Справа №127/1456/26
Провадження №1-кс/127/683/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_6 , про застосування, в межах кримінального провадження №0000182 від 30.10.2025, запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни-Лісові, Шаргородського району, Вінницького області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, українця, громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000182 від 30.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області ОСОБА_7 № 113-о від 04.08.2022 ОСОБА_8 призначено на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за результатами позапланових та фактичних перевірок управління правового забезпечення ГУ ДПС у Вінницькій області.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу.

Так, у 2025 році (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення, виник умисел на вимагання від громадян призовного віку та отримання від них неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, шляхом здійснення впливу на посадових осіб закладів МОЗ України та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, які є уповноваженими особами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування для оформлення вказаним особам фіктивної групи інвалідності.

У подальшому, з метою реалізації вищезазначеного злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, будучи працівником правоохоронного органу, ОСОБА_9 залучив ОСОБА_4 до своєї протиправної діяльності, реалізуючи яку, вказані особи почали підшукувати осіб призовного віку, які б для оформлення фіктивної групи інвалідності погодились на вимоги щодо надання їм неправомірної вигоди. Встановлено, що виконання злочинного умислу полягало у здійсненні впливу на знайомих посадових осіб закладів охорони здоров`я та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи з метою оформлення фіктивних документів щодо перебування осіб на стаціонарному лікуванні, проходження медичних досліджень та документального підтвердження відповідного стану здоров`я для подальшого оформлення групи інвалідності.

Надалі, реалізуючи вищезазначений злочинний умисел, 29.10.2025 ОСОБА_8 зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_10 . Так, у ході особистої зустрічі із ОСОБА_10 , знаючи про те, що останньому необхідно явитись до ТЦК та СП для уточнення даних за повісткою, повідомив останньому, що у нього є знайомі в закладах охорони здоров`я, які зможуть оформити йому фіктивний лікарняний лист, який буде підставою неявки до ТЦК та СП, а в подальшому він спільно зі своїм знайомим ОСОБА_4 , зможе посприяти в оформленні ОСОБА_10 фіктивної групи інвалідності, із врахуванням вищезазначеного лікарняного листа що дозволить йому ухилятись від військової служби та мобілізації. Разом з цим, ОСОБА_8 висунув неправомірну вимогу ОСОБА_10 , щодо передачі ОСОБА_8 неправомірної вигоди за вищевказане сприяння в оформленні групи інвалідності. Окрім цього, своїми невербальними діями, ОСОБА_8 чітко дав зрозуміти ОСОБА_10 , що в разі його відмови від вказаної вимоги, останній не зможе оформити лікарняний лист, який у подальшому буде необхідною підставою для неявки до ТЦК та СП та однією з підстав для подальшого оформлення фіктивної групи інвалідності, в чому ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 посприяє, шляхом впливу на уповноважених осіб закладів МОЗ України та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи. На вищевказану вимогу ОСОБА_10 погодився.

Після цього 03.11.2025, ОСОБА_8 висловив вимогу ОСОБА_10 передати йому 500 доларів США за сприяння в оформленні лікарняного листа, який у подальшому буде необхідною підставою для неявки до ТЦК та СП та однією з підстав для подальшого оформлення фіктивної групи інвалідності.

Надалі, 03.11.2025, близько 20.00 по вул. Соборна, 10-а, у м. Вінниці, біля магазину «Рошен», на виконання попередньої вимоги, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 500 доларів США (що складає 20 945 грн станом на 03.11.2025) за вчинення вищезазначених дій та отримання відповідної документації.

В продовження вищевказаного єдиного злочинного умислу, 24.11.2025 ОСОБА_8 , зустрівшись із ОСОБА_10 біля Вінницької міської ради, за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59, висунув вимогу останньому щодо передачі йому 800 доларів США за сприяння в оформленні фіктивного стаціонарного лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Вінницької обласної ради «Клінічний центр інфекційних хвороб», що знаходиться за адресою: Вінницька область, с. Березина, вул. Каштанова, буд. 5 та відповідної виписки про його проходження, а також за подальше здійснення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 впливу на співробітників закладів охорони здоров`я та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи з метою оформлення ОСОБА_10 фіктивної групи інвалідності, на що ОСОБА_10 вимушено погодився.

На виконання вищевказаної вимоги, 25.11.2025 на автомобільній стоянці біля приміщення ГУ ДПС у Вінницькій області по вул. Хмельницьке Шосе, 7, у м. Вінниці, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 800 доларів США (що складає 33 896 грн станом на 25.11.2025) за вчинення вищезазначених дій та отримання відповідної документації.

В подальшому, діючи з єдиною злочинною метою, шляхом створення документальних умов та підстав для оформлення фіктивної групи інвалідності, у тому числі шляхом здійснення впливу на різних співробітників закладів охорони здоров`я та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, які є уповноваженими особами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з метою отримання чергової частини неправомірної вигоди, у ході телефонних розмов 05.12.2025 та 22.12.2025 ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 про необхідність проходження ним МРТ та отримання відповідного висновку із відомостями про стан його здоров`я, які не будуть відповідати дійсності та, з урахуванням зробленого висновку, стануть ще однією з підстав для подальшого проходження фіктивного лікування за для створення умов для оформлення ОСОБА_10 групи інвалідності.

Після цього, у ході спільної телефонної розмови 30.12.2025, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 підтвердили ОСОБА_10 попередньо висунуту вимогу про необхідність проходження ним обстеження МРТ у кардіоцентрі, що розташований по вул. Пирогова, у м. Вінниці. При цьому, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_10 , що такий знімок МРТ буде коштувати 1 200 доларів США.

Продовжуючи єдиний злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 09.01.2026 у ході зустрічі із ОСОБА_10 , підтвердив йому раніше висловлені вимоги щодо передачі неправомірної вигоди та повідомив останньому, що для подальшого оформлення фіктивної групи інвалідності йому необхідно спочатку здійснити МРТ обстеження, після чого необхідно пройти лікування в кардіоцентрі, що коштуватиме орієнтовно 25 000 грн, і в подальшому, через деякий час, буде розпочато процес оформлення фіктивної групи інвалідності шляхом здійснення впливу на посадових осіб, уповноважених на виконання функцій держави - Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, що коштуватиме орієнтовно 3500-4000 доларів США, на що ОСОБА_10 вимушено погодився.

Після цього, продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на вимагання неправомірної вигоди в ОСОБА_10 за вплив на прийняття рішення співробітниками закладів МОЗ України та Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи, які є уповноваженими особами на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з метою оформлення останньому фіктивної групи інвалідності, 15.01.2025, перебуваючи у автомобілі марки Nissan Rogue, д.н.з НОМЕР_1 , припаркованої на автомобільній стоянці біля приміщення ГУ ДПС у Вінницькій області по вул. Хмельницьке Шосе, 7, у м. Вінниці, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 1200 доларів США (що складає 51 744 грн станом на 15.01.2026) за обіцянку здійснити вплив на співробітників закладів МОЗ України у виготовленні МРТ дослідження ОСОБА_10 з відповідними відомостями про стан здоров`я останнього, які не відповідають дійсності, необхідного для подальшого процесу оформлення фіктивної групи інвалідності ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_4 був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто у в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Вищевказані обставини стали підставою для повідомлення ОСОБА_4 про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницького області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , інженер з охорони праці Вінницького медичного фахового коледжу, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, українець, громадянин України, одружений, інвалід 3 групи (загальне захворювання), на утриманні дітей, які потребують батьківського піклування немає, не є адвокатом та депутатом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 10.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення, допитом потерпілого ОСОБА_10 , протоколами розсекречених матеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження у їх сукупності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тому є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугують підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема:

1) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи що кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, є тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, може ухилятись від органу досудового розслідування та суду.

2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань. Крім цього підозрюваний ОСОБА_4 , у силу займаної раніше посади у правоохоронних органах під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи особисті знайомства та здобутий досвід, впливати на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. Окрім цього, відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний, в силу свого раніше займаних посад у правоохоронних органах має можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на свідків, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, затягувати звершення досудового розслідування не прибуттям до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та не виконанням підозрюваним інших процесуальних обов`язків.

Враховуючи характер кримінального провадження, розслідуваного відносно підозрюваного, у досудового розслідування немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що «у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно», необхідно визначити розмір застави більше ніж максимальні межі застави визначені для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину.

З урахуванням викладеного, слідчий стверджує, що розмір застави стосовно ОСОБА_11 необхідно визначити у розмірі 151 (сто п`ятдесят одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 502 528 гривень та у вказаному випадку визначити необхідність виконання ним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи, а тому слідчий за погодженням з прокурором просив суд, задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням розміру застави у розмірі 151 (сто п`ятдесят одного) прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 502 528 гривень та визначити у разі внесення застави необхідність виконання підозрювану ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав викладених у клопотанні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, вказав, що кваліфікація злочину завищена, має місце ч. 2 ст. 369-2 КК України, крім того наголошував, що підозрюваний визнає свою вину за ч. 2 ст. 369 КК України, тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави в рамках визначених для тяжкого злочину.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. На запитання суду повідомив, що він одружений, його дружина має II групу інвалідності, він має неповнолітніх дітей, має III групу інвалідності, в силу статті 89 КК України не судимий, серед джерел доходу отримує пенсію в розмірі 3 297,00 грн. на місяць та заробітну плату у розмірі 6 000,00 грн. на місяць, кредитів та депозитів не має, транспортних засобів у власності також не має, користується автомобілем, який на праві власності належить його сину.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000182 від 30.10.2025, протокол обшуку від 15.01.2026, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.01.2026, повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 15.01.2026; інші матеріали кримінального провадження та пояснення підозрюваного надані в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 одружений, його дружина має II групу інвалідності, він має неповнолітніх дітей, має III групу інвалідності, в силу статті 89 КК України не судимий, серед джерел доходу отримує пенсію в розмірі 3 297,00 грн. на місяць та заробітну плату у розмірі 6 000,00 грн. на місяць, кредитів та депозитів не має, транспортних засобів у власності також не має, користується автомобілем, який на праві власності належить його сину.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину (ч. 3 ст. 369-2 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК)

Слідчий за погодженням з прокурором, звернулись до суду з клопотанням в якому просили визначити підозрюваному заставу в розмірі 502 528,00 грн.

Однак, в чому полягає виключність випадку для визначення ОСОБА_4 застави в розмірі 502 528,00 грн. клопотання не містить, та таких мотивів не наведено прокурором в судовому засіданні, а тому суд не вбачає підстав для виходу за встановлені КПК України межі визначення розміру застави, в залежності від тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 08:20 год. 15.01.2026 року.

Встановити строк дії ухвали суду в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.03.2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: