КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7253/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року в кримінальному провадженні 0001716 від 13.09.2023, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та захисту інвестицій, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні за 0001716 від 13.09.2023, тимчасово вилучене 13.06.2025 в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2025 за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Просив накласти арешт на: мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн, 60 купюр номіналом 200 грн, з забороною користування та розпоряджання вказаним майном з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання зазначав, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001716 від 13.09.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи із 2022 року службові особи ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України () за попередньою змовою з службовими особами ТОВ «НОВОЛ» (), ТОВ «ШОК ТРАНС» (), ТОВ «ПІДНЕСЕНЯ» () та ТОВ «ВІНШУВАННЯ» () під час використання державного майна, що перебуває у власності Державного агентства резерву України, та яке передано в оперативне управління ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України вчиняють дії направлені на привласнення та розтрату майна шляхом зловживання службовим становищем.

У продовж зазначеного періоду, службовими особами ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, в супереч Закону України

«Про оренду державного та комунального майна», постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна», з метою особистого збагачення, приховання своїх протиправних дій, фактів передачі в оренду державного майна, та уникнення процедури передачі в оренду державного майна, укладено ряд правочинів із різними суб`єктами господарювання, а саме договорів з надання платних послуг, в тому числі зберігання товарно-матеріальних цінностей на території складських приміщень, відкритих майданчиках, тощо, які передані в оперативне управління ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України.

Крім цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, службові особи

ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, з метою особистого збагачення, залучили ряд підконтрольних суб`єктів господарювання, а саме ТОВ «НОВОЛ» (), ТОВ «ШОК ТРАНС»

(), ТОВ «ПІДНЕСЕНЯ» () та

ТОВ «ВІНШУВАННЯ» ().

Так, у продовж 2023-2025 років, службовими особами ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, під виглядом укладання договорів з надання платних послуг, укладено ряд правочинів з підконтрольними ТОВ «НОВОЛ», ТОВ «ШОК ТРАНС», ТОВ «ПІДНЕСЕНЯ» та ТОВ «ВІНШУВАННЯ», у тому числі щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей на території складських приміщень, відкритих майданчиках, тощо, на площі понад 9000 кв.м., розташованих за адресами господарювання ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, а саме: м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 24; м. Київ, вул. Автотранспортна, 1; м. Київ, вул. Скомороська (бувша Павла Пестеля), 4.

Однак, з метою реалізації свого злочинного умислу, службовими особами ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України та службовими особами суб`єктів господарювання, з метою власного збагачення, фактично передано в постійне користування складські приміщення, відкриті майданчики, тощо, тобто в оренду державне майно, загальною площею понад 20 000 кв.м.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, зазначене державне майно, використовується службовими особами підконтрольних суб`єктів господарювання, а саме ТОВ «НОВОЛ»,ТОВ «ШОК ТРАНС», ТОВ «ПІДНЕСЕНЯ» та ТОВ «ВІНШУВАННЯ», шляхом укладання з суб`єктами господарювання реального сектору економіки договорів з надання платних послуг, в тому числі зберігання товарно-матеріальних цінностей на території складських приміщень, відкритих майданчиках, тощо, розташованих за адресами господарювання ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, а саме: м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 24; м. Київ, вул. Автотранспортна, 1; м. Київ, вул. Скомороська (бувша Павла Пестеля), 4.

В результаті зазначених протиправних дій не відбувається перерахування грошових коштів до Державного бюджету України за надання в оренду державного майна.

Відповідно до Висновку спеціаліста № 24/03-А від 24.03.2025

за результатами дослідження господарських договорів укладених ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України з ТОВ «НОВОЛ» № 41 від 01.02.2023 та ТОВ «ШОК ТРАНС» № 52 від 01.04.2023 встановлено, що: посадовими особами ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, під час надання приміщень державного майна, які знаходились на праві оперативного управління ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України, фактично в оренду зазначеним суб`єктам господарської діяльності в період з 01.02.2023 по 31.12.2023, порушено пункт 132 постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна» та вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІX; загальна сума доходів отриманих ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України в період з 01.02.2023 по 31.12.2023 за оренду приміщень складає 1 090 666,67 грн.; загальна сума, що підлягала перерахуванню ДП «Комбінат «Прогрес» Державного агентства резерву України до Державного бюджету України за вищевказаний період склала 763 466,67 грн. (1 090 666,67 грн.*70%).

Так, у відповідності до матеріалів кримінального провадження та матеріалів отриманих за результатами виконання доручення встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетні ряд осіб, серед яких: директор ТОВ «ПІДНЕСЕННЯ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

13.06.2025 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн, 60 купюр номіналом 200 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно,13.06.2025 в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн, 60 купюр номіналом 200 грн, з забороною користування та розпоряджання вказаним майном з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , 10.09.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, скаргу задовольнити, у задоволенні клопотання про арешт відмовити.

Просила поновити строк на оскарження, зазначала що розгляд в суді першої інстанції відбувся без участі сторін, а оскаржувану ухвалу отримано 5.09.2025.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що квартира в якій було проведено обшук належить ОСОБА_7 , дозволу на вилучення грошових коштів надано не було.

Зазначила, що клопотання було подано з пропуском строку.

Зазначила, що вилучені кошти були призначені на лікування матері ОСОБА_7 - ОСОБА_10 .

Окремо звертала увагу суду, що вилучені кошти належать ОСОБА_7 та мають законе джерело походження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судове засідання не з`явився прокурор, про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав. Колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001716 від 13.09.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

У відповідності до матеріалів кримінального провадження та матеріалів отриманих за результатами виконання доручення встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення причетні ряд осіб, серед яких: директор ТОВ «ПІДНЕСЕННЯ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

13.06.2025 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн, 60 купюр номіналом 200 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно,13.06.2025 в ході обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн, 60 купюр номіналом 200 грн., з забороною користування та розпоряджання вказаним майном з метою збереження речових доказів.

Колегією суддів встановлено, що повний текст ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року було отримано 05.09.2025 року, а тому строк на подання апеляційної скарги не пропущений.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, мету запобігання можливості передачі та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що воно є майном, здобутим внаслідок вчинення злочину та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідною постановою, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн, 60 купюр номіналом 200 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Із зазначеного вбачається, що слідчим суддею встановлено, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0001716 від 13.09.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364 КК України, та можливе відношення до нього грошових коштів, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що клопотання подано із порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 170 КПК України є необґрунтованими. Із матеріалів провадження убачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 08 липня 2025 року клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно - повернуто прокурору та встановлено строк 72 години для усунення недоліків, вказану ухвалу отримано прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 16 липня 2025 року, про що свідчить розписка в матеріалах справи. (а.с.97)

Повторно клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001716 від 13.09.2023 направлено до Печерського районного суду м. Києва 19 липня 2025 року відповідно до відмітки «Укрпошта», а відтак строк на подачу клопотання дотримано.

Доводи апелянта про те, що грошові кошти, на які накладено арешт належать ОСОБА_7 та мають законне джерело походження, колегія суддів оцінює критично, оскільки дані обставини можуть бути підтверджені лише шляхом проведення перевірки під час досудового розслідування для спростування або підтвердження даних доводів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Так, колегія суддів зауважує на тому, що постановою слідчого від 13.06.2025 грошові кошти у загальній сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, а саме: 105 купюр номіналом по 1000 грн., 266 купюр номіналом по 500 грн., 60 купюр номіналом 200 грн. та мобільний телефон iPhone 15 Pro, номер моделі MTV63ZD/А, серійний номер НОМЕР_1 із сім-картою НОМЕР_2 у чохлі, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні /т. 1 а.с.84-87/.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді та підлягають з`ясування під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3