Провадження № 1-кп/537/396/2025
Справа № 537/7504/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000473 від 17.09.2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м. Кременчука, громадянин України, українець, з вищою освітою, не одружений, не працює, на утриманні непрацездатних осіб не має, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід 3-ї групи, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 12.12.2024 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, яким призначено покарання у виді штрафу в розмірі 56100 гривень (сплачений штраф),

- вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.11.2025 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України, яким призначено покарання у виді штрафу в розмірі 20400 гривень.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставинах:

10.06.2025постановою Крюківського районного суду

м. Кременчука, яка набрала законної сили 21.06.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та визначено покарання у виді штрафу у сумі 51000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років.

24.06.2025постановою Крюківського районного суду м. Кременчука, яка набрала законної сили 05.07.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та визначено покарання у виді штрафу у сумі 51000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років.

25.06.2025 постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука, яка набрала законної сили 07.07.2025, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та визначено покарання у виді штрафу у сумі 51000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років.

У подальшому ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що згідно вищевказаних постанов суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», продовжив керувати транспортним засобом, при цьому систематично вчиняючи порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, діючи на території Крюківського району м. Кременчука при наступних обставинах.

11.08.2025 близько 04 год. 02 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по наб. Лейтенанта Дніпрова у м. Кременчуці, поруч із будинком № 6А був зупинений працівниками БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху України, відносно останнього складено протокол від 11.08.2025 серія ЕПР1 № 419220 про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

16.08.2025 близько 06 год. 34 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр. Свободи у м. Кременчуці, поруч із будинком №16 був зупинений працівниками БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху України, відносно останнього складено протокол від 16.08.2025 серія ЕПР1 № 424673 про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

23.08.2025 близько 22 год. 57 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Mazda 3» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Олександрійській у м. Кременчуці, поруч із будинком №4 був зупинений працівниками БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху України, відносно останнього складено протокол від 23.08.2025 серія ЕПР1 №432333 про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

26.08.2025 близько 00 год. 25 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Ст. лейтенанта Кагала у м. Кременчуці, поруч із будинком №55 був зупинений працівниками БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху України, відносно останнього складено протокол від 26.08.2025 серія ЕПР1 №434238 про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Вказаними діями ОСОБА_5 умисно не виконав постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.06.2025, 24.06.2025 та постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.06.2026 в частині позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою не визнав, пояснивши про обставини вчиненого, що дійсно вчинив дані правопорушення, які вступили в законну силу, він не оскаржував винесені постанови, але вважає що вони повинні вирішуватися в порядку адміністративного провадження, а не в кримінальному порядку. Прохав суд закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно відносно обвинуваченого складався протокол, встановлено що він був позбавлений права керування, від проходження огляду на стан наркотичного сп*яніння відмовився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно відносно обвинуваченого складався протокол, встановлено що він був позбавлений права керування, від проходження огляду на стан наркотичного сп*яніння відмовився.

В судовому засіданні були дослідженні письмові докази: копія постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.06.2025??; копія постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.06.2025; копія постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.06.2025; ??копіями протоколів, складених співробітниками БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області від 11.08.2025, 16.08.2025, 23.08.2025 та 26.08.2025; ??відеозаписами, записаними БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області на DVD-R диск від 13.10.2025; ??протоколами огляду відеозаписів від 19.10.2025; ??матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого.

Незважаючи, що ОСОБА_5 не визнав в повному обсязі вину, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами., які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує: за ст. 382 ч.1 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який є інвалідом, має на утриманні малолітню дитину і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Частиною 2 - розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання за ч.1 ст.382 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 ,суд враховує зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, ставлення обвинуваченого до вчиненого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати - особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі вирішити в порядку 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ст. 382 ч.1 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.11.2025року про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.382 КК України,- виконувати окремо.

Речові докази по справі, відповідно до ст.100КПК України, а саме ДВД диск залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1