01.01.26 Справа № 469/964/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника керівника апарату Березанського районного суду про заміну покарання щодо ОСОБА_4 , засудженого вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2014 року за ч.1 ст.203-2 КК України,

встановив:

16 квітня 2014 року вироком Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 1 ст. 203-2 КК України з призначенням покарання у виді 15 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 000 (двісті п"ятдесят п"ять тисяч) грн., з конфіскацією гральних автоматів.

Вирок набрав законної сили 12 серпня 2014 року.

05 червня 2015 року ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області в задоволенні подання заступника керівника Березанського районного суду Миколаївської області про заміну засудженому ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу на інше покарання відмовлено. Клопотання засудженого ОСОБА_4 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу задоволено частково, розстрочено засудженому ОСОБА_4 виплату несплаченої суми штрафу у розмірі 255000 грн. на строк один рік (до 05 червня 2016 року) зі сплатою щомісячно в дохід держави по 21250,00 грн., із наданням суду кожного місяця відповідного документа про сплату певної частини штрафу.

14 липня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора на цю ухвалу залишено без задоволення.

17 серпня 2015 року заступник керівника апарату Березанського районного суду Миколаївської області звернулась до суду з поданням про заміну ОСОБА_4 несплаченої суми штрафу іншим видом покарання відповідно до ч.5 ст.53 КК України,посилаючись на те, що до моменту звернення з поданням засуджений не надав жодного підтвердження про сплату певної частини штрафу.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 25 січня 2016 року оголошено розшук засудженого ОСОБА_4 .

За інформацією відділення поліції № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 14 листопада 2022 року, ОСОБА_4 28 липня 2015 року перетнув державний кордон України у пункті пропуску "Конотоп", здійснивши виїзд до Російської Федерації.

До моменту розгляду клопотання місце перебування засудженого не встановлено.

23 грудня 2025 року захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2014 року.

За вимогами ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За умовами п.14 ч.1ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки - у разі засудження до покарання, менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з"явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини 1 цієї статтї, подвоюються.

На підставі ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності у цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

За відомостями офіційного сайту Судової влади України, вироки щодо ОСОБА_4 відсутні; інші відомості про вчинення засудженим нових злочинів суду не надані.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання щодо вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід установлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини 3 статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтею 389 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині 3 статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу злочину, передбаченому зазначеною статтею Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування частини 3 статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині 1 статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року у справі 760/5918/16 і підлягає врахуванню судом у цій справі відповідно до ч.8 ст.368 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України, тобто за ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Зважаючи на викладене вище, строки давності виконання обвинувального вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2014 року відносно засудженого ОСОБА_4 закінчились, у зв"язку з чим до нього не можуть бути застосовані наслідки невиконання вироку, передбачені ч.5 ст.53 КК України, та засуджений підлягає звільненню від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.53, 80 КК України, ст.ст.369-372 КПКУкраїни, суд

постановив:

У задоволенні подання відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді штрафу у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2014 року..

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Дата проголошення повного тексту ухвали 01 січня 2026 року о 13.00 год.

Суддя: