печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000095 від 05.11.2025 відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

УСТАНОВИВ:

Вступ

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, з визначенням розміру застави в сумі 13 300 000,00 грн.

Обґрунтування клопотання

Зі змісту клопотання слідує, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000095 від 05.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263 КК України.

07.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в привласненні чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

На переконання слідчого, наразі у кримінальному провадженні існують передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які обумовлюють застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

(І) ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та / або суду.

У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється, і призначення навіть мінімального покарання, зважаючи на те, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі, а строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що разом з віднесенням його до корупційних злочинів позбавить суд можливості, у випадку визнання останнього винуватим, звільнити його від кримінальної відповідальності чи звільнити від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_5 , до останнього може бути застосоване лише реальне покарання у вигляді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості може бути підставою та мотивом переховуватися від органів досудового розслідування та суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

(ІІ) ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час в повному обсязі не встановлене місцезнаходження грошових коштів, вилучених 06.12.2022 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та грошових коштів, вилучених в період з 16 год. 12 хв. 06.12.2022 до 03 год. 39 хв. 07.12.2022 під час проведення обшуку у приміщеннях № 221, 223, 226, 238, 240 за адресою: м. Київ, вул. Болсуновська, 2, де здійснює господарську діяльність ПП «ІНФОРМАЦІЯ_3».

(ІІІ) ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На думку слідчого, наявність зазначеного ризику також обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 тривалий час працює в органах національної поліції України, а тому має відповідні зв`язки з працівниками правоохоронних органів та через співробітників правоохоронних органів або особисто, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати на свідків протиправний вплив та узгоджувати зі свідками позицію захисту.

(ІV) ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як працівник правоохоронного органу, маючи певну підтримку серед інших правоохоронців, використовуючи своє матеріальне становище та соціальні і професійні зв`язки, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків, неупередженість, самостійність і незалежність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як працівник правоохоронного органу, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового розгляду.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні, виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вище переліченим ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу.

При визначенні розміру застави слідчий керувався розміром предмету посягання кримінального правопорушення, який складає 13 312 393,8 грн.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому. Додатково прокурор зазначив, що підозрюваного затримано із засобами супутникового зв`язку. Покарання за інкримінованою ОСОБА_5 статтею не передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому підозрюваний, побоюючись реального покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також він може вчиняти тиск на свідків, оскільки вони є його підлеглими, спотворити докази, які ще не віднайдені.

Захисник, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, оскільки ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, в якому були вилучені грошові кошти, участі не брав. Грошові кошти вилучені в 2022 році, а посадові інструкції, на яких ґрунтується підозра, затверджені в 2025 році. Вважає, що підозра ґрунтується лише на поясненнях свідка ОСОБА_8 , яка вже не працює в правоохоронному органі. Жодних доказів передачі грошових коштів підозрюваному, окрім пояснень свідка ОСОБА_8 , до суду не надано, в той час як ОСОБА_5 не був відповідальним за зберігання речових доказів в Дарницькому УП ГУНП у м. Києві. Також захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведено ризики, оскільки, на його думку, перебування підозрюваного за межами області такі ризики не доводить. Просив врахувати особу підозрюваного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, близько 20 років працює в органах, має нагороди, стягнень не має. Посилався на відсутність ризиків, оскільки речові докази органом досудового розслідування вже всі вилучені, а залишити територію України не може, оскільки через воєнний стан заборонений виїзд чоловіків з 18 до 60 років за межі країни. Також зазначає, що розмір застави є непомірним, не відповідає вимогам КПК України та не зможе бути внесений підозрюваним, а тому просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням засобів контролю.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та додатково вказав, що не має наміру переховуватися, оскільки має родину, співпрацюватиме зі слідством заради встановлення правди. Розмір застави вважає надто непомірним, оскільки його родина може зібрати орієнтовно 50-60 тисяч грн.

Прокурор додатково зазначив, що досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_5 , в тому числі під час обшуку у підозрюваного вилучені експертні пакети та грошові кошти, що співпадають з вилученими у 2022 році коштами.

Релевантні джерела права

У силу ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 191 КК України, а саме привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000095 від 05.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263 КК України.

07.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

07.11.2025, о 01:55 год., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Рівень обґрунтованості підозри впливає на ступінь втручання в права підозрюваної особи при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, зокрема на вибір виду запобіжного заходу.

Так, рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку. Зазначене, зокрема, пов`язане із обов`язком слідчого судді, суду при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Системний аналіз положень ст. 17, ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 94 та ч. 1, 2 ст. 368 КПК України свідчить про те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання стосовно доведеності / не доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації її діяння відповідно до закону України про кримінальну відповідальність (КК України), позаяк вони підлягають вирішенню за результатами судового розгляду по суті обвинувального акта.

На цій стадії кримінального провадження слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів визначає, чи є вірогідною причетність особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (за стандартом «обґрунтованої підозри»), щоб застосувати до неї запобіжний захід.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слідчим долучено до клопотання, зокрема:

- показаннями свідків ОСОБА_9 (т.1 а. с. 45-50), ОСОБА_10 (т.1 а. с. 39-44), ОСОБА_11 (т.1 а. с. 51-54), ОСОБА_12 (т.1 а. с. 55-60), ОСОБА_13 (т.1 а. с. 61-73), ОСОБА_14 (т.1 а. с. 74-88);

- протоколами обшуків (т.1 а. с. 110-129, 130-140);

- копіями матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000110 (т. 2 а. с. 3-223).

Дослідивши відомості, які містяться в перелічених доказах, слідчий суддя вважає їх у сукупності достатніми для того, щоб у межах судового контролю дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення за тих обставин, що відображені у повідомленій йому підозрі, та про обґрунтованість останньої.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. У межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, вдаватися до оцінки наявності в її діях складу кримінального правопорушення чи конкретних кваліфікуючих ознак, на що вказувала сторона захисту.

Перелічені матеріали досудового розслідування підтверджують відображені у повідомленні про підозру обставини щодо вчинення ОСОБА_5 умисних дій, вчинених шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що спричинили особливо тяжкі наслідки, в умовах воєнного стану.

Також слідчий суддя враховує, що відомості, які містяться в долучених слідчим матеріалах, загалом узгоджуються між собою та відповідають обставинам, викладеним у підозрі ОСОБА_5 .

При цьому, озвучені стороною захисту посилання на непричетність підозрюваного до вказаного кримінального провадження спростовуються доказами, що долучені до матеріалів клопотання.

Враховуючи зазначене, такий високий рівень обґрунтованості підозри виправдовує більш серйозне втручання в права особи при виборі запобіжного заходу.

Крім того, наявність у кримінальному провадженні суспільного інтересу виправдовує більш суворе втручання в права людини та їх обмеження при вирішення питання при застосування запобіжного заходу (за наявності інших передбачених законом підстав). Сучасні реалії України, а саме ведення повномасштабної збройної агресії рф проти України, зумовлюють публічний (суспільний) інтерес до злочинів, вчинених у сфері правоохоронних органів.

Зазначене, за наявності інших необхідних умов, може виправдовувати обмеження прав підозрюваного ОСОБА_5 .

Щодо заявлених ризиків для кримінального провадження

У своєму клопотанні слідчий вказав про існування передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які обумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

(І) ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та / або суду.

Надаючи оцінку тому, чи існує ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, суду, слідчий суддя виходить з сукупності встановлених відомостей, що може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на порушення відповідних обов`язків.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, віднесено до особливо тяжкого злочину. Зазначене унеможливлює застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності чи від відбування покарання з випробуванням.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення у справі «W v. Switzerland»).

Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти (рішення у справі «Бессієв проти Молдови»).

Установлено, що підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий на території Рівненської області, суміжної із державним кордоном, з автомобілем, спорядженим припасами, що в сукупності може свідчити про наявність наміру залишення території України.

Враховуючи викладене. слідчий суддя вважає неспроможними посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 не збирався залишати території України, або переховуватися від правосуддя.

(ІІ) ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя виходить у сукупності із того, що на цей час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усіх обставин, що мають значення для досудового розслідування, місць зберігання документів і речових доказів, допитано не всіх свідків, що володіють інформацією з приводу кримінального правопорушення, не встановлено місцезнаходження всіх грошових коштів, які є предметом вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, наведене вказує про те, що на даний час ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може вдатися до знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які не віднайдені органом досудового розслідування та які мають істотне значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, є обґрунтованим.

(ІІІ) ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

На думку сторони обвинувачення наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 тривалий час працює в органах національної поліції України, тобто правоохоронного органу, має відповідні зв`язки з працівниками правоохоронних органів та через співробітників правоохоронних органів або особисто з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати на свідків протиправний вплив та узгоджувати зі свідками позицію захисту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Зазначене вище, у сукупності із зв`язками ОСОБА_5 в правоохоронних органах, дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, які є його підлеглими, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ним показань, а відтак - і спотворення доказів у справі.

Отже, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик учинення підозрюваним незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні вочевидь є високим.

(ІV) ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як працівник правоохоронного органу, маючи певну підтримку серед інших правоохоронців, використовуючи своє становище та соціальні і професійні зв`язки, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків, неупередженість, самостійність і незалежність слідчого і прокурора у кримінальному провадженні. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як працівник правоохоронного органу, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового розгляду.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків

ОСОБА_5 має спеціальне звання майора поліції, згідно із наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві № 579 о/с від 07.04.2018 призначений на посаду начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Підозрюваний ОСОБА_5 має житло, постійне місце роботи, позитивну характеристику, не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має родину: дружину, малолітню дитину.

Хоча зазначені обставини позитивно характеризують ОСОБА_5 , проте вони в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до маловірогідності чи до їх виключення на цьому етапі досудового розслідування.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , то стороною захисту не надано суду доказів, що стан здоров`я підозрюваного унеможливлює його перебування під вартою.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення його дієвості та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_5 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя враховує обставини, які свідчать про високу інтенсивність ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, доведеність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його зв`язки у правоохоронних органах.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; вік, стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан, вчинення заходів, спрямованих на переховування, в умовах воєнного стану.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним запобіганню встановленим ризикам. Водночас, застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Виходячи з наведеного та з огляду на встановлені ризики для кримінального провадження, слідчий суддя вважає неспроможними доводи сторони захисту про необхідність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Щодо розміру застави

Сторона обвинувачення просила визначити заставу в розмірі 13 300 000,00 грн, обґрунтовуючи такий розмір розміром предмету посягання кримінального правопорушення.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 182 КПК).

Додатковим фактором встановлення застави у розмірі, який перевищує межі КПК, є визначення її як альтернативи до тримання під вартою. У зв`язку із цим, розмір застави збільшується з тим, щоб забезпечити таку ж дієвість застави, як і тримання під вартою. За загальним правилом застава у межах КПК не може бути альтернативою до тримання під вартою, адже сама по собі вона є значно м`якішим запобіжним заходом. Тримання ж під вартою є винятковим запобіжним заходом (ч. 1 ст. 183 КПК), а тому й альтернативна до нього застава у переважній більшості ситуацій визначається як для «виключного випадку» (ч. 5 ст. 182 КПК).

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя вважає, що у цій справі наявний виключний випадок та альтернативна застава має бути визначена в межах 4 392,34 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13 300 000,00 грн.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000095 від 05.11.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з дня його затримання - 07.11.2025, строком на 60 днів, тобто до 01 год. 54 хв. 05.01.2026 включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити в межах 4 392,34 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13 300 000,00 грн (тринадцять мільйонів триста тисяч гривень), зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, а також виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, коло яких буде окреслено слідчим;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний тест ухвали проголошено о 18 год. 00 хв. 08.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1