Справа № 204/6503/24
Провадження № 1-кп/204/557/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра кримінальні провадження: № 0000656 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 липня 2024 року та № 0000575 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . В обґрунтування свого клопотання зазначила, що в ході досудового розслідування ОСОБА_3 достовірно знаючи, що йому потрібно з`явитись для проведення слідчих дій та і не з`явився. При цьому, обвинувачений неодноразово викликався за допомогою засобів мобільного зв`язку, однак достовірно знаючи, що йому потрібно з`явитись до СВ ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області для проведення слідчих дій, останній не з`явився та почав переховуватись вір органів досудового розслідування. За місцем свого постійного мешкання ОСОБА_3 не проживав. У зв`язку із вказаними обставинами до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, 28 серпня 2024 року досудове розслідування по кримінальному провадженню було зупинено та ОСОБА_3 оголошено у розшук. Таким чином, є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від суду. Крім цього, ОСОБА_3 постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховуватися останнім від суду. Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 у зв`язку із ознайомленням із матеріалами кримінального провадження, йому відомі місця проживання потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, останній може вдатися до дій які будуть направлені на залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 офіційного місця роботи не має, постійного місця мешкання не має, нерухомого майна не має. Крім цього, відносно обвинуваченого в провадженні суду наявні обвинувальні акти за вчинення кримінальних правопорушень, що в свою чергу свідчить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що ризику впливу на потерпілих та свідків не існує, оскільки всі потерпілі та свідки вже були допитані судом. Обвинувачений ОСОБА_3 не має на меті переховуватись від суду, оскільки він свою провину у вчиненні вказаного кримінального провадження визнає у повному обсязі, а тому відсутній ризик можливого переховування. Про відсутність ризику можливого повторного вчинення кримінального правопорушення свідчить те, що її довіритель в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу має на меті працевлаштуватися, оскільки у нього є батьки, які є інвалідами та які потребують його допомоги. Просила змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторонни кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК України).

Судом встановлено, що ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 11 липня 2025 року було продовжено ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08 вересня 2025 року.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчинити дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Крім цього, судом також й береться до уваги той факт, що обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування у зв`язку із його переховуванням було оголошено у розшук.

Крім того, в провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебувають провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , які останнім були вчинені до даного кримінального правопорушення та провадження у яких у зв`язку із переховуванням ОСОБА_3 від суду були зупинені, а обвинуваченого ОСОБА_3 було оголошено у розшук.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи, з 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, а тому у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має жодного підтвердженого джерела доходу, а тому може вдатися до дій щодо виїзду з території України задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить й те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебувають кримінальні провадження де останній обвинувачується у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, та враховуючи те, що ОСОБА_3 , будучи обізнаним про наявність вказаних кримінальних проваджень належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності, не має офіційного джерела доходу, може повторно вчиняти кримінальні правопорушення задля забезпечення своєї життєдіяльності, а тому на даний час існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що ж стосується наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого незаконного впливу з боку обвинуваченого як на потерпілих, так і на свідків, суд зазначає, що вказаний ризик втратив свою актуальність, оскільки під час судового розгляду вже були допитані як потерпілі, так і свідки.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Що стосується посилання сторони захисту на необхідність врахування факту наявності захворювання у батька обвинуваченого, то вказане приймається судом до уваги, однак жодним чином не зменшує наявності вказаних ризиків до такого ступеню, який би міг свідчити про їх усунення.

Тому ризики передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу і продовження існування ризиків, а тому обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 26 жовтня 2025 року включно.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_3 встановленої застави у розмірі 242 240,00 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 26 жовтня 2025 року, виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований або проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі маються.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в доход держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1