Провадження № 1-кп/211/2041/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження №1-кп/211/2041/25 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Благодатне, Арбузинського району, Миколаївської області, громадянство України, освіта середньо-спеціальна, неодружений, військовослужбовець військової служби за контрактом, солдат військової частини НОМЕР_1 , раніше судимий:

1. 26.06.2014 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 289, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на два роки;

2. 25.08.2016 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один день.

3. 18.05.2017 Арбузинським районним судом Миколаївської області з урахуванням ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 16.08.2017 року за ч. 2 ст. 289, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і один місяць.

4. 15.08.2022 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 186, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Звільнився 30.05.2024 на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на невідбутий термін один рік, сім місяців та шість днів.

Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №111-РС від 31 травня 2025 року обвинуваченого ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , та зараховано на всі види забезпечення.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи солдатом, перебуваючи на посаді кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний, серед іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців, не вживати під час проходження військової служби наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Проте, обвинувачений ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем, всупереч зазначених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи прямим умислом, вчинив придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу за наступних обставин:

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на особливий період, та проходячи її на посаді кулеметника 1 стрілецького спеціалізованого відділення 1 стрілецького спеціалізованого батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час, але не пізніше

1 квітня 2025 року, придбав у невстановленому під час досудового розслідування місці гранати типу Ф-1 у кількості 2 одиниць та засоби підриву типу УЗРГМ-2 у кількості 2 одиниць, які у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів, придатні до вибуху, які в подальшому, діючи умисно, переніс до місця свого мешкання: АДРЕСА_3 , де став зберігати з метою подальшого збуту без передбаченого законом дозволу.

В подальшому реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ігноруючи вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 01 квітня 2025 року, о 14 годині 42 хвилини, перебуваючи біля будинку по

АДРЕСА_4 , де обвинувачений

ОСОБА_5 збув «оперативному покупцю» ОСОБА_6 гранати типу Ф-1 у кількості 2 одиниць та засоби підриву типу УЗРГМ-2 у кількості 2 одиниць, які у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів, придатні до вибуху, за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) гривень, які до того були вручені співробітниками правоохоронних органів в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, водієм-електриком взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону оператором безпілотних літальних апаратів 4 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час, але не пізніше 12 вересня 2025 року, придбав у невстановленому під час досудового розслідування місці гранати типу Ф-1 у кількості 10 одиниць та засоби підриву типу УЗРГМ у кількості 10 одиниць, які у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів, придатні до вибуху, які в подальшому, діючи умисно, переніс до місця свого мешкання: АДРЕСА_2 , де став зберігати з метою подальшого збуту без передбаченого законом дозволу.

В подальшому реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ігноруючи вимоги «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної зброї, а також бойових припасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, які забороняють носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут без відповідного дозволу вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, 12 вересня 2025 року, о 17 годині 34 хвилин, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості поблизу кладовища по вул. Кошелева у м. Дружківка Краматорського району Донецької області, обвинувачений ОСОБА_5 збув «оперативному покупцю» ОСОБА_6 гранати типу Ф-1 у кількості 10 одиниць та засоби підриву типу УЗРГМ у кількості 10 одиниць, які у конструктивному поєднанні відносяться до категорії боєприпасів, придатні до вибуху за що отримав від останньої грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, які до того були вручені співробітниками правоохоронних органів в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

31.10.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та заступником керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 у присутності захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до 2 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України та покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України покарання за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року та призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, і призначити останньому узгоджене сторонами покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просить суд затвердити угоду і призначити йому узгоджене сторонами покарання.

У судовому засіданні захисник пояснив, що він не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором. Вважає, що умови угоди відповідають інтересам його підзахисного.

Суд, заслухавши думку сторін угоди щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно аб. 1 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив у період умовно-дострокового звільнення, є військовослужбовцем, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, щиро розкаявся, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а визначене покарання - нормам кримінального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Виходячи з цього, суд уважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та заступником керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 у присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На думку суду, такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 13.09.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10.11.2025 року включно, із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 був продовжений на шістдесят днів, тобто до 08.01.2026 року.

Суд уважає, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, необхідно залишити без змін.

Під час досудового розслідування були понесені витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судових вибухо-технічних експертиз:

№СЕ-19/105-25/3340-ВТХ від 09.04.2025, вартість якої, згідно з доданими документами складає 6367 грн. 30 коп. (а.кп. 53);

№СЕ-19/105-25/13565-ВТХ від 24.09.2025, вартість якої, згідно з доданими документами складає 7131 грн. 20 коп. (а.кп. 35);

Суд уважає, що ці витрати відносяться до процесуальних витрат і на підставі ст.124 КПК України повинні бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальних витрат немає.

Питання речових доказів суд уважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.468, 471-475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 31.10.2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та заступником керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 у присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.

На підставі ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України, покарання за сукупністю вироків визначити шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 186, 71 КК у виді позбавлення волі строком на один рік, сім місяців та шість днів, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін та тримати його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 12 вересня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, з моменту його затримання, тобто з 12 вересня 2025 року по день ухвалення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Донецького НДЕКЦ МВС України (призначення платежу: за висновок №СЕ-19/105-25/3340-ВТХ від 09.04.2025 року) процесуальні витрати в сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 30 коп. та процесуальні витрати в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 коп. (призначення платежу: за висновок №СЕ-19/105-25/13565-ВТХ від 24.09.2025 року).

Речові докази: залишки об`єктів дослідження, після проведення експертиз, які зберігаються в камері схову Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (квитанція №1274, квитанція №1275) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1