиро бажає продовжити військову службу.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження в межах, необхідних для вирішення вказаного питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як убачається з ч. 2 ст. 286 КПК України у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Згідно з ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

З матеріалів клопотання вбачається, що майор ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом.

Також отримано письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 про можливість продовження підозрюваним проходження військової служби.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. ст. 407, 408 КК України не притягувався, добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про намір повернутися для продовження проходження військової служби, а також отримано письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 про можливість продовження підозрюваним проходження військової служби, суд доходить висновку про можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження.

При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до підозрюваного не застосований.

Керуючись ст. 401 КК України, ст. ст. 284-288, 350, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження № 0010736 від 05.06.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 після набрання цієї ухвали законної сили невідкладно забезпечити продовження проходження військової служби ОСОБА_4 .

Зобов`язати ОСОБА_4 не пізніше 72 годин після набрання цієї ухвали законної сили прибути до військової частини НОМЕР_3 для продовження проходження військової служби.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1