Справа № 759/8/25 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4218/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, українець, громадянин України, неодружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 04.02.2020 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією належного йому на праві власності майна, 19.06.2024 року звільнений умовно-достроково ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з невідбутим терміном в 1 рік 8 місяців 4 дні,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , будучи засудженим 04.02.2020 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією належного йому на праві власності майна, 19.06.2024 звільнений умовно-достроково ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з невідбутою частиною 1 рік 8 місяців 4 дні, маючи незняту та непогашену судимість, висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні корисливі злочини за таких обставин.

27 листопада 2024 року приблизно о 03:00 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Збруцька, 30, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном марки «РОСО ХЗ» шляхом зловживання довірою останнього.

З метою реалізації свого злочинного умислу 27 листопада 2024 року о 03:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в авто марки «Форд Ф`южн», р.н. НОМЕР_1 , що належить потерпілому, знаходячись неподалік будинку № 30 по вул. Збруцькій що в м. Києві, маючи стійкі дружні зв`язки з останнім, та користуючись тим, що останній довіряв йому, діючи з корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, діючи повторно, виразив словесне прохання передати належний потерпілому мобільний телефон марки «РОСО ХЗ» для гри за допомогою додатку поки потерпілий буде керувати автомобілем.

В подальшому, доїхавши до місця призначення ОСОБА_7 , покинув автомобіль потерпілого ОСОБА_8 з мобільним телефоном марки «РОСО ХЗ» та направився у власних справах, при цьому отримавши можливість розпорядитися майном, яким він незаконно заволодів, на власний розсуд, що останній і зробив, заклавши належний потерпілому телефон марки «РОСО ХЗ» в ломбард, чим спричинив останньому шкоду на суму 3383 грн 33 коп.

Таким чином ОСОБА_7 повторно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 24 січня 2025 року приблизно о 21 годині ОСОБА_7 прийшов до магазину «Фора», розташованого за адресою: м. Київ, бул. Жуля Верна, 13, та, знаходячись в приміщенні торгівельного залу даного магазину, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, керуючись корисливим мотивом, вирішив вчинити повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Фора», з метою подальшого обернення його на власну користь.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, взяв з торгівельних полиць чуже майно, що належить ТОВ «Фора», а саме:

- віскі «Chivas Regal 12 років» об`ємом 0,5 л в кількості 2 шт. вартістю 1082 гривні 50 копійок без урахування ПДВ за одиницю товару, загальною вартістю 2165 гривень без урахування ПДВ;

- віскі «Tomatin Legacy» об`ємом 0,7 л в кількості 1 шт. вартістю 1374 гривні 17 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 3539 гривень 17 копійок, без урахування ПДВ.

В подальшому, маючи намір повторно таємно викрасти вказане чуже майно, яке належить ТОВ «Фора», та розпорядитися ним на власний розсуд, ОСОБА_7 того ж дня приблизно о 21 годині 05 хвилин прослідував до виходу з магазину «Фора», розташованого по бульв. Жуля Верна, 13, в м. Києві, перетнувши касову зону та не розрахувавшись за товари, які знаходилися у нього в руках, залишивши приміщення магазину з викраденим майном.

Заволодівши в такій спосіб чужим майном, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ТОВ «Фора» майнову шкоду на загальну суму 3539 гривень 17 копійок, без урахування ПДВ.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2020 у виді 1 року 8 місяців 4 днів позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 31 березня 2025 року.

Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_7 час його перебування під вартою з дня затримання 19.02.2025 по 31.03.2025 включно, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 320 гривень за проведення експертизи.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Ухвалити новий вирок, яким декриміналізувати діяння ОСОБА_7 по ч. 4 ст. 185 ККУ.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що з оскаржуваним вироком не погоджується в частині засудження до позбавлення волі за ч. 4 ст.185 КК України.

Вказує, що судом першої інстанції отримано від слідства та прийнято як доказ оцінки викраденого майна, довідку з магазину «ФОРА» про ціну товару, але цьому майну не було проведено оцінюючу експертизу і тому місцевий суд прийняв до уваги як доказ ціну викраденого товару, яка була на ціннику на прилавку, а не в товарній накладній (закупівельна ціна без націнки на товар) і тому сума збитків виявилась значно більшою від реальної суми збитків.

На думку апелянта, сума збитків є меншою ніж 3028,00 грн. та підлягає під декриміналізацію.

Відтак, на думку обвинуваченого, суд першої інстанції неправильно оцінив докази та обставини у справі та прийшов до ухвалення несправедливого вироку в частині притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 ККУ

Обвинувачений ОСОБА_7 про час та місце апеляційного розгляду повідомлений, клопотань про безпосередню участь у судовому засіданні не направив.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставини справи не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий не висловлюють жодних заперечень проти встановлених обставин.

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваного вироку, судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірю, що кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення, а тому, за згодою обвинуваченого та прокурора, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Оскільки судом першої інстанції під час судового розгляду вказаного провадження не досліджувались докази щодо обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи обвинуваченого щодо неправильної, на його думку, оцінки доказів судом першої інстанції в частині розміру завданої шкоди. Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України обвинувачений не наділений правом оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів.

Будь-яких законних та обгрунтованих підставі для застосування положень п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, як про це просить ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4