Провадження № 1-кп/211/2041/25
У Х В А Л А

10 листопада 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 05.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 05.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 15 годину 00 хвилин 10 листопада 2025 року.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Метою продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Наявність ризику, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком до семи років. Крім того, ОСОБА_4 неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку не має, що фактично свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, у разі доведення вини ОСОБА_4 , останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадження, підтверджується тим, що оперативний покупець ОСОБА_6 звернувся до слідчого у вказаному кримінальному провадженні із заявою про застосування до нього заходів безпеки, оскільки він побоюється за своє здоров`я, на яке може посягнути обвинувачений, його друзі або члени сім`ї. Крім того, свідки у вказаному кримінальному провадженні ще не були допитані судом, а отже обвинувачений може здійснити спробу незаконно впливати на свідків з метою надання ними завідомо неправдивих показань.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Крім того, обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності, як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчиняти інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, займався збутом бойових припасів, що може вливати на його поведінку серед цивільного населення. Має навички поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, можливості отримання вищевказаних предметів та будучі особою, що не отримує постійного доходу, може знов вчинити злочин, пов`язаний із збутом бойових припасів або вогнепальної зброї.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні віднесли вирішення цього питання на розсуд суду.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Суд встановив, що 12 вересня 2025 року, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 13 вересня 2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10.11.2025 року.

Судом встановлено, що 04.11.2025 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 (а.с. 43 протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року призначено підготовче судове засідання на 15 годину 00 хвилин 10 листопада 2025 року (а.с. 44).

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду. Також, враховуючи тяжкість пред`явленого йому обвинувачення та стадію судового провадження, коли судовий розгляд по справі не розпочато, свідки сторони обвинувачення не допитані судом, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_4 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Суд уважає, що прокурором у підготовчому судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, обвинувачений перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме «вчиняти інші кримінальні правопорушення» підтверджується тим, що обвинувачений вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично нехтуючи покладеними на нього обов`язками згідно статуту Збройних Сил України тим самим вставши на злочинний шлях, може вчинити інші злочини, в тому числи військові, зокрема передбачені ст. 407 КК України (Самовільне залишення військової частини або місця служби) ст. 402 КК України (Непокора), та ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»), враховуючи те, що підозрюваному загрожує покарання до 8 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину.

Суд уважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує продовження тримання обвинуваченого під вартою і у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли докази судом не досліджені, підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і домашній арешт, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-194, 196, 198, 199, 318, 331, 336, 350, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 08 січня 2026 року.

Утримувати ОСОБА_4 на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_1 .

У підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 від 05.03.2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України оголосити перерву до 10 години 00 хвилин 09 грудня 2025 року.

У підготовче судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Підготовче судове засідання проводити в режимі відеоконференції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений та оголошений 11.11.2025 року об 11 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1