УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000757 від 02.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН РОЗСЛІДУВАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській областів Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757 від 02.07.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до матеріалів, які надійшли з Представництва внутрішньої безпеки в Одеській області

(з дислокацією в м Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБУ, з яких вбачається, що група осіб, організувала корупційну схему ухилення від мобілізації в особливий період, шляхом виготовлення фіктивних медичних документів, повісток та інших довідок військовозобов`язаним, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб уповноважених на виконання функцій держави за вплив на прийняття відповідних рішень, чим фактично перешкоджають законній діяльності ЗС України, тим самим сприяють зриву мобілізації та послаблення обороноздатності України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час однієї з зустрічей з особою, яку було залучено до конфіденційного співробітництва у кримінальному провадженні, запропонував підшукувати осіб, яким він може допомогти з виготовленням фіктивних медичних документів за грошову винагороду в розмірі 4 000 доларів США, що надавали б підстави отримання відстрочки від мобілізації в особливий період. За попередньою інформацією, отримані грошові кошти, ОСОБА_7 передає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в свою чергу здійснює вплив на посадових осіб одного з ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо оформлення відстрочки військовозобов`язаним по отриманим фіктивним медичним документам.

Окрім того, під час проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаної злочинної діяльності причетний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , лікар-травматолог приватної лікарні ТОВ «Мед&Арт», , який за попередньою змовою з іншими лікарями, здійснює виготовлення фіктивних медичних документів та організовує проведення операцій з хірургічним втручанням, без будь-якої необхідності їх проведення. В подальшому вказані медичні документи, які містять завідомо неправдиві відомості, стають підставою оформлення відстрочки від призову військовозобов`язаним.

Отже, наразі в кримінальному провадженні встановлено групу осіб, яка займається вищезазначеною злочинною діяльністю, чим перешкоджають законній діяльності ЗС України, сприяючи зриву мобілізації та послаблення обороноздатності України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні 31.07.2025 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141 КК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1141 та ч. 3 ст. 368 КК України та в свою чергу ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

За результатами проведеного комплексу слідчих дій та оперативно-розшукових заходів співробітниками Представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією в м Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБУ, було встановлено що до вчинення вказаної злочинної діяльності також може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю перевірки причетності останнього, 08.10.2025 було отримано ухвалу Київського районного суду міста Одеси про надання дозволу на проведення обшуку за вказаною адресою.

Так, 13.10.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки "iPhone 16 Pro Max", в корпусі золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з номером телефону ? НОМЕР_2 ?, який належить ОСОБА_4 ; грошові кошти в сумі 1400 Євро, купюрами номіналом 50 Євро, в кількості 28 купюр.

13.10.2025 на підставі постанови слідчого вищевказане майно було визнано речовими доказами в рамках даного кримінального проваження.

28.10.2025 клопотання про арешт означеного майна повернуто прокурору для усунення недоліків.

На теперішній час сторона обвинувачення повторно підіймає питання арету майна, вилученого в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ ПОДАНОГО ПРОКУРОРОМ КЛОПОТАННЯ:

В своєму клопотанні прокурор зазначає, що вищезазначений мобільний телефон вилучений у ОСОБА_4 має значення для подальшого здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим потребує детального огляду та досліджень. В свою чергу грошові кошти могли були бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення оскільки наразі перевіряться причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинної діяльності, оскільки останній являється засновником ТОВ «Мед&Арт», , де проводились фіктивні операції підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .

З урахуванням викладених обставин, на переконання прокурора наявні підстави для накладення арешту на зазначене майно.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ:

Слідчий вимоги поданного клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

На запитання слідчого судді повідомив, що ОСОБА_4 є засновником ТОВ «Мед&Арт», в лікарні якого здійснювалися фіктивні операції підозрюваним ОСОБА_9 , а тому на думку сторони обвинувачення, вилучені грошові кошти можуть бути отримані злочинним шляхом. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 був допитаний та заперечує факт своєї причетності до кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження. При цьому, вилучений мобільний телефон направлений на огляд співробітникам УСБУ в Одеській області. На сьогоднішній день причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень в рамках даного кримінального провадження не встановлена.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на долучені письмові заперечення з додатками. На думку адвоката ОСОБА_5 , висновок сторони обвинувачення з приводу того, що грошові кошти є предметом злочину є необгрунтованим. Крім того, зі змісту клопотання та долучених в його обгрунтування матеріалів неможливо встановити на підставі яких доказів слідчий та прокурор дійшли висновку, що вилучені грошові кошти могли бути отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_4 до подій, які є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні. До теперішнього часу власнику майна ОСОБА_4 про підозру не повідомлено. Так, стороною обвинувачення в клопотанні не зазначено яке відношення має ОСОБА_4 та майно, яке йому належить, до обставин даного кримінального провадження. ОСОБА_4 є також власником та засновником ТОВ «ОРБІС ГРУП» () та відповідно за 9 місяців 2024 року отримано 4 180 609, 40 гривень дивідендів, зазначене свідчить про незацікавленість з боку ОСОБА_4 приймати участь в злочинах та оборудках, які мають суто кримінальний характер. Просив відомовити у задоволенні клопотання прокурора. Долучив письмові заперечення з додатками, які просив врахувати. Також просив врахувати долучену їм ухвалу апеляційного суду, згідно якої скасовано ухвалу слідчого судді в рамках вказаного провадження про арешт майна ОСОБА_11 , з аналогічних підстав необгрунтованності та недоведеності.

НОРМАТИВНО-ПРАВОВА ОСНОВА ПРИ ВИРІШЕННІ ЗАЯВЛЕНОГО КЛОПОТАННЯ:

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 10 ст. 170 КПК України).

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;перелік і види майна, що належить арештувати;документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу (ч. 2 ст. 171 КПК України).

ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській областів Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757 від 02.07.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження 13.10.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено грошові кошти та мобільний телефон.

Так, наразі прокурор у своєму клопотанні вказує, що грошові кошти могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки наразі перевіряться причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинної діяльності, оскільки останній являється засновником ТОВ «Мед&Арт», де проводились фіктивні операції підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .

Як вбачається з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2025 (якою клопотання про арешт вдруге повернуто прокурору для усунення недоліків), відсутні відомості щодо процесуального статусу ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження, а тому незрозумілим було твердження прокурора щодо можливого отримання вилучених грошових коштів внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Водночас, на теперішній час, клопотання прокурора знову не містить даних щодо процесуального статусу ОСОБА_4 , зокрема повідомлення йому про підозру та або інших конкретних відомостей його причетності до обставин даного кримінального провадження, при цьому, мотивування необхідності накладення арешту на вилучені грошові кошти не зазнало видозмін та стороною обвинувачення стверджується про їх ймовірне кримінально-протиправне походження.

Слідчий в свою чергу, в судовому засіданні повідомив, що на теперішній час не вставнолена причетність ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розсілдування даного кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу, що означене майно було виявлено та вилучено 13.10.2025 та клопотання прокурора вже поверталося для усунення недоліків, що, в свою чергу, надавало стороні обвинувачення об`єктивну можливість усунути зазначені недоліки та навіть встановити усі необхідні відомості відносно вилученого майна, зокрема й щодо обставин набуття таких грошових коштів. Однак, стороною обвинувачення не проведено жодних процесуальних дій (по меншій мірі не долучено доказів на підтвердження їх проведення), які б були спрямовані на підтвердження власних доводів.

В цій частині, знову ж таки, слідчий суддя зауважує, що слідчим у судовому засіданні було зазначено, що ОСОБА_4 був допитаний в рамках даного кримінального провадження, разом з тим, стороною обвинувачення не надано означеного протоколу допиту останнього, як і не надано доказів для підтвердження того, що він можливо уникав допиту, не з`являвся для його проведення, відмовлявся приймати участь у його проведенні тощо.

При цьому, прокурор у клопотанні продовжує стверджувати, що грошові кошти, вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 , набуті кримінально-протиправним шляхом, що, за вищевикладених обставин, зокрема, відсутності відомостей щодо причетності власника такого майна до вчинення кримінальних правопорушень в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає необгрунтованими та безпідставним.

Слідчий суддя не може залишити поза увагою, що 13.10.2025 в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було також вилучено мобільний телефон, який, як стверджує слідчий, направлено для проведення огляду. Втім, як зазначив слідчий в судовому засіданні строк виконання доручення сплив, а відмості, щодо його виконання не надходили. При цьому з моменту ймовірного вилучення такого технічного пристрою минуло майже півтора місяці, що, як мінімум, було достатнім для проведення такого слідчої дії.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час, з огляду на зміст поданого прокурором клопотання, воно не містить ані будь-яких документів, якими б підтверджувалося доказове значення вилученого майна, ані власне відповідного обґрунтування, в зв`язку з чим сторона обвинувачення в цілому прийшла до переконання про їх доказове значення у кримінальному провадженні.

Фактично, наразі слідчий суддя зазначає, що клопотання прокурора зводиться до того, що таке клопотання подано з метою вивчення вилучених речей та отримання інформації, яка самостійно або в сукупності має доказове значення для даних злочинів. При цьому, окрім зазанчення про наміри дослідження мобільного телефону, сторона обвинувачення не надає хоч б початкових результатів таких досліджень, які станом на теперішній час могли бути отримані стороною обвинувачення.

По меншій мірі, сторона обвинувачення об`єктивно мала вдосталь процесуального часу для того, щоб у суворій відповідності до вимог кримінального процесуального закону України вказати, яке конкретно доказове значення мають вилучені речі, з огляду на відповідні положення вимог ч. 1 ст. 98 КПК України.

Натомість з аналізу поданого клопотання вбачається, що окрім формального цитування відповідних положень КПК України, будь-якого конкретного доказового значення прокурором зазначено не було.

Слідчий суддя звертає увагу, що дане клопотання вже поверталося прокурору для усунення недоліків, однак надійшло до суду без будь яких виправлень встановлених недоліків.

Однак, така формальна позиція сторони обвинувачення, яка відобразилася у клопотанні прокурора та вситупі слідчого у судовому засіданні не може свідчити про те, що стороною обвинувачення хоча б якісь додаткові процесуальні дії вживалися для підтвердження доказового значення вилученого майна.

Між тим, слідчий суддя також звертає увагу, що слідчий та/або прокурор, користуючись наданими їм процесуальними правами, які відповідають загальній засаді кримінального провадження у вигляді диспозитивності, могли в судовому засіданні заявити клопотання про відкладення судового засідання, обумовлене необхідністю додаткової підготовки та надання додаткових матеріалів обгрунтування поданому клопотанню.

Таким чином, на переконання слідчого судді, у випадку, якщо таке клопотання буде повторно повернуто прокурору, наведене не відповідатиме завданням та загальним засадам кримінального провадження, а також вимогам розумності та пропорційності, в розрізі інтересів зацікавлених осіб.

З наведених міркувань, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для прийняття процесуального рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, в зв`язку з чим, додатково слід звернути увагу на наступне.

На теперішній час, саме у матеріалах клопотання про арешт майна відсутнє будь-яке документальне підтвердження причетності ОСОБА_4 (особи, за місцем проживання якого було вилучено майно) до означених у клопотанні обставин.

Більше того, навіть якби сторона обвинувачення долучила відповідні матеріали, якими б наведені обставини підтверджувалися, наведене не звільняло б сторону обвинувачення від обов`язку довести, яке доказове значення має вилучене майно.

З наведених ж міркувань відносно відсутності будь-яких доказів щодо можливої причетності ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2 КК України, та більше того, відомостей щодо отримання вилучених грошових коштів внаслідок ймовірного здійснення ним кримінально-протиправної діяльності за обставинами даного кримінального провадження, а також доказового значення вилученого мобільного телефону, а тому слідчий суддя не може погодитися з доводами сторони обвинувачення.

Отже, підсумовуючи викладене у своїй сукупності, слідчий суддя вважає, що:

(1)стороною обвинувачення не доведено відповідність вилученого майна до категорії речових доказів, а відтак й наявності підстав та мети для арешту майна;

(2) стороною обвинувачення не доведено, що з моменту фактичного вилучення майна та до моменту звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді та/або розгляду такого клопотання слідчим суддею, з таким майном проводилися будь-які процесуальні дії;

(3) стороною обвинувачення не доведено, з урахуванням наведених двох пунктів, в чому полягає необхідність в подальшому обмеженні прав зацікавленої особи;

(4) стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 має будь-яке відношення до кримінальних правопорушень, які є предметом розслідуваного кримінального провадження.

Наведені обставини, на переконання слідчого судді, є підставою для відмови в задоволенні поданого прокурором клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1