САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3215/25
Провадження №1-кп/726/160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за № 002639 від 25.07.2025 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває обвинувальний акт, затверджений прокурором Окружної прокуратури міста Чернівці ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002639 від 25.07.2025, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 подала клопотання у якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на існування встановлених ризиків, які продовжують існувати, а саме: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Просить врахувати, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, не працевлаштований, не має на утриманні жодних осіб, не має сталих соціальних зв`язків, а тому жодні з більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти доведеними ризикам. Також просить не визначати розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисниця ОСОБА_5 в судовому засіданні просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, вказуючи на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, а саме матері, яка присутня у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора та заперечували проти зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту та долучені до нього матеріали з підстав заявленого клопотання, суд доходить такого висновку.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч.4 ст. 199 КПК України).

Згідно із ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження (якими є зокрема запобіжні заходи) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.5 ч.2 ст. 183 КПК України).

Суд встановив, що 25.07.2025 слідчим суддею Чернівецького районного суду м. Чернівці до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком до 23 вересня 2025 року включно.

В подальшому ухвалами суду від 22.09.2025 та від 22.10.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, востаннє до 22 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Наразі обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор», а розгляд кримінального провадження не завершено.

Європейський Суд з прав людини в своїй прецедентній практиці вказав на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Зазначені у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення можуть мати місце і підтверджуються на даному етапі достатньою сукупністю даних та доказів.

Оскільки в підготовчому судовому засіданні не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачення, в яких йому пред`явлено та перебуває на розгляді суду, а це є достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Під час вирішення питання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинувачуваному ОСОБА_3 в даному випадку суд погоджується із тим, що заявлені прокурором ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - не зменшилися та продовжують існувати.

Суд також вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 потрібно продовжити строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисний особливо тяжкий злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також ОСОБА_3 обвинувачується і у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та є особою раніше судимою, зокрема за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, що обґрунтовано свідчить про те, що обвинувачений перебуваючи на волі може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Стримуючих факторів для можливості втечі органом досудового розслідування не встановлено та стороною захисту про їх наявність не вказано.

Враховуючи військовий стан та проведення бойових дій на території України, знаючи про тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин ОСОБА_3 може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

Оцінюючи вищезазначені обставини, суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», №33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В даному випадку, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке було спрямоване на основну цінність суспільства життя іншої особи, а тому з метою забезпечення охорони загальносуспільних прав та інтересів інших громадян, існує необхідність в обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує і те, що обвинувачений не працевлаштований, на його утриманні немає осіб, а тому він не має міцних соціальних зав`язків та може переховуватися від суду. Наявність у нього матері не свідчить про міцність зав`язків і можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Жодні інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також суд враховує, що запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Більше того, судовий розгляд кримінального провадження триває, а тому наявні об`єктиві передумови для продовження строку дії запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінюючи наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи положення ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне, користуючись наданим правом, не визначити обвинуваченому розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 197, 199, 331, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 15 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» та вручити обвинуваченому і прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк, у тому ж порядку із моменту вручення ним копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1