ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.02.2025 року за № 0000028 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Арциз, РНОКПП НОМЕР_1 , із середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

-вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.03.2024 за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, який змінений вироком Одеського апеляційного суду та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. (штраф сплачений),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в середині листопада 2024 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці, з метою отримання водійського посвідчення на право керування транспортним засобом, всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», з використанням мережі «Інтернет» вступив у попередню змову з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження № 0000297 від 26.02.2025 та замовив їй виготовлення за грошові кошти підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який підтверджує керування транспортним засобом.

Переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на виготовлення підробленого офіційного документа, ОСОБА_4 засобами електронного (цифрового) зв`язку надав власну фотокартку та зразок власного підпису для виготовлення підробленого посвідчення водія на ім`я іншого громадянина за грошові кошти.

В подальшому, в кінці листопада 2024 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , в поштовому відділенні ТОВ «Нова пошта» № 124 за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Проїздна, 12, отримав від невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, поштове відправлення, в якому знаходився підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29.03.2012 на ім`я ОСОБА_5 , за яке ОСОБА_4 сплатив 8000 гривень та яке він не отримував у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК Україна, а саме: підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того 04.02.2025 приблизно о 20 годині 22 хвилини ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_3 , маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія з підробленими даними, із серією та номером НОМЕР_2 виданим 29.03.2012 відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Івано-Франківськ на ім`я ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 38, був зупинений співробітниками взводу №2 роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП.

Під час зупинки та перевірки документів співробітниками взводу № 2 роти № 6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП, виконуючи законну вимогу працівників патрульної поліції, щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що працівники поліції не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частинні підтвердження права на керування транспортним засобом, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія із серією та номером НОМЕР_2 виданим 29.03.2012 відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Івано-Франківськ на ім`я ОСОБА_5 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК Україна, а саме: використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю та надав покази щодо обставин їх вчинення аналогічні відомостям, які зазначені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається та виражає готовність нести відповідальність за вчинене.

Прокурор під час судового розгляду просив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий в даному кримінальному провадженні відсутній.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що саме він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, добровільності та істинності його позиції. Зважаючи на те, що обвинувачений підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини і беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, покази обвинуваченого суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, які встановлені судом.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує його дії:

- за ч. 3 ст. 358 КК України як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, а саме виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом встановлено щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину та кримінального проступку; особу ОСОБА_4 , його вік та соціальне положення (одружений); стан здоров`я, те, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за мобілізацією, те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; в повному обсязі визнає вину у вчиненому та відверто осуджує свою поведінку; наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом встановлено, що штраф, призначений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 07.03.2024, який змінений вироком Одеського апеляційного суду, визначений в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. сплачений відповідно до наданої квитанції (код квитанції 9387/-6332-8151-4652 від 12.08.2025 року).

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини вчинених кримінальних правопорушень, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного та його майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд погоджується з позицією прокурора в судових дебатах, та приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Остаточне покарання суд призначає із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, які настали в результаті його вчинення, враховуючи його поведінку після вчинення злочину, та під час судового провадження, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даного кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та особою винної.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів від 07.02.2025 року № СЕ-19/116-25/2879-ДД в сумі 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2025 року скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання, у виді у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, у виді обмеження волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме іспитовий строк, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 25 вересня 2025 року.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2025 року скасувати.

Речовий доказ, відповідно до постанови слідчого від 05.02.2025 року, а саме:

- посвідчення водія серія НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_5 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 18.02.2025 року, а саме:

- дискові носії (два DVD-R диски) на яких зберігається відеофайл в кількості 2 (дві) штуки під назвою: «ЄРДР 0000028 ОСОБА_6 , - 1of2.mp4» розміром 4,56ГБ; «ЄРДР 0000028 ОСОБА_6 , - 20f2.mр4» розміром 4,53ГБ -зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової технічної експертизи документів від 07.02.2025 року № СЕ-19/116-25/2879-ДД в сумі 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1