№ 1-кп/756/973/26
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Києві Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 20.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Красногір`я, Білогірського району, Автономної Республіки Крим, громадянин України, здобув середню-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенн, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2025 року за № 0000189, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. ОСОБА_4 , відповідно до ст. 68 Конституції України, зобов`язаний був неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема п. п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 р. за №637/3077.

Однак, ОСОБА_4 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних нормативно правових актів, діяв у порушення вищевказаних вимог, умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

ОСОБА_4 , точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи кастет. В цей момент, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на придбання, та у подальшому, на незаконне носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, помістив кастет до центрального відділення рюкзака, який був при ньому на той час та розпочав його носити при собі без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення працівниками правоохоронного органу.

20.10.2025 приблизно о 15 год. 25 хв. ОСОБА_4 , зайшов до станції метрополітену «Почайна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де у вестибюлі вказаної станції метро, зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності у нього речей та предметів, обіг яких обмежено або заборонено законом, повідомив, що у центральному відділені, належного йому рюкзака чорного кольору, який був при ньому на той час, знаходиться кастет, який він придбав за вищевикладених обставин та незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_4 був запрошений до кімнати поліції, що розташована на станції метрополітену «Почайна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ст. 208 КПК України, в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено з центрального відділення, належного йому рюкзака чорного кольору, який був при ньому на той час, кастет який відноситься до контактної не клинкової холодної зброї, виготовлений кустарним способом по типу холодної зброї ударно-дробильної дії, який ОСОБА_4 , незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.

1.2. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у носінні холодної зброї (кастет) без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін захисту та обвинувачення.

2.1.1. Прокурор ОСОБА_3 , вважала, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України вчинено останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді мінімального штрафу в межах санкції, а саме 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що 20.10.2025 приблизно о 15 год. 25 хв. зайшов до станції метрополітену «Почайна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де у вестибюлі був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності у нього речей та предметів, повідомив, що у центральному відділені, належного йому рюкзака чорного кольору, який був при ньому на той час, знаходиться кастет, який без передбаченого законом дозволу. Після чого, був запрошений до кімнати поліції, що розташована на станції метрополітену «Почайна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ст. 208 КПК України, в присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено з центрального відділення, належного йому рюкзака чорного кольору, який був при ньому на той час, кастет. Просив призначити покарання у вигляді штрафу.

3. Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорював обставин викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, також дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд розцінює показання ОСОБА_4 , як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: носіння холодної зброї (кастет) без передбаченого законом дозволу.

4. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

4.1. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

4.2. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

4.2. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, здобув середню-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зі слів працює на будівництві не офіційно, за місцем проживання характеризується посередньо.

Суд також бере до уваги і наведену в розділі 4 обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що та обтяжують покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, за обставинами якого останній вчинив незаконне носіння холодної зброї (кастет) без передбаченого законом дозволу.

Беручи до уваги характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, здобув середню-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зі слів обвинуваченого працює на будівництві не офіційно, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тому суд вважає за можливим призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді штрафу, у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

6.2. Цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-25/64674-ХЗ від 21.10.2025 у розмірі 1 337 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 10 (десять) копійок.

6.4. Речові докази у кримінальному провадженні:

- кастет, який знаходиться сейф-пакеті №5683629 та відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений кустарним способом, який зберігається в камері речових доказів УП в метрополітені ГУНП в м. Києві, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 20, слід знищити.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу, у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 26 КВК України він має сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документів про сплату штрафу.

Запобіжний захід не обирати.

Процесуальні витрати на проведення експертизи:

-№ СЕ-19/111-25/64674-ХЗ від 21.10.2025 у розмірі 1 337 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 10 (десять) копійок, відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- кастет, який знаходиться в сейф-пакеті №5683629 та зберігається в камері речових доказів УП в метрополітені ГУНП в м. Києві, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 20 - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті 19 січня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1