Справа № 569/2074/25
УХВАЛА

13 жовтня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернулася представник заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 .

В обґрунтуванні клопотання зазначає, що ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження по факту зберігання та збуту каміння бурштину-сирцю в значних розмірах на території Сарненського району, внесеному в ЄРДР 15.11.2023 р. за № 0000885 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України.

28.02.2025 р. на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , під час якого були виявлено та вилучено :

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 04.03.2025 р. було накладено арешт на вилучений під час обшуку за адресою: : АДРЕСА_1 автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_2 із забороною користуватись та розпоряджатись даним транспортним засобом.

Заявник зазначає, що арешт на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_2 який перебуває у його володінні та користуванні був накладений необґрунтовано та за зверненням неналежного суб`єкта, що обмежило право заявника в частині його права на мирне володіння майном, суддею було обрано найбільш обтяжливий спосіб арешту майна.

Заявник зазначає, що арешт даного рухомого майна в частині заборони власнику чи будь-яким іншим особам за його дорученням користуватися даним транспортним засобом є необґрунтованим, слідчим суддею не було враховано неспівмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З моменту вилучення та накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_2 минуло 2 місяці і весь цей час транспортний засіб перебуває у володінні слідчих, при цьому зберігається під відкритим небом.

З моменту вилучення та накладення арешту на даний автомобіль жодній особі по даному кримінальному провадженні не повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заявник ОСОБА_3 є третьою особою по даному кримінальному провадженні, розгляд клопотання про арешт майна яке перебувала в його володінні було вирішено без його виклику в судове засідання.

Разом з тим, як вбачається із ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно , а саме автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_2 , арешт був накладений за результатами розгляду клопотання слідчого.

Вважає, що позбавлення прав володіння заявника автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який він використовує в підприємницькій діяльності надмірно обмежує його у можливості пересування та використання для особистих потреб, та тривале його зберігання на відкритому майданчику може призвести до його пошкодження.

Представник заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду клопотання в якому просить розглядати справу у її відсутність, своє клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження по факту зберігання та збуту каміння бурштину-сирцю в значних розмірах на території Сарненського району, внесеному в ЄРДР 15.11.2023 р. за № 0000885 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України.

28.02.2025 р. на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_3 , під час якого були виявлено та вилучено :

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 04.03.2025 р. було накладено арешт на вилучений під час обшуку за адресою: : АДРЕСА_1 автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_2 із забороною користуватись та розпоряджатись даним транспортним засобом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що позбавлення прав володіння заявника автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який він використовує в підприємницькій діяльності надмірно обмежує його у можливості пересування та використання для особистих потреб, та тривале його зберігання на відкритому майданчику може призвести до його пошкодження.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (ВгопіолУБкі) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах «Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, про необхідності в повернення автомобіля на відповідальне зберігання без зняття арешту, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника заявника ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 04.03.2025 р. по справі № 569/2074/25 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 15.11.2023 р. за № 0000885 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, а саме автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вилучений 28.02.2025 р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в частині заборони власнику чи будь-яким іншим особам за його дорученням користуватися даним транспортним засобом.

Автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вилучений 28.02.2025 р. під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 передати на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 із забороною його відчуження.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_5