Провадження № 1-кп/204/1088/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (ВКЗ) ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000208, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Вказане кримінальне провадження розглядати в закритому судовому засіданні. Окрім цього, прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування свого клопотання зазначила, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування, наразі не зменшились. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від суду. Також, прокурор вказує, що на користь зазначеного ризику також свідчать ті обставини, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, на утриманні нікого не має, неодружений, мешкає у знайомого, тобто відсутні соціальні важелі впливу на нього. Крім того, на думку прокурора існує ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків у цьому кримінальному провадженні у зв`язку з обізнаністю про їх місця працевлаштування, шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди, з метою уникнення відповідальності за тяжкий злочин.

Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не здатні забезпечити запобігання вищевказаним ризикам. Крім того, злочини проти статевої недоторканності малолітньої особи мають винятковий суспільний резонанс, оскільки зачіпають фундаментальні права дитини. Застосування домашнього арешту, який дозволяє перебування вдома з обмеженням виходу, може бути сприйняте як недостатнє покарання для суспільства та жертви. Також, застосування домашнього арешту може травмувати дитину-жертву, знаючи, що злочинець «на волі» вдома, що суперечить ст. 56 КПК та Конвенції про права дитини. Наявність інвалідності у ОСОБА_7 саме по собі не виключає тримання під вартою, якщо у місцях попереднього ув`язнення є умови для утримання осіб з інвалідністю. Також враховуючи, що на всій території України введено воєнний стан, який наразі є продовженим та не скасованим, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого. З урахуванням існування вказаних ризиків, на теперішній час наявна необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому. Застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_6 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та підтримав клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 , належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, до суду не з`явилась.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував та зазначив про необґрунтованість доводів прокурора щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Захисник пояснив, що його підзахисний є особою з інвалідністю та пересувається на візку, через це він не працевлаштований. Мешкає тимчасово у товариша, оскільки у квартирі йому важко пересуватися. Має повнолітнього сина та матір, яка підтримує з ним зв`язки. Також захисник вважає недоведеним ризик впливу на свідків, оскільки обвинувачений визнав свою вину, а тому впливати на них немає сенсу. Захисник зауважив, що тримання під вартою не відповідає принципу гуманності, його підзахисний пересувається на інвалідному візку, умови утримання у місцях попереднього ув`язнення відсутні, вважає, що у органу поліції є достатні повноваження для контролю за виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків у разі зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Враховуючи вказане, захисник вважає, що щодо обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, обговоривши доводи клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Кримінальне провадження підсудне Чечелівському районному суду міста Дніпра. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 27 КПК України суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Як було встановлено в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. А тому, суд вважає за необхідним проводити розгляд кримінального провадження в закритому судовому засіданні.

Щодо клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 06 жовтня 2025 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 листопада 2025 року без визначення розміру застави.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом оцінюються усі ризики зазначені прокурором у своєму клопотанні у сукупності.

Суд виходить з вірогідності причетності обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, усвідомлюючи невідворотність покарання та його наслідки, з метою уникнення відповідальності за вчинене, може переховуватись від суду.

Наявність у обвинуваченого повнолітнього сина та матері, з якою він підтримує зв`язок, на думку суду, не свідчить про наявність таких міцних соціальних зв`язків, які були б достатнім стримуючим фактором, який би спростовував ризик переховування обвинуваченого від суду.

Посилання захисника на наявність інвалідності у обвинуваченого, та відсутність умов для його утримання у місцях попереднього ув`язнення не може слугувати безумовною підставою для обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки сам по собі факт інвалідності не є безумовною підставою для звільнення особи з-під варти та не спростовує наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Доказів, які б підтверджували неможливість перебування ОСОБА_4 в умовах тримання під вартою у місцях попереднього ув`язнення стороною захисту не надано.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи, з 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, а тому у обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

Оскільки судове провадження у кримінальній справі ще не розпочато, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що є вагомим психологічним фактором, ОСОБА_4 може впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні. При цьому слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом. Таким чином, оскільки у даному кримінальному провадженні свідки не допитані, на даний час існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив, а отже підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 197, 314, 315, 369- 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000208, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні в приміщенні Чечелівського районного суду міста Дніпра , за адресою: м. Дніпро, просп. Лесі України,77-Б, о 10 годині 00 хвилин 22 грудня 2025 року.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників процесу.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1