Номер провадження: 11-сс/813/2077/25
Справа № 501/4036/25 1-кс/501/862/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 07.10.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою від 31.08.2025 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки у поданій ОСОБА_5 заяві від 31.08.2025 року, викладені обставини за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки це повідомлення не містить фактичних даних на підтвердження того, що мала місце подія злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу та інших обставин, в розумінні ст.11 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, заявниця ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та зобов`язати уповноважених осіб внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 31.08.2025 року.

В обґрунтування вимог скарги заявниця вказує, що ухвала як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального законодавства.

Заявниця вважає, що подана нею заява містить достатньо даних, які свідчать про можливе вчинення злочинів: незаконне позбавлення волі (ст.146 КК України); катування або жорстоке поводження (ст.127 КК України); ненадання медичної допомоги (ст.139 КК України), однак уповноваженими особами відділення поліції відомості за її заявою про злочин до ЄРДР безпідставно не внесені.

Заявниця та прокурор, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилися. При цьому, заявниця в апеляційній скарзі просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Прокурор подав до апеляційного суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та за з використанням сервісу «Електронний суд» за його участю з використанням власних технічних засобів. Однак, відео конференційний зв`язок із прокурором із технічних причин налагодити не надалось можливим.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405, 422 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі апелянт вказує про вимогу скасування ухвали слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 10.10.2025 року, однак фактично оскаржує та долучає копію ухвали слідчого судді від 07.10.2025 року.

Із матеріалів судової справи вбачається, резолютивна частина ухвали та її повний текст датовані 07.10.2025 року. Повний текст ухвали внесений до АСДС «Д-3» 10.10.2025 року.

За таких обставин, колегією суддів встановлено, що правильною датою ухвали слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області є 07.10.2025 року, законність якої і перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст.2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

З оскарженої ухвали та матеріалів судової справи вбачається, що 01.09.2025 року ОСОБА_5 в інтересах сина ОСОБА_6 через відділення «Укрпошти» направила до відділу поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області (в заяві зазначена назва установи Чорноморське відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області) заяву від 31.08.2025 року про вчинення злочину, в якій просила внести відомості до ЄРДР з двох підстав: 1) підробки документів; 2) незаконної мобілізації її сина ОСОБА_6 (а.с.5).

Відповідно до трекінгу поштового відправлення вказану кореспонденцію адресатом було отримано 10.09.2025 року. Однак, відомості за заявою до ЄРДР внесені не були.

12.09.2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 подала до Чорноморського міського суду Одеської області скаргу, в якій просила зобов`язати уповноважених осіб Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за її заявою від 31.08.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, розпочати досудове розслідування та надати їй витяг з ЄРДР.

07.10.2025 року оскарженою ухвалою слідчого судді залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 .

При розгляді вказаної скарги, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 звернулася до відділу поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області із повідомленням про незаконне утримання її сина у приміщенні ВЛК.

При прийнятті рішення слідчим суддею звернуто увагу, що Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації, тому, з огляду на викладене, призов громадян на військову службу під час мобілізації є обов`язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Всі військовозобов`язані чоловіки до 60 років станом до 18.07.2024 року повинні були оновити свої дані згідно вказаного вище закону, що відповідно до норм діючого законодавства слугує підставою для перевірки документів та здійснення адміністративного затримання у передбачених законом випадках.

Законом України від 11.04.2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» статтю 24 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено частиною п`ятою, згідно з якою за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що повідомлення, яке подано заявницею про вчинення кримінального правопорушення (пояснення, та талон про прийняття заяви) носить узагальнений характер, а обставини, викладені у ній, зводяться до незгоди із діями працівників ТЦК та СП, які у період введеного в Україні воєнного стану мають повноваження на виконання обов`язків по мобілізації військовозобов`язаних, здійснення заходів, спрямовані на виявлення призовників, резервістів, які порушують правила військового обліку; мобілізаційним процесом.

Слідчий суддя встановив, що жодних конкретних відомостей, які могли б бути перевірені в ході досудового розслідування, повідомлення не містить. Наведені у повідомленні та скарзі доводи не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення кримінальних правопорушень.

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого скарга на дії працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подається до вищого органу в порядку підпорядкованості, а в разі незгоди з рішенням вищого органу до суду в порядку адміністративного судочинства.

Також, слідчий суддя зазначив, що чинним законодавством передбачено підстави для відстрочки від призову на військову службу, звільнення, а також можливість оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності уповноважених суб`єктів у порядку адміністративного судочинства.

Окрім цього, листом начальника СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області від 07.10.2025 року, слідчого суддю було повідомлено, що до вказаного відділу поліції надійшла заява ОСОБА_5 щодо можливих протиправних дій відносно її сина ОСОБА_6 . Зазначена заява зареєстрована до ІТС ІПНП (журнал єдиного обліку) та розпочато її розгляд. На момент надходження заяви підстав для внесення відомостей до ЄРДР відповідно до вимог ст.214 КПК не було (а.с.29-30).

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення ОСОБА_5 не містить фактичних даних на підтвердження того, що було подано саме повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини вчинення злочину в розумінні ст. 11 КК України, відповідно до якої злочином є передбачене Кримінального кодексу України суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Слідчим суддею встановлено, що зі змісту заяви скаржниці до ВП про вчинення кримінальних правопорушень та з наявних матеріалів не вбачається достатніх об`єктивних вагомих обставин вчинення будь-яких кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що в скарзі заявниці ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого не вбачається обставин, які могли б свідчити про вчинення відповідних кримінальних правопорушень, в розумінні ч.1 ст.11 КК України, за тим складом кримінального правопорушення, про який вказує в заяві, а саме щодо підробки документів та незаконної мобілізації ОСОБА_6 , на чому наполягає апелянт, тим паче з урахуванням воєнного стану в країні, проведенням мобілізації громадян, їх призовом на військову службу.

Доводи заявниці про те, що її заява містить достатні відомості про можливе вчинення злочинів: незаконне позбавлення волі (ст.146 КК України), катування або жорстоке поводження (ст.127 КК України), ненадання медичної допомоги (ст.139 КК України), є безпідставними, оскільки відповідно до прохальної частини її заяви остання просила внести відомості до ЄРДР лише за підробку документів та незаконну мобілізацію ОСОБА_6 . Відомості про вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень заявниця до ЄРДР не просила внести.

Колегія суддів звертає увагу, що кримінально процесуальним законом встановлено певний порядок у разі вчинення дій чи бездіяльності слідчим, дізнавачем чи прокурором на досудовому розслідуванні, зокрема бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що передбачено ч.1 ст.303 КПК.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що заявниця ОСОБА_5 в судове засідання апеляційного суду для розгляду її скарги не з`явилася, додаткових пояснень щодо тверджень, викладених в її заяві, суду не надала.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя в межах доводів щодо певних обставин, які відображені у скарзі ОСОБА_5 , повно і об`єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків слідчого судді не спростовують, а фактично зводяться лише до констатування існування незгоди заявниці, з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За наведених обставин, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта про існування факту незаконної бездіяльності уповноважених осіб ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за заявою ОСОБА_5 від 31.08.2025 року, яка була зареєстрована 10.09.2025 року, є необґрунтованими та безпідставними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області від 07.10.2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою від 31.08.2025 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4