УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000501 від 17.06.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, не працюючого, який є особою з інвалідністю 3 групи,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2025 року слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділення Володимирського РВП Головного управління Національної поліції у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000501 від 17.06.2025, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідування встановлено , що ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу і місця, але не пізніше 15.08.2025 незаконно придбав та почав зберігати при собі з метою збуту та передачі у місця позбавлення волі, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку в подальшому переніс до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив незаконно зберігати.

В подальшому, ОСОБА_5 , 15.08.2025 отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти на банківську картку, помістив вказану психотропну речовину до трьох паперових згортків, які обмотав прозорою полімерною плівкою, та помістив до цукерок марки «Корівка», та разом із побутовими речами поклав до посилки - картонного ящика. Після цього 17.08.2025 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут та передачу у місця позбавлення волі вищевказаних трьох паперових згортків із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка відповідно до висновку експерта містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якого заборонено PVP масою 0,2038 г, 0,1454 г та 0,3418 г, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , пересвідчившись що його дії будуть непомітними для сторонніх осіб, передав посилку картонний ящик ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після цього, ОСОБА_9 , будучи необізнаним про вміст посилки, за вказівкою ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні №2 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: Волинська область, місто Володимир, вулиця Ковельська 132/1 о 15 год 17 хв 17.08.2025 відправив вищевказану посилку на ім`я ОСОБА_8 , який утримувався в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Нестора Бурчака, будинок 3, за експрес накладною 59 0014 3607 2860.

Крім цього, ОСОБА_5 , керуючись прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу і місця незаконно, повторно, придбав та почав зберігати при собі з метою збуту та передачі у місця позбавлення волі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку в подальшому переніс до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив незаконно зберігати.

В подальшому, ОСОБА_5 використовуючи цукерки марки «Шипучка», відкрив першочергове упакування двох цукерок, після чого самостійно розділив навпіл цукерки, та помістив в середину кожної порошкоподібну речовину, яка відповідно до висновку експерта у своєму складі містить психотропну речовину PVP, масою 0,0345 г, 0,0296 г. Після цього, ОСОБА_5 з`єднав відокремлені частини цукерок, обгорнув їх в першочергове упакування та помістив разом із побутовими речами до посилки - картонного ящика. В подальшому 16.09.2025 ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут та передачу у місця позбавлення волі вищевказаних цукерок із вмістом психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , пересвідчившись що його дії будуть непомітними для сторонніх осіб, повторно передав посилку картонний ящик ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_9 , будучи необізнаним про вміст посилки, за вказівкою ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні №2 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: Волинська область, місто Володимир, вулиця Ковельська 132/1 о 12 год 54 хв 16.09.2025 переслав вищевказану посилку на ім`я ОСОБА_8 , який утримувався в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Нестора Бурчака, будинок 3 за експрес накладною 59 0014 5591 3794.

Вказані кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та об`єднанні в одне кримінальне провадження за №0000501 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

28.10.2025 слідчим, за погодженням з прокурором, складено та в той же день вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, протоколами за результатами проведення негласних-слідчих розшукових дій, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити дії, передбачені у п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- через тяжкість злочинів, по яким йому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, у разі доведення його вини, а також враховуючи, що ОСОБА_5 має широке коло знайомств серед осіб, які займаються незаконною діяльністю, в тому числі пов`язаною з розповсюдженням наркотичних засобів, тому є достатні підстави вважати, що він може та матиме можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, намагаючись уникнути покарання;

- оскільки на даний час достовірно не встановлено джерело придбання ОСОБА_5 наркотичних засобів, тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі він може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом приховування доказів його причетності до незаконного поводження із наркотичними засобами;

- так як на даний час не встановлено та не допитано всіх свідків у кримінальному провадження, ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за вчинення вказаних злочинів, може незаконно на них впливати;

- ОСОБА_5 ніде не працює, не має постійного джерела прибутку та законних засобів до існування, а також є наркозалежною особою, тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі він продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

Так підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, а тому в досудового слідства є обґрунтована впевненість й достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом приховування доказів та продовжуватиме вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою є недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали вказане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що слідчим відділенням Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000501 від 17.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

28.10.2025, слідчим, за погодженням із прокурором, у вказаному кримінальному провадженні складено та вручено ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту та збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, у місця позбавлення волі.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке перебачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому, відповідно до ст.183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає таке.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», у справі «Феррарі-Браво проти Італії») наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин. Затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена прокурором сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, та досліджених у судовому засіданні, зокрема протоколами дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, протоколами за результатами проведення негласних-слідчих розшукових дій, протоколами допиту свідків.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Як було зазначено вище, законодавцем відповідно до ст. 177 КПК України визначена наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

На думку слідчого судді зазначений слідчим у клопотанні перелік ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, а саме, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, а також ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованим.

Тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, а тому наслідки та ризик втечі можуть бути визнані підозрюваним менш небезпечними ніж можливе покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та обставини, встановлені під час його розгляду, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

Отже, усвідомлюючи вчинене та тяжкість покарання за це, підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може вдатися до незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, щоб останні надали недостовірні показання на його користь.

Також, на думку слідчого судді, з урахуванням особи підозрюваного, тих обставин, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічні злочини, обґрунтованими є ризики перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи особистість підозрюваного, його вік та стан здоров`я, вагомість доказів причетності підозрюваного до скоєння інкримінованих злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту чи особистого зобов`язання, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 в умовах тримання під вартою відсутні.

Отже, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, суд вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120,00 грн.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одночасно суд вважає необхідним відповідно до ст.183 ч.3 КПК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, у разі внесення ним застави.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194,197, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, а саме з 29 жовтня 2025 року, до 27 грудня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120,00 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області: , депозитний рахунок UA0002504 , банк ДКСУ м. Київ МФО 820172.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого або прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого прокурора, або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 29.10.2025. Повний текст ухвали суду складений 03.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1