В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000085 від 04.07.2024 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки селища Ружин Житомирської області, незаміжньої, дітей не маючої, непрацюючої, освіта середня, особи з інвалідністю 2-ої групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2014 російською федерацією (далі рф) розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення збройними силами рф всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням рф порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і рф про статус та умови перебування Чорноморського флоту рф на території України від 28.05.1997 для блокування військових частин ЗСУ.

Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію.

У подальшому у зв`язку зі збройною агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України з 24.02.2022 оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Відповідно до Указу Президента № 272/2024 від 06.05.2024 загальну мобілізацію продовжено з 14.05.2024 на 90 діб.

Окрім того, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024 продовжено з 12.08.2024 строком на 90 діб та неодноразово продовжено та який триває на даний час.

У ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 під особливим періодом розуміється період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, оскільки з часу оголошення мобілізації Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав, тому з 17.03.2014 по даний час в Україні діє особливий період.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 16.05.2024 № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про військовий обов`язок і військову службу та цим Порядком.

Згідно п. 3 цього Порядку призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Згідно з пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3544-XII від 21.10.1993, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 (у ред. від 18.05.2024, далі - Правила).

Відповідно до пунктів 2-1, 2-6 Правил, право на перетин державного кордону мають: особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність; інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Військові формування, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України», це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

У цій же статті до органів військового управління, серед іншого, віднесено територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Також, у п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 № 154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки належать до військових формувань.

Так, не пізніше 13.06.2024 у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБИ_1, ДАТА_1, виник злочинний умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим він звернувся до адвоката ОСОБИ_2 із метою отримання відповідної допомоги.

У цей же час у ОСОБИ_2, який з 2018 року здійснює адвокатську діяльність та усвідомлює положення чинного законодавства про мобілізацію, з корисливих мотивів виник злочинний умисел, направлений на пособництво ОСОБІ_1 в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_2 запропонував ОСОБІ_2 підшукати незаміжню жінку з інвалідністю I чи II групи та організувати укладення між ОСОБОЮ_1 та нею фіктивного шлюбу, внаслідок чого ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства отримає право на відстрочку від мобілізації.

На виконання вказівок ОСОБИ_2, ОСОБА_1 підшукав та запропонував громадянці України, уродженці та мешканці селища Ружин Житомирської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має інвалідність ІІ групи, укласти з ним фіктивний шлюб з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на що вона погодилася.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи за вказівками ОСОБИ_2, 25.06.2024 о 18 год. 00 хв. у приміщенні адвокатського бюро «СОЛОМОНЮК ТА ПАРТНЕРИ» за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, буд. 18 із використанням ноутбуку марки «Lenovo» моделі «Ideapad 320-151SK», s/n: PF0X5K15, наданого ОСОБОЮ_2 та підключеного до мережі Інтернет, через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі Портал Дія) з IP-адреси НОМЕР_1 подала заяву №4477 про державну реєстрацію шлюбу з ОСОБОЮ_1, не маючи наміру створити сім`ю.

Того ж дня о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1, діючи за вказівками ОСОБИ_2, у приміщенні адвокатського бюро «СОЛОМОНЮК ТА ПАРТНЕРИ» за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, буд. 18, через Портал Дія з IP-адреси НОМЕР_2 підписав заяву № 4477 про державну реєстрацію шлюбу, подану ОСОБА_5 , надавши їй офіційного статусу та скерувавши її для розгляду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Однак вказану заяву про державну реєстрацію шлюбу службовими особами відділу державної реєстрації актів цивільного стану відхилено.

Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення до кінця кримінального правопорушення, а саме ухилення ОСОБИ_1 від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

13.10.2025 між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 , у приміщенні Житомирської обласної прокуратури за адресою: вул. Святослава Ріхтера, буд. 9, каб. 211, м. Житомир, на підставі статтей 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України, відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені у даній угоді та обвинувальному акті, окрім того, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 472 КПК України остання бере на себе обов`язки щодо надання під час судового розгляду в рамках кримінального провадження № 0000085 від 23.12.2024 (справа № 295/19124/24) викривальних показань щодо обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, зокрема, обставин участі у його вчиненні інших співучасників.

Дії ОСОБА_5 сторонами угоди кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України, як пособництво на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Сторони угоди дійшли згоди, що ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. При цьому вважають за можливе застосування ч. 2 ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, тривалість якого та покладені обов`язки за ст. 76 КК України, визначить суд.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена беззастережно та у повному обсязі визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України, у вчиненому щиро розкаялася, взяла на себе обов`язки щодо надання під час судового розгляду в рамках кримінального провадження № 0000085 від 23.12.2024 (судова справа № 295/19124/24) викривальних показань щодо обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, зокрема, стосовно участі у його вчиненні інших співучасників, а також підтвердила, що їй цілком зрозумілі її права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення, а також вид покарання, що буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом. Обвинувачена просила суд затвердити угоду, при цьому вказала, що угода укладена добровільно, без будь-якого тиску та примусу.

Захисник обвинуваченої підтвердила позицію своєї підзахисної, заявила про відсутність будь-якого впливу на її підзахисну, добровільність укладення нею угоди в її ж інтересах, просила затвердити вказану угоду у кримінальному провадженні та визначити іспитовий строк у мінімальному розмірі, зважаючи на відомості про особу обвинуваченої та обставини вчиненого нею злочину.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважала за можливе затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості у порядку ст. 474 КПК України, враховуючи думку обвинуваченої, її захисника, позицію прокурора, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією), внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Інкриміноване ОСОБА_5 діяння правильно кваліфіковане за ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України, як пособництво на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким умисним злочином у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації.

Можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо вказаного кримінального правопорушення, укладеної під час судового провадження передбачена законом.

Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог частин 4 та 5 ст. 469 КПК України. Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, угода містить передбачені ст. 473 КПК України наслідки її укладення та затвердження.

Водночас суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання, добровільність укладення угоди, без застосування насильства, примусу, погрози або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, зокрема, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб. Для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.

Суд враховує, що обвинувачена раніше не судима, на обліках у спеціалізлованих медичних закладах не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи, характеризуються позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, на підставі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Узгоджені сторонами угоди вид і міра покарання, що визначені у межах санкції ст. 336 КК України, звільнення обвинуваченої від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, на переконання суду є достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Також суд пересвідчився у тому, що очевидної неможливості виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 13.10.2025 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 , а також призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Зважаючи на призначене покарання, відомості про особу обвинуваченої, її процесуальну поведінку під час розгляду справи, підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 394, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000085 від 04.07.2024 угоду про визнання винуватості, укладену 13.10.2025 між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 у приміщенні Житомирської обласної прокуратури за адресою: вул. Святослава Ріхтера, буд. 9, каб. 211, м. Житомир.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ст. 336 КК України, та призначити її покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, у разі працевлаштування - роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирати.

Відповідно до положень ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя