Номер провадження:1-в/521/206/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

До Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_5 . В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.02.2021, остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. У даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався.

Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022, а саме 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців. Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_5 визначено відраховувати з дня його фактичного затримання у справі, а саме з 05.07.2022 року. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 , день за день, строк попереднього ув`язнення в період з 05.07.2022 року по день набрання вироком законної сили. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили, залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 року стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України змінено в частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, із урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року, а саме 1 рік 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 2 місяці. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочину як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 . У вступній частині вироку визначено зазначити правильні відомості щодо судимостей ОСОБА_5 , а саме те, що він раніше судимий 17.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки. В решті вирок суду 1-ої інстанції залишено без змін.

У зв`язку з викладеним, на підставі Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" N 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначені вироки відносно ОСОБА_5 .

Представник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 подання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе подання задовольнити, зазначивши, що за вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року засудженого слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із декриміналізацією кримінального правопорушення та вважати засудженим за вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року, який було змінено ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року. Крім того, просив відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.02.2021 року вигляді одного місяця та продовжувати виконання вироку у виді позбавлення волі строком на 6 років 9 місяців.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 подання підтримала, просила його задовольнити та призначити покарання, як зазначено в ухвалі Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року та не приєднувати покарання за вироком від 2021 року, оскільки засуджений його вже його фактично відбув.

Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, просив його задовольнити, підтримав думку адвоката.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.02.2021, остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. У даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався.

Крім того, ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022, а саме 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців. Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_5 визначено відраховувати з дня його фактичного затримання у справі, а саме з 05.07.2022 року. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 , день за день, строк попереднього ув`язнення в період з 05.07.2022 року по день набрання вироком законної сили. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили, залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2025 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України змінено в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, із урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року, а саме 1 рік 6 місяців позбавлення волі та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 2 місяці. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочину як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 . У вступній частині вироку визначено зазначити правильні відомості щодо судимостей ОСОБА_5 , а саме те, що він раніше судимий 17.02.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки. В решті вирок суду 1-ої інстанції залишено без змін.

Відповідно до вироку Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року встановлено ОСОБА_5 засуджено за вчиненя 28.03.2022 року таємного викрадення одного набору ножів марки «PREMIUM KITCH SET BLACK Fiskars», вартістю 850 гривень без урахування ПДВ.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ), стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (вирок Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року), а саме станом на 01.01.2022 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2481 грн. В той час як вартість викраденого ОСОБА_5 28.03.2022 року чужого майна склала 850 грн., що виключає кримінальну відповідальність за це діяння.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року.

Водночас, приймаючи до уваги, що судом було звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року, суд вважає необхідним привести вирок Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року до відповідності до Закону.

ОСОБА_5 є засудженим вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, який ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.20025 року було змінено в частині призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців. Крім того, напідставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року, у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, яке раніше було приєднано до покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року, та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 9 (дев`ять) місяців, оскільки покарання за сукупістю вироків на час розгляду клопотання не відбуто засудженим та вирок суду слід продовжити виконувати.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Посилання сторони захисту на ту обставниу, що відсутні підстави для приєднання невідбутої частини покаранняч у виді одного місяця позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року, оскільки засуджений ОСОБА_5 фактично його відбув та злочин за цим вироком підлягає декриміналізації, суд відхиляє, оскільки суд розглядає зазначене подання ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» у межах його вимог, питання про приведення вироку суду від 17.02.2021 року до відповідності до Закону перед судом не ставилося. Зацікавлені особи не позбавлені права звертатися до суду з відповідним клопотанням в порядку виконання судового рішення. Покарання ОСОБА_5 відбуває з моменту його затримання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року з 05.07.2022 року, яке продовжує відбувати, а отже попереднє покарання за вироком суду від 17.02.2021 року засудженим не було відбуто.

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вирок Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2024 року привести у відповідність до КК України в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців. На підставі вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частини невідбутого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.02.2021 року, у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, вважати ОСОБА_5 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 9 (дев`ять) місяців.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1