УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 Справа №607/20208/25 Провадження №1-кс/607/5687/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000731 від 26.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шумськ Шумського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Cтарший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000731 від 26.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням установлено, що розпорядженням Шумської міської ради від 08.11.2017 №273-ОС ОСОБА_4 з 08.11.2017 призначено на посаду державного реєстратора відділу держаної реєстрації Шумської міської ради. В подальшому, відповідно до розпорядження Шумської міської ради від 26.02.2021 №88 - ОС, ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу державної реєстрації Шумської міської ради в порядку переведення з посади державного реєстратора відділу держаної реєстрації Шумської міської ради з оплатою праці згідно штатного розпису.

Відповідно до п. 2.9 розділу 2 (завдання та обов`язки) посадової інструкції начальника відділу державної реєстрації Шумської міської ради №46, на ім`я ОСОБА_4 , яка затверджена Шумським міським головою (далі посадова інструкція) з якою ОСОБА_4 ознайомлений шляхом проставлення власноручного підпису, начальник відділу державної реєстрації здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону, а саме:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

-відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, передбачених законом);

-відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

-відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

-наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

-наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ, організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору документи які не бути подані заявником.

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому кабінетом міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) забезпечує передачу реєстраційних справ у паперовій форм, або документів, що були видані, оформлені або отримані ним під час проведення такої реєстрації. До відповідного суб`єктів державної реєстрації прав, який забезпечує ведення реєстраційних справ у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Окрім цього, відповідно до п. 1.6 розділу 1 посадової інструкції, начальник відділу державної реєстрації у своїй діяльності керується Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб - підприємців господарських формувань», указами Президента України, постанови Верховної ради і Кабінету Міністрів України, іншими нормативними актами, що регламентують діяльність органів місцевого самоврядування, а також розпорядження міського голови, рішення міської ради та її виконавчого комітету, Положенням про відділ та посадовою інструкцією.

Також, відповідно до п. 4.1 розділу 4 посадової інструкції, начальник відділу державної реєстрації несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань. Згідно п. 4.2. даного розділу начальник відділу державної реєстрації за порушення законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців несе дисциплінарну відповідальність, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законами.

Однією із засад державної реєстрації прав є те, що внесення відомостей до Державного реєстру прав відбувається виключно на підставах та в порядку, визначено пунктом 4 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон). У відповідності до частини восьмої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №345 «Про реалізацію експериментального проекту щодо забезпечення безперервного надання кваліфікованих електронних довірчих послуг у разі заміни надавача таких послуг» Державне підприємство « ДІЯ » (далі - Підприємство) 29.05.2020 набуло статусу кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг та отримало кваліфіковані сертифікати відкритих ключів, що були сформовані державним підприємством «національні інформаційні системи», на базі якого функціонував кваліфікований надавач електронних довірчих послуг «Акредитований центр сертифікації ключів органів юстиції України», без зміни їх статусу на момент передачі, які й надалі обслуговуються Підприємством, як кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг « Дія » (далі - Надавач).

Також ОСОБА_4 для виконання повноважень державного реєстратора та начальника відділу реєстрації Шумської міської ради , будучи відповідальною особою за ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, отримав особисті ключі, які були згенеровані на захищеному носієві типу Алмаз-1К.

Крім того, ОСОБА_4 під час виконання своїх повноважень використовував комп`ютерну техніку та електронний цифровий підпис державного ресторатора Шумської міської ради Алмаз-1К.

У зв`язку із цим, ОСОБА_4 який перебував на посаді начальника відділу державної реєстрації Шумської міської ради було достовірно відомо, що інформація, яка обробляється та зберігається у автоматизованій системі - «Державний реєстр речових прав на нерухоме майно», створена і захищена відповідно до Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про захист інформації в автоматизованих системах», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зокрема, ОСОБА_4 розумів, що відповідно до пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127) для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна, адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Пунктом 1 частини першої статті 23 Закону визначено підстави для зупинення розгляду заяви, зокрема, подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Пунктом 6 Порядку № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника (пункт 8 Порядку № 1127).

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор відповідно до закону встановлює особу заявника (пункт 9 Порядку № 1127).

Пунктом 3 частини першої статті 2 Закону передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи.

Згідно з пунктом 6 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок № 1141), формування заяв у сфері державної реєстрації прав у базі даних заяв здійснюється шляхом внесення відомостей про заявника (крім випадків, передбачених законодавством), у тому числі про:

1) прізвище; ім`я; по батькові (за наявності);

2) унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності);

3) реквізити документа, що посвідчує особу заявника: назва документа; серія документа (за наявності); номер документа; дата видачі документа; уповноважений суб`єкт, що видав документ; строк дії документа (за наявності); додаткові відомості про документ (за наявності);

4) підставу дії від імені іншої особи (у разі подання заяви уповноваженою на те особою).

Відповідно до норм частин п`ятої, шостої статті 18 Закону, зокрема, у разі якщо державна реєстрація прав проводиться не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, державний реєстратор обов`язково визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб і цивільної правоздатності та дієздатності юридичних осіб, перевіряє повноваження представника фізичної або юридичної особи щодо вчинення дій, направлених на набуття, зміну чи припинення речових прав, обтяжень таких прав.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 20 Закону заява про проведення реєстраційних дій, надання інформації з Державного реєстру прав не приймається, зокрема, в разі невстановлення особи заявника чи обсягу його повноважень на подання відповідної заяви.

Встановлено, що ОСОБА_4 обіймаючи посаду начальника державного реєстратора Шумської міської ради, будучи відповідальною особою за ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, маючи ідентифікатор доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та доступ до автоматизованої системи - Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно (який функціонує на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), мав можливість працювати в даній системі під власним логіном і паролем, та, відповідно, мав безпосередній доступ до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, будучи державним реєстратором ОСОБА_4 розумів, що згідно пунктів 1,2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з виникненням такої дії.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 10 Закону, абзацу другого пункту 12 Порядку № 1127 державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Пунктом 77 Порядку № 1127 зазначено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним, реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Згідно з абзацом першим пункту 78 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі прийняття його в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, проводиться за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, отримується державним реєстратором, шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 79 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси. Дія цього абзацу не застосовується, якщо у відомостях про місце розташування земельної ділянки відсутні всі необхідні реквізити адреси, передбачені частиною четвертою статті 263 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором, зокрема, у випадках неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013.

Відповідно до абзацу 5 пункту 77 Порядку № 1127 підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку.

Частиною другою статті 24 Закону встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Досудовим розслідуванням установлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.03.2021 вчинено запис №41344021 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №57477372 від 06.04.2021 про державну реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Котломонтаж» на торгові обєкти по реалізації товарів промислової групи, нежитлове приміщення, загальною площею 129 кв. м., яке знаходиться за адресою: Тернопльська обл., м. Тернопіль, вулиця Шептицького Митрополита, будинок 23/1, реєстраціиний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Реєстрація здійснена на підставі акту державної технічної комісії про прийняття закінчення будівництвом обєкта в експлуатацію від 10.09.2003, серія та номер: 1774, видавник: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 1011, видане 16.09.2003, видавник: Тернопільська міська рада; довідка «Про присвоєння адресного номера», серія та номер 504/85, видана 03.03.2004, видавник: Управління містобудування та архітектури; технічний паспорт, серія та номер: ПЛС02-386, виданий 03.03.2021, видавник: ПП «Лекс Статус»; статут, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2019, видавник: Приватне акціонерне товариство «Котломонтаж».

Окрім того установлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.03.2021 вчинено запис №41343823 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №57477004 від 06.04.2021 про державну реєстрацію права власності за Приватним акціонерним товариством «Котломонтаж» на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи, нежитлове приміщення, загальною площею 336,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Шептицького Митрополита, будинок 23/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. Реєстрація здійснена на підставі акту державної технічної комісії про прийняття закінчення будівництвом об`єкта в експлуатацію від 10.09.2003, серія та номер: 1774, видавник: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 1011, видане 16.09.2003, видавник: Тернопільська міська рада; статут, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2019, видавник: Приватне акціонерне товариство «Котломонтаж», технічний паспорт, серія та номер: ПЛС02-386, виданий 03.03.2021, видавник: ПП «Лекс Статус»; довідка «Про присвоєння адресного номера», серія та номер 504/85, видана 03.03.2004, видавник: Управління містобудування та архітектури.

Розслідуванням установлено, що довідку, серія та номер: 504/85, видану 03.03.2004, видавник: Управління містобудування та архітектури, підписано заступником начальника управління містобудування та архітектури ОСОБА_7 , який ніколи не працював в управлінні містобудування та архітектури на посаді заступника начальника управління, а розпорядження начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради щодо присвоєння торговим об`єктам по реалізації товарів промислової групи адресного номера в управлінні відсутнє.

Відповідно до записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно акт державної технічної комісії про прийняття закінчення будівництвом об`єкта в експлуатацію від 10.09.2003 серія та номер: 1774, виданий Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та затверджений рішенням №1011 від 16.09.2003, який став підставою для обох державних реєстрацій, проте до реєстраційної справи державним реєстратором додано акт державної технічної комісії про прийняття закінчення будівництвом об`єкта в експлуатацію, який затверджений рішенням №1011 від 19.09.2003.

Крім того, у акті державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію торгових об`єктів по реалізації товарів промислової групи в експлуатацію приймалися одноповерхові кіоски з металевого каркасу обшиті вагонкою у кількості 130 шт. загальною площею 445,9 кв.м. Поряд із тим установлено, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації, а наявні торгові кіоски не є об`єктом нерухомого майна.

Окрім того установлено, що 10.11.2023 ОСОБА_4 у відповідності до ст.ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України повідомлено про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 та ч.3 ст.362 КК України та 04.01.2024 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 скеровано до суду з обвинувальним актом. Відповідно до пред`явленого обвинувачення 07.10.2021 ОСОБА_4 вчинив несанкціоновану зміну інформації яка обробляється в автоматизованих системах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.362 КК України, та 11.12.2021 повторно вчинив несанкціоновану зміну інформації яка обробляється в автоматизованих системах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.362 КК України.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 01.03.2024, ОСОБА_4 отримав заяву щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме поділу об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером №101.

Отримавши таку заяву та документи подані для державної реєстрації, а саме: Довідку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: DТ01:1330-5092-4990-5702, видану 14.02.2024, видавник: ЄДЕСББ, ОСОБА_4 , з врахуванням отриманих ним документів під час проведення реєстраційних дій щодо об`єднання вказаних об`єктів, знаючи що немає законних підстав вчиняти реєстраційні дії щодо поділу об`єктів нерухомого майна та що саме майно не є об`єктами нерухомості, у ОСОБА_4 , повторно виник злочинний умисел, направлений на несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, особою, яка має право доступу до неї.

Реалізуючи свій злочинний умисел шляхом проведення державної реєстрації в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно поділ торгових об`єктів по реалізації товарів промислової групи за адресою: Тернопільська область м. Тернопіль вул. Шептицького Митрополита, будинок 23/1, діючи умисно, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки, перебуваючи у приміщенні відділу державної реєстрації Шумської міської ради, що знаходиться за адресою вул. Івана Франка, 30, м. Шумськ, Кременецького району, Тернопільської області , використовуючи комп`ютерну техніку, програмне забезпечення та електронний цифровий підпис державного ресторатора Шумської міської ради Алмаз-1К виданого на ім`я ОСОБА_4 01.03.2024 о 11 год. 22 хв. 55 сек., не маючи відповідних документів, які б надавали право на вчинення реєстраційної дії, щодо проведення державної реєстрації, всупереч вимог статей 3, 10, 18, 20, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 6, 9, 12, 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, за допомогою електронного цифрового підпису, увійшов до автоматизованої системи - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - та шляхом внесення запису №71923636, вчинив незаконні дії щодо поділу об`єктів за реєстраційним номером №101 на два об`єкти нерухомості - торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи, загальною площею 129 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 та торгові об`єктів по реалізації товарів промислової групи, загальною площею 336,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , з присвоєнням їм реєстраційних номерів №040 та №040, тобто здійснив несанкціоновану зміну інформації.

Внаслідок несанкціонованих дій у автоматизованій системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно начальником відділу державної реєстрації Шумської міської ради ОСОБА_4 несанкціоновано змінено інформацію, яка обробляється в автоматизованих системах, та проведено реєстрацію щодо поділу об`єктів нерухомості, які не є об`єктами нерухомого майна.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0000731 від 26.09.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

29.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Слідчий зазначає, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, за яке передбачено покарання, у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Беручи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 під час здійснення досудового розслідування та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, слідчий просить задоволити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні з приводу задоволення клопотання слідчого не заперечив.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Як вбачається з ст. 176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000731 від 26.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 29.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, тобто у вчиненні несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчиненій повторно особою, яка має право доступу до неї тобто у вчиненні злочину.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-копією рішення суду (справа №921/15/21) від 29.06.2022;

-копією рішення суду (справа №921/532/22) від 14.06.2023;

-копією рішення суду (справа №921/573/23) від 19.02.2024;

-копією рішення суду (справа №921/628/23) від 27.03.2024;

-копією рішення суду (справа №921/713/23) від 07.02.2024;

-копією висновку судової експертизи з питань землеустрою №248/24-22;

-копією висновку за результатами проведення земельно-технічної експертизи №62/24-22;

-копією висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №331/24-22;

-інформаційними довідками з Державного реєстру прав на нерухоме майно;

-копією висновку Центральної Колегії Міністерства юстиції України №1950-33.1.1-24 від 25.07.2024;

-копією розпорядження №88-ОС Шумської міської ради;

-копією посадової інструкції №46;

-копією договору про встановлення земельного сервітуту від 17.08.2023;

-копією наказу №2280/5 від 31.07.2024.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, з метою дачі ним неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ним від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати, а беручи до уваги те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, на думку слідчого судді підозрюваний може чинити тиск, а також схиляти потерпілого до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, а також узгоджувати з ним їх подальші дії, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що негативним чином впливатиме на його намір та можливість давати правдиві і послідовні показання у ході досудового розслідування та можливого судового розгляду.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним, так як останні не вказують, які конкретні дії підозрюваного вказують на наявність цього ризику та не надають доказів на підтвердження таких обставин.

Так само на думку слідчого судді не є доведеним існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як, докази на підтвердження таких обставин слідчому судді не надано.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є непрацюючим, тобто не здійснює діяльність за допомогою якої міг би продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється, та є раніше не судимий, відтак не доведено, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та є усі підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 з`ясовано, що останній уродженць м. Шумськ Шумського району Тернопільської області, українць, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , приходжу до висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

В даному випадку слідчий суддя також враховує процесуальну позицію підозрюваного щодо згоди із вимогами клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а тому, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про доцільність задоволення даного клопотання.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи.

Встановити строк дії ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків до 23 год. 59 хв. 29.11.2025.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1