ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2025 на розгляд слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - заявник) від 30.09.2025 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), з проханням:

- скасувати постанову старшого детектива НАБУ від 23.09.2025 про відмову у визнанні заявника викривачем;

- зобов`язати уповноважену особу НАБУ виконати вимоги ч. 9 ст. 214 КПК України, а саме, повідомити НАЗК про початок досудового розслідування за заявою заявника, як викривача, та надати йому копію такого повідомлення.

Скарга подана щодо кримінального провадження, віднесеного до підсудності Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) згідно із статтями 33-1, 216 КПК України, а тому його розгляд належить до повноважень слідчого судді ВАКС.

Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, просив здійснювати розгляд скарги за його відсутності.

Представник органу оскарження в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення проти скарги.

Неяка заявника та представника органу оскарження не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши зміст поданої скарги та додані матеріали, слідчий суддя встановив:

05.09.2025 ОСОБА_3 подав заяву до НАБУ, у якій просив визнати його викривачем у кримінальному провадженні № 0001705, повідомити НАЗК про мій статус викривача, надати мені копію письмового повідомлення до НАЗК.

23.09.2025 старший детектив виніс постанову про відмову у визнанні заявника викривачем.

На думку заявника, винесена постанова є незаконною, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР він фактично набув статусу викривача, незалежно від наявності чи відсутності спеціальної процедури «визнання викривачем».

Слідчий суддя не погоджується з наведеним твердженням, оскільки воно не відповідає нормам кримінального процесуального закону.

Так, 23.09.2023 прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури за результатами розгляду поданої ОСОБА_4 заяви було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001705.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_4 звернувся з заявою про вчинення злочину та набув статус заявника в кримінальному провадженні № 0001705 від 23.09.2023 відповідно до положень ч. 1 ст. 60 КПК України.

Аналіз змісту ч. 3 ст. 60 КПК України свідчить про те, що не будь-яка, яка звернулася з заявою про вчинення злочину, може набути статус викривача, та що такий статус не надається не може набуватися «автоматично».

Вказана ч. 3 ст. 60 КПК України містить пряме посилання на можливе виникнення прав викривача в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції»

Відповідно до визначення, яке надано в ч. 1 ст. 1 Закону «Про запобігання корупції» викривач це фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Тобто, для набуття статусу викривача заява про вчинення злочину від 23.09.2023 мала відповідати вищевказаним вимогам.

Слідчий суддя позбавлений можливості здійснити оцінку змісту заяви про вчинення злочину від 23.09.2023 на відповідність вимогам закону, оскільки копія цієї заяви від 23.09.2023 у матеріалах провадження відсутня.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що бездіяльність щодо невиконання вимоги ч. 9 ст. 214 КПК України, яка є предметом оскарження в цьому провадженні, виникла 24.09.2023, та строк на її оскарження відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України закінчився 04.10.2023. Саме протягом вказаного періоду заявник мав можливість звернутися до суду за захистом порушеного права, яке є предметом розгляду в цьому провадженні.

Оскільки заявник у встановленому порядку не звернувся за захистом свого права (яке він уважав порушеним), а чинний КПК України не визначає окремої процедури зміни статусу заявника на викривача після початку досудового розслідування, детектив правомірно виніс постанову від 23.09.2025 про відмову у визнанні заявника викривачем на підставі заяви від 05.09.2025.

З огляду на це, не підлягають задоволенню викладені в скарзі прохання скасувати постанову детектива, та зобов`язати детектива повідомити НАЗК про початок досудового розслідування за участю викривача.

Керуючись ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які Національне антикорупційне бюро України зобов`язане вчинити у визначений КПК України строк, у кримінальному провадженні № 0001705 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1