Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4818/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/302/26
Категорія ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

02 лютого 2026 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на оскарження вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2024 року,

ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст.122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки та покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 40000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

07 січня 2026 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вказаний вирок, яка містить клопотання про поновлення строку на оскарження.

Клопотання про поновлення строку на оскарження обґрунтовує тим, що копію вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2024 року не отримував по теперішній час.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження, заперечення прокурора, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За змістом ч.1 ст. 117 КПК України процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням зацікавленої сторони, якщо він пропущений з поважних причин.

Вирішення питання про поновлення цього строку залежить від того, чи визнає суд причини пропуску строку поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Як вбачається з вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2024 року та журналу судового засідання від 05.11.2024, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 , який здійснював захист в суді першої інстанції були присутні під час проголошення вироку (а.с.79-80).

Після проголошення вироку 05.11.2024 обвинувачений ОСОБА_8 отримав копію вироку, знав його зміст, строки та порядок оскарження. Крім того, ОСОБА_8 визнавав вину, фактичні обставини кримінального провадження, розгляд провадження здійснювався, в порядку визначеному ч.3 ст. 349 КПК України ( а.с.85).

Більш того, кримінальне провадження надійшло до апеляційного суду 18.12.2024 року за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

Інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 представляв захисник ОСОБА_10 .

В подальшому інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 з 14.08.2025 ще почав представляти захисник ОСОБА_12 , а лише 30.11.2025 р. захист ОСОБА_8 став здійснювати адвокат ОСОБА_13 .

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з відсутністю поважних причин пропуску такого строку.

За таких обставин у суду першої інстанції не було обов`язку направляти захиснику ОСОБА_6 копію вироку, оскільки він не був учасником кримінального провадження та не здійснював захист обвинуваченого, а набув статусу захисника лише в суді апеляційної інстанції, який здійснює розгляд за апеляційною скаргою прокурора більше ніж через після ухвалення вироку, а тому це не породжує у нього права на поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не є поважною причиною пропуску такого строку.

Натомість ОСОБА_8 мав достатньо часу для організації свого захисту, в межах строку на апеляційне оскарження та подачі апеляційної скарги на вирок суду, чим не скористався, а захисник вправі був ознайомитися з провадженням та прийнятими у ньому процесуальними рішеннями, отримати їх копії, в апеляційному суді у продовж двох місяців, для чого суд створював таку можливість, а зокрема 08.12.2025 р., в судовому засіданні захиснику ОСОБА_6 було запропоновано ознайомитися з матеріалами справи від чого він відмовився, вказавши на наявність у нього всіх необхідних матеріалів провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не є переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Устименко проти України). Отже, ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки, оскільки вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання. Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією. Під такими законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання права звернення до суду.

Відповідно п.4 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підставі викладеного апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись п. 4 ч.3 ст.399КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2024 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: