Номер провадження: 11-кп/813/843/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження,-

установив:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року у кримінальному провадженні №0000006, внесеному до ЄРДР 04.01.2020 року:

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 1 ст. 353 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого за ч.1 ст. 353 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 353 КК України,- закрито.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого за ч. 4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч. 4 ст. 358 КК України, - закрито.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції станом на 17.04.2020 року) - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його перебування під вартою з 25.06.2020 року по 08.10.2020 року.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, - закрито.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції станом на 17.04.2020 року) та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його перебування під вартою з 25.06.2020 року по 08.10.2020 року.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції станом на 17.04.2020 року) та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк його перебування під вартою з 25.06.2020 року по 10.09.2020 року.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинувачених та кваліфікації їх дій, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та відомостям про особу засуджених через м`якість, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Піл час апеляційного розгляду від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 та ч. 1 ст. 353 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження. Також від ОСОБА_8 надійшло клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження.

Захисники підтримали заявлені клопотання та просили звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечувала проти заявлених клопотань.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до 49 КК України визначено підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема, частиною першою статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 285 КПК України, особі, щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 06.12.2021 (справа №521/8873/18, провадження №51-413 кмо 21) звернуто увагу на те, що імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

У свою чергу, ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. Згідно зі ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких обвинувачують ОСОБА_7 та ОСОБА_13 належать до кримінальних проступків.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою кримінального правопорушення. Перебіг строків давності починається з нуль годин доби, що настає після дня вчинення кримінального правопорушення, та закінчується о 24 годині останньої доби відповідного строку після спливу передбаченої ст. 49 КК України кількості повних років.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, було вчинено 25 червня 2020 року; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, було вчинено 14 березня 2020 року; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 353 КК України, було вчинено у період з 23 квітня 2020 року по 25 червня 2020 року, що свідчить про закінчення строків давності притягнення ОСОБА_13 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таким чином, проаналізувавши наведене, колегія суддів вважає клопотання обвинувачених обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню, і доходить висновку про наявність усіх необхідних підстав для звільнення ОСОБА_13 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, оскільки станом на день апеляційного розгляду з дня їх вчинення минуло більше трьох років, протягом яких обвинувачені не вчиняли нових кримінальних правопорушень та не ухилялися від досудового розслідування і суду.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 417, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України, та засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачені - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закриттю у цій частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 284, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року скасувати в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальні провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 353, ч. 4 ст. 358 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 статті 284 КПК України.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року скасувати в частині засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальні провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 статті 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4