ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання- ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_9 (ЄРДР за №0000307 від 02.10.2024),

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 19 січня 2026 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 обов`язків у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім як тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 . Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки твердження щодо необхідності застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є лише припущеннями, які нічим не підтверджуються. Слідчим та прокурором не доведено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного не можливо при застосуванні до ОСОБА_9 цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи представлення інтересів підозрюваного його захисником, який вказав про узгодженість позиції із своїм підзахисним, ніхто не заперечував щодо судового розгляду без участі підозрюваного, а тому колегія суддів вважала за можливе провести судове засідання за відсутності ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги; думку захисника підозрюваного, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора та слідчого, які апеляційну скаргу заперечили і просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів слідчим суддею правильно встановлено і це відповідає матеріалам провадження, що слідчими СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000307 від 02.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 190 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.11.2025 ОСОБА_9 у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя дав належну правову оцінку.

Отже, враховуючи обсяг відомостей кримінального провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_9 до вчинення певних протиправних дій.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами сторони обвинувачення у клопотанні та висновком слідчого судді щодо того, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя акцентував увагу, що потреба у застосуванні саме такого запобіжного заходу мотивована наявністю ризиків, оскільки підозрюваний згідно ст. 89 КК України не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не працює, не має постійного місця проживання на території Волинської області, зареєстрований в м. Запоріжжі.

Наведені обставини у своїй сукупності ставлять під сумнів можливість проведення належного контролю за процесуальною поведінкою ОСОБА_9 . Обставини та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , також вказують на те, що більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти заявленим ризикам, які є реальними, і слідчий суддя правильно виснував це у своєму рішенні та обґрунтовано застосував стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо особи підозрюваного фактично характеризують його в соціально-побутовому плані, проте не зменшують доведених ризиків у кримінальному провадженні, а тому не можуть бути визначальними при вирішенні питання про застосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження.

Інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.

З огляду на викладене вище, законних підстав для скасування ухвали слідчого судді з викладених в апеляційній скарзі доводів захисника апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді