Провадження № 1-кп/638/2155/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова, у складі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 00006751 від 30.08.2024, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років, а також наявні ризики, передбачені в п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений, знаходячись на волі може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчинення якого обвинувачується. Наявні ризики, на переконання прокурора, виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що, по-перше, обвинувачення проти нього необґрунтоване, він не є військовослужбовцем, а відтак і не міг вчинити інкримінований йому злочин. Обвинувачений не ухилявся від органу досудового розслідування, з`явився на телефонний виклик слідчого, надав всю наявну у нього інформацію, яка стосується суті обвинувачення. Перебуваючи на свободі ОСОБА_5 буде легше займатись доведенням того, що його мобілізація була незаконною. Крім того, обвинувачений зазначив, що ризик ухилення нівелюється тим, що у чоловіків постійно перевіряють документи.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Так захисник пояснив, що підозра проти обвинуваченого ОСОБА_5 необґрунтована. Ризики, зазначені прокурором також є необґрунтованими, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, сім`ю.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників провадження, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

При обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого злочину.

Суд зазначає, що дана обставина була врахована саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого, однак суд не оцінює під час розгляду даного клопотання прокурора обґрунтованість обвинувачення, оскільки на теперішній час кримінальне провадження надійшло на розгляд суду, завданням якого і є встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та дане питання вирішується за результатом судового розгляду, а висловлення судом суджень щодо суті пред`явленого обвинувачення раніше визначеного процесуальним законом часу може призвести до виникнення сумнівів в неупередженості суду, що є неприпустимим.

Таким чином, суд не надає оцінку доводам сторони захисту щодо того, що обвинувачення відносно ОСОБА_5 є необґрунтованим.

Також підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Прокурор у поданому клопотанні стверджує про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчинення якого обвинувачується.

Суд вважає вказані доводи прокурора обґрунтованими, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею враховано наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінено сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення; покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та зроблено висновок, що застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стороною захисту не надано будь-яких доказів того, що вказані обставини змінились або з`явились нові обставини, які могли б свідчити про зменшення ризиків, які слідчий суддя вважав встановленими.

Суд виходить із того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, перебуває на пенсії, одружений, однак, згідно його пояснень, повнолітня донька проживає на даний час закордоном, а повнолітній син збирається покинути територію України, тобто, на переконання суду, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання в тій мірі, яка б нівелювала ризик переховування останнім від суду, а також з урахуванням покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Вирішуючи питання щодо існування ризику впливу на свідків, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд також вважає його актуальним, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 обізнаний про місця проживання свідків, оскільки ознайомлений із матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України.

При цьому, під можливим впливом на свідків розуміється не тільки такий вплив у його негативному вираженні, а саме шляхом залякування, погроз, примусу тощо, але і в позитивному образі прохання, вмовляння, підкуп тощо.

Суд зазначає, що той факт, що свідки вже допитані не впливає на висновки суду щодо існування вказаного ризику, оскільки кримінальне провадження фактично завершується набранням вироком законної сили, а до тих пір виключити можливість пвливу на свідків неможна.

Суд також вважає обґрунтованим наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обрання запобіжного заходу більш м`якого, а ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику втечі ОСОБА_5 , що фактично матиме на увазі продовження вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкримінованим йому злочином, відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання у достатній мірі та обґрунтованість підозри, яка встановлена при застосуванні запобіжного заходу, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, які суд вважає доведеними, та з урахуванням обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченому.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що розгляд справи не завершено, судом прийнято рішення про витребування додаткових доказів, суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Вирішуючи питання щодо розміру застави, суд не вбачає підстав для його зміни, оскільки її розмір визначений слідчим суддею в мінімальних межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Виходячи з викладеного, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 182, 183, 197, 199, 331, 335, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 20 лютого 2025 року включно.

Суму застави, визначеною ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 11.09.2025, у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн., а також обов`язки, визначені даною ухвалою та покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1