У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 4 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001070 від 12.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий 4 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на мобільний телефон TECNO SPARK Go 1, модель TECNO KL4, 1 IMEI НОМЕР_1 2 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 та банківську картку А банку НОМЕР_9, CVV: НОМЕР_4 які належать громадянину України ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001070 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2025, за ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в якому громадянин України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_5 , уродженць Хмельницької обл., який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється: у державній зраді, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності України: наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, способом та часі, але не пізніше 18.09.2025 за месенджера «Telegram», з використанням свого облікового запису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10» нік-неймом «ІНФОРМАЦІЯ_8» з id НОМЕР_8 познайомився та розпочав спілкування з представником іноземної держави, співробітником Головного управління Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - ОСОБА_6 ).

Розуміючи вищевказані обставини, 18.09.2025, громадянин України ОСОБА_5 діючи умисно, перебуваючи у м. Києві, більш точна адреса не встановлена, у невстановлений досудовим розслідуванні спосіб, з корисливих мотивів, направлених на шкоду обороноздатності України, продовжив спілкування в месенджері «Telegram» та за грошову винагороду погодився надавати допомогу представнику іноземної держави - співробітнику Головного управління Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовує профіль в месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_7 » нік-неймом « ІНФОРМАЦІЯ_3 » що зареєстрований за номером мобільного телефону « НОМЕР_6 » в проведенні підривної діяльності проти України.

При, цьому громадянин України ОСОБА_5 усвідомлював, що передана ним інформація буде використана представниками іноземної держави на шкоду обороноздатності України та в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 18.09.2025 ОСОБА_5 перебуваючи у м. Київ, більш точне місце та спосіб не встановлені, приблизно о 14 год. 11 хв. здійснив фото військового об`єкта та використовуючи свій обліковий запис«ІНФОРМАЦІЯ_10» нік-неймом « ОСОБА_8 » з id НОМЕР_8 у месенджері «Telegram», діючи умисно, на виконання раніше наданої представнику іноземної держави обумовленої домовленості, з корисливих мотивів, направлених на шкоду обороноздатності України, надіслав інформацію ОСОБА_6 на його обліковий запис під назвою « ОСОБА_7 » нік-неймом « ОСОБА_9 » у месенджері «Telegram», шляхом відправлення фото, аудіо та відео файлових повідомлень, в яких надав інформацію про розташування військового об`єкта - місце розташування військовослужбовців військової частини НОМЕР_7 Державної прикордонної служби України, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за що отримав грошову винагороду.

Передача вищевказаної інформації про переміщення та розміщення підрозділів Сил оборони України в умовах дії воєнного стану представникам іноземної держави - Російської Федерації становить реальну загрозу Національній безпеці України, зокрема обороноздатності держави, а саме створює загрозу ураження особового складу, військової техніки збройних формувань України, а також зриву проведення військових операцій. Зазначена інформація не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Крім того, 12.11.2025 ОСОБА_5 перебуваючи у м. Києві за адресою: вул. Гната Хоткевича, 20, о 12 год. 06 хв, використовуючи власний мобільний телефон TECNO SPARK Go 1, модель TECNO KL4, 1 IMEI НОМЕР_1 2 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 з обліковим записом « ОСОБА_10 » нік-неймом « ОСОБА_8 » з id НОМЕР_8 у месенджері «Telegram», діючи умисно, на виконання раніше наданої представнику іноземної держави обумовленої домовленості, з корисливих мотивів, направлених на шкоду обороноздатності України, надіслав інформацію ОСОБА_6 на його обліковий запис під назвою « ОСОБА_7 » нік-неймом « ОСОБА_9 » у месенджері «Telegram», шляхом відправлення відео файлових повідомлень, в яких надав інформацію про розташування об`єкта критичної інфраструктури - місце розташування Дарницької ТЕЦ, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, за грошову винагороду.

Надалі, о 14 год. 10 хв. громадянина України ОСОБА_5 затримано співробітниками СБ України, чим припинено протиправну діяльність спрямовану на завдання шкоди обороноздатності України, а саме у наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 підозрюється у державній зраді, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності України: наданні представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

12.11.2025 під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: мобільний телефон TECNO SPARK Go 1, модель TECNO KL4, 1 IMEI НОМЕР_1 2 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 та банківську картку А банку НОМЕР_9, CVV: НОМЕР_4 які належать громадянину України ОСОБА_5

12.11.2025 вказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Власник майна подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001070 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.09.2025, за ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

12.11.2025 під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: мобільний телефон TECNO SPARK Go 1, модель TECNO KL4, 1 IMEI НОМЕР_1 2 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 та банківську картку А банку НОМЕР_9, CVV: НОМЕР_4 які належать громадянину України ОСОБА_5 .

12.11.2025 громадянин України ОСОБА_5 був затриманий органом досудового розслідування, в порядку ст. 208 КПК України.

12.11.2025 вказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0001070.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого 4 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001070 від 12.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене згідно протоколу огляду місця події від 12.11.2025, а саме на мобільний телефон TECNO SPARK Go 1, модель TECNO KL4, 1 IMEI НОМЕР_1 2 IMEI НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 та банківську картку А банку НОМЕР_9, CVV: НОМЕР_4 які належать громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1