У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001859 від 10 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,в якому останній просить накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено 10 жовтня 2025 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

?кофту чорного кольору та штани сірого кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234705;

?кросівки білого кольору, зі вставками чорного кольору, 47 розміру які упаковано до спец. пакету WAR1531507;

?мобільний телефон марки « Apple IPhone 11» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , який упаковано до спец. пакету NPU 5813043.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, за процесуального керівництва Ужгорордської окружної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001859 від 10 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення через лінію "102" про те, що 10.10.2025 року у період часу з 00:15 год. по 00:25 год., за адресою: м. Ужгород, вул. Митрака, буд. 10, невідома особа, діючи умисно, здійснила підпал автомобілю марки "Tesla" чорного кольору д.н.з. " НОМЕР_4 ", який на праві власності належить громадянці ОСОБА_4 . Внаслідок підпалу автомобілю, його передня частина була повністю зруйнована.

В межах розслідування даного кримінального провадження, 10 жовтня 2025 року в порядку ст. 233 ч. 3 КК України з метою врятування майна, було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено:

?кофту чорного кольору та штани сірого кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234705;

?кросівки білого кольору, зі вставками чорного кольору, 47 розміру які упаковано до спец. пакету WAR1531507;

?мобільний телефон марки « Apple IPhone 11» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , який упаковано до спец. пакету NPU 5813043.

Прокурор стверджує, що враховуючи вищенаведене та те, що вище вказані речі мають значення для встановлення обставин вчинення даного кримінального правопорушення в органу досудового розлідування є необхідність в накладенні арешту на вище вказані речі.

Речі, які вилучені в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Враховуючи що вищеперераховані речі, мають значення речових доказів, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, прокурор просить задоволити подане клопотання.

У судове засідання прокурор не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд даного клопотання

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001859, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що:

«До Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення через лінію «102» про те, що 10.10.2025 у період часу з 00:15 год. по 00:25 год., за адресою: м. Ужгород, вул. Митрака, буд. 10, невідома особа, діючи умисно, здійснила підпал автомобілю марки «Тесла» чорного кольору д.н.з. « НОМЕР_4 », який на праві власності належить гр. ОСОБА_4 . Наслідок підпалу автомобілю, його передня частина була повністю зруйнована».

10.10.2025 року о 08 год. 34 хв. ОСОБА_5 затримано.

10.10.2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне пошкодження майна, вчинене шляхом підпалу.

Згідно протоколу обшуку від 10.10.2025 року, в порядку ст.233 ч.3 КПК України було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , вході якого було вилучено кофту чорного кольору та штани сірого кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234705; кросівки білого кольору, зі вставками чорного кольору, 47 розміру які упаковано до спец. пакету WAR1531507; мобільний телефон марки « Apple IPhone 11» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , який упаковано до спец. пакету NPU 5813043.

Постановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 10.10.2025 року вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001859 від 10 жовтня 2025 року.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є речі виявлені і вилучені в ході проведення обшуку, дані речі будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001859 від 10 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, які було виявлено та вилучено 10 жовтня 2025 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

?кофту чорного кольору та штани сірого кольору, які упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP 4234705;

?кросівки білого кольору, зі вставками чорного кольору, 47 розміру які упаковано до спец. пакету WAR1531507;

?мобільний телефон марки « Apple IPhone 11» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 , який упаковано до спец. пакету NPU 5813043.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1