1Справа № 335/8575/25 1-кп/335/858/2025
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2025 року м.Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
27.04.2004 Марганецьким місцевим судом Дніпропетровський області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна;
10.03.2009 Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
25.10.2010 Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робот;
12.06.2012 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2010 та остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 3 дні позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 22.05.2018 по відбуттю строку покарання;
23.01.2020 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ст.395 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. 22.09.2020 Запорізьким апеляційним судом, скасовано вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2020 та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
07.10.2020 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місці. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Запорізького апеляційного суду від 22.09.2020 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, -
Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9 100,00 гривень.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надавши наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в ході судового розгляду, його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин протягом короткого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю покарання за злочини проти власності.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, послідовно визнає винуватість у скоєнні кримінального правопорушення та своїми активними діями сприяв суду у з`ясуванні обставин його вчинення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.
З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та його негативного ставлення до скоєного, за наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про призначення покарання з застосуванням ст.75 КК України суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Частиною 1 статті 65 КК України встановлено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті, й повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання.
Водночас, кримінальний закон передбачає, що суд може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі та умовах, визначених у статті 75 КК України. При цьому ця норма надає суду можливість прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, коли дані про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин справи та тяжкості вчиненого злочину, дають достатні підстави дійти висновку про те, що виправлення цієї особи можливе без реального відбування призначеного покарання. Отже, суд, реалізуючи свої повноваження, має навести правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення.
Суд зазначає про те, що характеризуючі дані обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, вчинив злочин протягом короткого проміжку часу після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю покарання за злочини проти власності, поряд з наявністю обставин, що пом`якшують покарання та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, не знижують тяжкості й небезпечності злочину, вчиненого обвинуваченим за наведених у вироку обставин, у зв`язку з чим, суд не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України при призначенні ОСОБА_4 та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не можливе без реального відбування призначеного покарання.
Відповідно до протоколу затримання особи від 27.08.2025 ОСОБА_4 був затриманий 27 серпня 2025 року.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 28 серпня 2025 року ОСОБА_4 було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.10.2025 року включно.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Відповідно до ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертизи у розмірі 2 674,20 грн.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.349, 369, 373, 374, 376, 615, КПК України суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 27 серпня 2025 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 27 серпня 2025 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок.
змив на марлевий тампон та контроль до нього з внутрішнього боку ручки водійської двері, який упаковано до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії знищити;
2 сліди папілярних візерунка, які упаковані до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії знищити;
3 сліди папілярних візерунка, які упаковані до паперового конверту з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії знищити;
медичну документацію, поліетиленовий пакет та скретч-картка «Київстар», які упаковані до спец.пакету №РБР 3335709, з пояснюваними записами та підписами учасників слідчої дії повернути власнику;
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1