Справа № 138/1012/25
Провадження №11-кп/801/1134/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за клопотанням клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ), який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.10.2025, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 15 грудня 2025 року -

встановив:

Прокурор Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_11 07.10.2025 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 КК України.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.10.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 15 грудня 2025 року.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя вказав, що враховуючи відсутність доказів про те, що з часу обрання запобіжного заходу деякі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, суд дійшов до переконання про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з огляду на положення ч. 6 ст. 176, абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.10.2025 та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку підозрюваного, стороною обвинувачення сфальсифіковані усі докази по справі, а суд першої інстанції перешкоджає стороні захисту в доведенні цього.

В суді першої інстанції був залучений перекладач ОСОБА_12 , на запитання головуючого судді про необхідність залучення перекладача в суді апеляційної інстанції обвинувачений вказав, що ніколи не користувався послугами перекладача, відсутність перекладача при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого не буде порушенням його права на захист.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, зазначив, що вимога щодо закриття кримінального провадження є необґрунтованою, тому в цій частині заперечує проти закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до нього особисте зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, оглянувши матеріали клопотання в кримінальному провадженні № 0000209 внесеному до ЄРДР 08.09.2023, матеріали судового провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки слідчого судді про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.10.2024 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.12.2024, 17.01.2025, 12.03.2025. Ухвалами Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.04.2025, 13.06.2025 та 11.08.2025 продовжено ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема востаннє до 17.10.2025.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст. ст. 184, 199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 113 КК України;

- відповідно до ст. 12 КК України злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , передбачені ч. 2 ст. 113 КК України є особливо тяжкими, а саме вчинення з метою ослаблення держави вибуху та інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єкту (дорожнього полотна залізної дороги в районі 5 пікету 99 кілометру перегону Липкани-Ларга Львівської філії Укрзалізниці поблизу селища Кельменці Дністровського району Чернівецької області, який має важливе народногосподарське та оборонне значення, вчиненого в умовах воєнного стану.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, останній є громадянином Республіки Молдова та має можливість покинути територію України та переховуватись на території Республіки Молдова. Також судом враховано, що обвинувачений будучи упродовж дії воєнного стану в Україні засудженим за ст. 332 КК України, хоча штраф зі слів останнього за вчинення кримінального правопорушення він і сплатив, знову обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кількох однотипних між собою особливо тяжких злочинів в нашій державі.

Зважаючи на обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, (ч. 2 ст. 113 КК України), за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів спрямованих на підрив обороноздатності держави та проти національної безпеки України, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України, приписи ч. 6 ст. 176 КПК, ч. 4 ст.183 КПК суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати зазначені в ухвалі ризики, і що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Апеляційна скарга не містить доводів , які давали б суду підстави застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на стадії вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даній стадії судового розгляду апеляційний суд не може оцінювати докази в даному кримінальному провадженні з точки зору їх належності, достатності та допустимості, а тому зазначені доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно сфальсифікованих доказів суд апеляційної інстанції відхиляє.

Крім того, судовий розгляд кримінального провадження на час розгляду клопотання триває суді першої інстанції, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.10.2025, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 15 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4