ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2840/25 Справа № 180/1/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000491 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією номера обслуги протитанкового відділення взводу вогневої підтримки парашутно-десантної роти парашутно-десантного батальону, військової частини НОМЕР_1 ВОС-103533Д, перебуваю чого у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано винним за ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки, за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень при таких обставинах.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією - номером обслуги протитанкового відділення взводу вогневої підтримки парашутно-десантної роти парашутно-десантного батальйону, військової частини НОМЕР_1 ВОС-103533Д, у військовому званні «солдат», 11.11.2024 року приблизно о 22:00 год. проходив по АДРЕСА_3 та в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 11.11.2024 року приблизно о 22:00 год. через незачинену хвіртку пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , підійшов до житлового будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, через люк на горищі житлового будинку незаконно проник всередину житлового будинку ОСОБА_10 . Знаходячись в житловому будинку, ОСОБА_9 відшукав у кімнатах цього ж будинку ключі від будинку, а також відшукав підвіс (брухт) з деформацією на шнурку золото 585 проби, вагою золота 1,70 г., який підготував до викрадення.

Після цього ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 13.11.2024 року приблизно о 01:00 год. повернувся до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою ключа, викраденого з вказаного будинку відчинив двері та проник всередину, де скориставшись тим, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, взяв підвіс (брухт) з деформацією на шнурку золото 585 проби, вагою золота 1,70 г., вартість якого становить 4053 грн. 82 коп., належний ОСОБА_11 , після чого, утримуючи вказаний підвіс при собі, залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 4053 грн. 82 коп.

Крім того, ОСОБА_8 25.11.2024 року приблизно о 16:00 год. проходив по вул. Калинова в місті Марганець Дніпропетровської області та в нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 25.11.2024 року приблизно о 16:00 год. ОСОБА_8 підійшов до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою ключа, який він попередньо викрав з вказаного будинку відкрив двері будинку та незаконно проник всередину житлового будинку ОСОБА_10 .. Після цього ОСОБА_8 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, відшукав у кімнатах цього ж будинку майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 308,35 грн.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_8 25.11.2024 року приблизно о 16:10 год. підійшов до сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , витягнув скло з вікна, таким чином незаконно проник всередину сараю ОСОБА_10 .. Після цього, ОСОБА_8 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, відшукав у сараї майно, що належить ОСОБА_10 на загальну суму 3 293, 47 грн.

Крім того, ОСОБА_8 28.11.2024 року приблизно о 15:00 год. проходив по вул. Калинова в місті Марганець Дніпропетровської області та в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 28.11.2024 року приблизно о 15:00 год. ОСОБА_9 підійшов до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою ключа, який він попередньо викрав з вказаного будинку відкрив двері будинку та незаконно проник всередину житлового будинку ОСОБА_10 .. Після цього ОСОБА_9 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що ніхто зі сторонніх осіб не усвідомлює злочинний характер його дій, відшукав у кімнатах цього ж будинку майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 3 250 грн.

Крім того, ОСОБА_8 в період часу з 14:00 год. 01.12.2024 р. по 13:00 год. 16.12.2024 р. проходив поблизу будинку АДРЕСА_3 та побачив, що у вказаному будинку вимкнено світло, розуміючи, що йому потрібне місце для відпочинку, вирішив проникнути всередину вказаного будинку, який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_12 , та відпочити в ньому.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на порушення недоторканності житла особи, ОСОБА_9 в період часу з 14:00 год. 01.12.2024 р. по 13:00 год. 16.12.2024 р., більш точних дати та часу не встановлено, діючи умисно, незаконно, без дозволу законного володільця - ОСОБА_12 , всупереч її волі, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, пройшов через незачинену хвіртку на огороджену парканом територію домоволодіння АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_9 підійшов до дверей житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння, та шляхом підбору ключа відчинив вказані двері, зайшов усередину будинку, де перебував невстановлений час, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов. Тобто, ОСОБА_9 незаконно проник до житла особи, чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких кожному гарантується недоторканість житла і не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує, що вищезазначеним вироком не згоден, вважає його незаконним. Зауважує, що призначене покарання є надмірно суворим з огляду на визнання вини ОСОБА_8 та щирого каяття останнього. Просить змінити вирок в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із такого.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність правової кваліфікації скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Як передбачено ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Щодо виду і міри призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання слід зазначити про таке.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог Закону суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, факт не перебування ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога та психіатра, часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 вчинено кримінальні правопорушення в період дії воєнного стану, в період, коли суспільство героїчно протистоїть агресору, тому відсутні підстави для застосування інститутів звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити реальне покарання.

Таким чином, вирок суду законний та обгрунтований, підстав для його зміни чи скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: