Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/546/2025 Справа № 641/6688/17
УХВАЛА
06 листопада 2025 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,
захисника (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_9 ,
представника потерпілого - Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» (в режимі відеоконференції) ОСОБА_10 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з вищою освітою, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що у період березня - червня 2010 року «Особа 1» (далі «Особа 1»), матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, будучи відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 539-р від 17.03.2010, наказу Міністра промислової політики України № 120к від 26.03.2010, службовою особою - заступником Міністра промислової політики України - головою Агентства з питань оборонно-промислового комплексу, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти власності з використанням наданих йому службових повноважень за наступних обставин.
У період з березня 2010 року по 22.06.2010 під час проведення Казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» процедури закупівлі товарів за державні кошти ОСОБА_8 , «Особа 1» та «Особа 2» (далі «Особа 2»), матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою умисно заволоділи державними коштами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах.
Так, згідно статті 10 Закону України «Про державну службу» основними обов`язками державних службовців є, в тому числі, додержання Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосереднє виконання покладених на них службових обов?язків, сумлінне виконання своїх службових обов`язків.
Відповідно до статті 4 Положення про Агентство з питань оборонно- промислового комплексу (далі Агентство), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 27.08.2008 Агентство бере участь, в тому числі, у організації виготовлення та випробування озброєння, військової та спеціальної техніки, зокрема в рамках міжнародних договорів, розробленні та здійсненні заходів щодо захисту інтересів держави під час зовнішньоекономічної діяльності, пов`язаної з міжнародною передачею товарів військового призначення та подвійного використання, підприємствами, установами і організаціями оборонно-промислового комплексу, які належать до сфери управління Міністерства промислової політики України, здійсненні заходів з підвищення ефективності використання і розвитку експортного потенціалу підприємства військово-промислового комплексу, забезпечення ефективного використання виробничого потенціалу оборонно-промислового комплексу. Агентство має право перевіряти стан дотримання на підприємствах, які належать до сфери управління Мінпромполітики, законодавства з питань, що належать до компетенції Агентства, голова Агентства несе персональну відповідальність перед Кабінетом Міністрів України за виконання покладених на Агентство завдань, підписує накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує контроль за їх виконанням.
Статутом Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» встановлено, що вказане підприємство належить до сфери управління Міністерства промислової політики України.
Відповідно до пункту 8 статті 77 Господарського кодексу України порядок розподілу та використання прибутку (доходу) казенного підприємства визначається фінансовим планом, який затверджується у порядку, встановленому статтею 75 цього Кодексу для державних комерційних підприємств.
У березні 2010 року генеральний конструктор Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» ОСОБА_11 під час засідання у Агентстві з питань оборонно-промислового комплексу Міністерства промислової політики України за адресою: місто Київ, вулиця Сурикова, будинок № 3, повідомив голові вказаної установи «Особа 1» про потребу Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» у придбанні нового обладнання з метою забезпечення своєчасного виконання зобов?язань по контракту з поставки БТР-4Е у кількості 420 штук до Міністерства оборони Іраку, укладеному між останнім та Державним підприємством «Прогрес».
Потребу казенного підприємства у придбанні додаткового обладнання з метою своєчасного виконання зобов`язань за міжнародним контрактом з Міністерством оборони Іраку, намір керівництва казенного підприємства здійснити закупівлю обладнання за державні кошти та витратити останні на його оплату, «Особа 1» вирішив використати для особистого збагачення та розробив злочинний план, спрямований на заволодіння грошовими коштами цього підприємства з використанням всупереч інтересам служби свого службового становища та службової залежності від нього, підконтрольності йому головного конструктора Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з Машинобудування імені Морозова» ОСОБА_11 .
На себе «Особа 1» поклав функцію організатора, об`єднуючого інших співучасників на вчинення незаконного заволодіння грошовими коштами Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» та координуючого їх дії під час цього, шляхом розробки плану дій, залучення до його виконання інших співучасників - синів ОСОБА_8 та «Особа 2», розподілу між співучасниками обов`язків, а також функцію виконавця, до обов`язків якого входило з використанням наданих йому службових повноважень заступника Міністра промислової політики України - голови Агентства з питань обороно-промислового комплексу та підконтрольності йому головного конструктора Казенного підприємства «Харківське машинобудування імені Морозова» ОСОБА_11 , примусити останнього підписати контракт на поставку нового обладнання саме з підконтрольною йому компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», перерахувати за цим контрактом на її банківській рахунок державні грошові кошти та не поставляти нове обладнання Казенному підприємству «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова».
Згідно злочинного плану незаконного заволодіння грошовими коштами Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро машинобудування імені Морозова», розробленого «Особа 1», з метою полегшення вчинення вказаного кримінального правопорушення і його маскування під виглядом законної господарської діяльності, приховання грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, ним було прийнято рішення використати підконтрольну йому іноземну компанію «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», зареєстровану у місті Цюріх Щвейцарської Конфедерації та головним розпорядником якої був його син ОСОБА_8 і досягнути підписання керівництвом Казенного підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» контракту на поставку устаткування саме з цією компанією, перерахування державних коштів в якості оплати поставки на її рахунок та не постачати устаткування, про що повідомив залученим до виконання злочинного плану синам ОСОБА_8 та «Особа 2».
У червні 2010 року (більш точну дату не встановлено) у місті «Особа 1» повідомив решті співучасників про спільний план з заволодіння державними коштами Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» шляхом підписання контракту на поставку обладнання саме з підконтрольною компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», перерахування за цим контрактом Казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» грошових коштів на банківський рахунок підконтрольного іноземного підприємства та не виконання зобов`язань з поставки обладнання, попросив прийняти участь y його реалізації та отримав їх згоду. З метою реалізації спільного плану «Особа 1», виконуючи функцію організатора, чітко визначив роль кожного учасника групи щодо виконання спільного злочинного плану.
На активного співвиконавця «Особа 2», «Особа 1» поклав функції щодо приготування для підписання проекту контракту на поставку обладнання між компанією «NOR1S GROUP (SWITZERLAND) AG» та казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова», а також підписання цього контракту від імені директора компанії «NORІS GROUP (SWITZERLAND) AG» Лії Хааг, доставляння контракту особисто директору казенного підприємства ОСОБА_11 для підписання від імені казенного підприємства та контроль перерахування підприємством грошових коштів на банківський рахунок компанії «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG».
ОСОБА_8 , згідно розподілу ролей, забезпечував можливість використання іншим учасникам іноземної компанії «NОRIS GROUP (SWITZERLAND) AG» під час підписання контракту на поставку обладнання між компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» та казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова», а саме використання назви компанії, даних про місцезнаходження та директора компанії, номера банківського рахунку для складання тексту контракту, використання печатки компанії для посвідчення контракту та використання банківського рахунку компанії для зарахування на нього грошових коштів з банківського рахунку Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова», а також забезпечував шляхом контролю адміністративно - господарської діяльності «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», розпорядження коштами банківського рахунку компанії після зарахування на нього коштів з банківського рахунку казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» на виконання вищевказаного контракту, що давало можливість використання грошових коштів, здобутих в результаті реалізації злочинного плану «Особа 1»., на їх розсуд.
19-20 червня 2010 року, перебуваючи у місті Києві, «Особа 1», будучи заступником Міністра промислової політики України Головою Агентства з питань оборонно-промислового комплексу, являючись службовою особою, яка відповідно до статті 10 Закону України «Про державну службу» зобов`язана додержуватися Конституції України та інших актів законодавства України, забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосередньо сумлінно виконувати покладені на нього службові обов`язки, і відповідно до статті 7 Положення про Агентство з питань оборонно-промислового комплексу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 793 від № 27.08.2008 несе персональну відповідальність перед Кабінетом Міністрів України за виконання покладених на Агентство завдань, підписує накази організаційно-розпорядчого характеру, організує контроль за їх виконанням, діючи на виконання зазначеного вище злочинного плану, з корисливих мотивів, умисно, використовуючи своє службове становище, надані службові повноваження всупереч інтересам служби та в порушення вимог пункту 8 статті 77 Господарського кодексу України, відповідно до якого порядок розподілу та використання прибутку (доходу) казенного підприємства визначається фінансовим планом, за відсутності у фінансовому плані Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» на 2010 рік передбачення розходів на придбання основних засобів, та в порушення вимог статті 3 Положення про Агентство з питань оборонно-промислового комплексу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 27.08.2008, згідно яких Агентство бере участь, в тому числі, в організації виготовлення та випробування озброєння, військової та спеціальної техніки, зокрема в рамках міжнародних договорів, розробленні та здійсненні заходів щодо захисту інтересів держави під час зовнішньоекономічної діяльності, пов`язаної з міжнародною передачею товарів військового призначення та подвійного використання, підприємствами, установами і організаціями оборонно-промислового комплексу, які належать до сфери управління Мінпромполітики, здійсненні заходів з підвищення ефективності використання і розвитку експортного потенціалу підприємств військово-промислового комплексу, забезпечує ефективне використання виробничого потенціалу оборонно-промислового комплексу, Агентство має право перевіряти стан дотримання на підприємствах, які належать до сфер управління Мінпромполітики, законодавства з питань, що належить до компетенції Агентства та навмисно самоусунувшись від виконання зазначених завдань Агентства, зателефонував головному конструктору вказаного казенного підприємства ОСОБА_11 , не обізнаному про злочинні наміри «Особа 1», та запропонував йому укласти міжнародний контракт на поставку нового обладнання з компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG». «Особа 1» запевнив ОСОБА_11 в тому, що діяльність вказаної компанії ним контролюється та виступив гарантом виконання компанією зобов`язань з поставки обладнання у найкоротший час.
Продовжуючи дії, спрямовані на заволодіння державними коштами Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова», з метою забезпечення підписання головним конструктором вказаного казенного підприємства ОСОБА_11 контракту на поставку обладнання з компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», 21.06.2010 приблизно о 8 годині, знаходячись у тому ж місці, «Особа 1» повторно зателефонував головному конструктору вказаного казенного підприємства ОСОБА_11 , не обізнаному про злочинні наміри «Особа 1» та повідомив йому про те, що «Особа 2» чекає його біля в`їзду на територію Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» для зустрічі з приводу підписання контракту на поставку обладнання з компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG».
«Особа 2» на виконання своєї частини спільного злочинного плану з метою надання для підписання проекту контракту на поставку обладнання з компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» головному конструктору казенного підприємства ОСОБА_11 , будучи скоординованим «Особа 1» щодо місця та часу зустрічі з останнім, 21.06.2010 приблизно о 09 годині прибув до в`їзду на територію Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, будинок 126, де зустрівся з ОСОБА_11 . Під час зустрічі, на яку ОСОБА_11 запросив свого знайомого, заступника директора Концерну «Бронетехніка України» ОСОБА_12 та доручив останньому поселити «Особа 2» в готелі в місті Харкові та отримати у нього контракт на поставку обладнання з компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», передати його у приймальню Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова».
Виконуючи покладену «Особа 1» функцію щодо надання головному конструктору казенного підприємства ОСОБА_11 для підписання проекту контракту на поставку обладнання зкомпанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», діючи з метою незаконного заволодіння грошовими коштами Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова», «Особа 2», того ж дня приблизно після 18 год. 34 хв., знаходячись у кімнаті № 805 готелю «Чичиков» за адресою: місто Харків, вулиця Гоголя, будинок № 6/8, підписав від імені члена ради директорів компанії «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» Лії Хааг контракт № 210610-ХКБМ від 21.06.2010 між компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» та Казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» та завірив виконаний ним підпис відбитком печатки компанії «NORIS GROUP(SWITZERLAND) AG».
Після підписання вказаного контракту, «Особа 2» передав його ОСОБА_12 , який не був обізнаний про злочинний намір «Особа 1», «Особа 2» та ОСОБА_8 , з метою подальшої його передачі до приймальні Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро змашинобудування імені Морозова», чим фактично використав, шляхом надання, підписаний контракт як засіб для незаконного заволодіння грошовими коштами Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова».
Вказаний контракт на прохання «Особа 2» було передано ОСОБА_12 до приймальні Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова», де отримано секретарем головного конструктора цього підприємства ОСОБА_13 , не обізнаною про злочинний намір «Особа 1», «Особа 2» та ОСОБА_8 , та у подальшому від імені Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» було підписано ОСОБА_11 .
Предметом контракту виступало обладнання агрегатний станок з поворотним столом Hidromat НВ 32/16 виробництва фірми Pfiffner (Швейцарська конфедерація) та токарно-фрезерувальний центр Мazak QT Nexus 250 MSY 2 (Японія), яке Казенне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» придбавало у іноземної компанії «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» за ціною контракту, яка склала 3 000 000 доларів США. Відповідно до умов контракту фактична відправка товару повинна здійснитися протягом 90 календарних днів з часу отримання продавцем, компанією «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» 50 відсотків передоплати, тобто 1 500 000 доларів США.
Виконуючи покладену «Особа 1» функцію щодо контролю зарахування грошових коштів Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» на банківський рахунок компанії «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», на виконання вказівок останнього, діючи з метою заволодіння ними, «Особа 2», вранці 22.06.2010, знаходячись у місті Харкові, зателефонував ОСОБА_12 щодо підписання ОСОБА_11 вказаного контракту та виконання оплати за контрактом, звернувся до ОСОБА_12 з вимогою про надання документального підтвердження здійснення перерахування Казенним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» грошових коштів на банківський рахунок компанії «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG», на що отримав пропозицію ОСОБА_12 отримати такі документи у приміщенні банку.
Продовжуючи реалізацію злочинного плану та дотримуючись вказівок «Особа 1», того ж дня приблизно о 12.00 «Особа 2», знаходячись у приміщенні Акціонерного товариства Банк «Меркурій» за адресою: місто Харків, вулиця Петровського, будинок № 23, від невстановленого працівника зазначеного банку отримав платіжне доручення Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» № 15 від 22.06.2010.
Відповідно до нього Казенне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» згідно контракту № 210610-ХКБМ від 21.06.2010 перерахувало на банківський рахунок компанії «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» № НОМЕР_1 , відкритий у банку «EFG Bank» у місті Цюрих Швейдарськоі конфедерації, власником та головним розпорядником якої був ОСОБА_8 , грошові кошти в розмірі 1 500 000 доларів США, що еквівалентно 11 800 000 грн.
Обладнання на адресу казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» відповідно до умов договору не поставлено, грошові кошти казенному підприємству «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені Морозова» не повернуто, компанія «NORIS GROUP (SWITZERLAND) AG» станом на теперішній час перебуває у стадії ліквідації.
Таким чином, в результаті вчинення вказаних дій, які організовувались та координувались «Особа 1», група у складі «Особа 1», «Особа 2» та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою заволоділа чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, грошовими коштами в особливо великому розмірі сумі 1 500 000 доларів США, що по курсу становить 11 800 000 гривень та використала їх на свій розсуд.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України (березень-червень 2010 року згідно із обвинувальним актом) минуло більше ніж п`ятнадцять років. Окрім того, просив скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 , а також скасувати арешти, накладені на його майно.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 вважала за можливе задовольнити клопотання захисника обвинуваченого та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого та арешти, накладені на його майно, оскільки дійсно на день розгляду справи минув встановлений законом строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Представник потерпілого Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», ОСОБА_10 , проти задоволення клопотання заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні і продовжити судовий розгляд в загальному порядку у повному обсязі.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу (п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України).
Згідно із вимогами ч.ч. 1 і 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення особливо тяжкого злочину, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна (закон у редакції станом на дату вчинення інкримінованого кримінального правопорушення).
За змістом обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, було вчинено у період з березня по червень 2010 року, з дати його вчинення минуло більше п`ятнадцяти років.
Постановою від 17.02.2014 за цим кримінальним провадженням підозрюваного ОСОБА_8 було оголошено у міжнародний розшук.
З 25.06.2020 обвинувачений з`являвся у судові засідання, від суду не ухилявся.
Даних про те, що в зазначений строк ОСОБА_8 вчинив нове кримінальне правопорушення матеріали кримінального провадження не містять.
Надаючи оцінку зазначеним обставинам, колегія суддів зауважує, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.
Оскільки за змістом обвинувального акту з дати вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення - злочину минуло більше ніж п`ятнадцять років, застосуванню підлягають положення частини 2 статті 49 КК України, згідно із якими особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Підстави для застосування положень третьої-шостої частин статті 49 КК України щодо ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні відсутні.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22).
Відтак, на цей час, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчився, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.
Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав останнього, що є недопустимим.
Обвинуваченому ОСОБА_8 суд роз`яснив суть обвинувачення, та те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі на підставі ч. 1 ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, як це передбачено ст. 285 КПК України. Обвинувачений суду пояснив, що не заперечує проти закриття провадження, також розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.
Учасникам провадження зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження у справі.
За правилами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Приписами ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному/обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри/обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний/обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій у п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода підозрюваного, обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність лише цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Як і не передбачено можливості суду відмовити у задоволенні відповідного клопотання лише з тих підстав, що проти цього заперечує потерпілий.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Щодо пред`явленого потерпілим Державним підприємством «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» цивільного позову до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову чи відмову у ньому може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку, винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і під час розгляду в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачу їх право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлений потерпілим цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 100, 284, 285-288, 372, 376 КПК України, колегія суддів
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.
Цивільний позов Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду.
Роз`яснити Державному підприємству «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» право пред`явити позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, у порядку цивільного судочинства.
Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2014, справа № 757/3522/14-к, а саме на: автомобіль марки «HAMMER Н3», д.н.з. НОМЕР_2 .
Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2014, справа №757/3818/14-к, а саме на: нежитлові будівлі Дитячого лікувально-оздоровчого комплексу «Смерічка» за адресою: Івано-Франківська обл., Косівський район, с. Люча, просілок Нижній Рушір, будинок №50; нежитлове приміщення, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 готельного корпусу котеджного типу №2, розташований за адресою: м. Севастополь, вул. Льотчиків, 11/2-2 .
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Слобідський районний суд міста Харкова.

Повний тест ухвали оголошений 06.11.2025 о 16:00 год.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3