Справа № 297/2976/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/658/25, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 03.09.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 01.11.2025, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Шерлова Гора Борзинського району Читинської області, РФ, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, що має двох неповнолітніх дітей, комірника ДП «Клінічний санаторій «Карпати», несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 25.07.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не виїжджати за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 25.07.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000337 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянин України через державний кордон в умовах дії правового режиму воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами,

-2-

сприяв шляхом надання вказівок, порад та засобів незаконному переправленню через державний кордон України громадянам України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 .

У невстановлений досудовим розслідуванням день ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у невстановлений слідством час, місці та спосіб домовились з невстановленими досудовим розслідуванням особами, про організацію їхнього незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пункту пропуску, за грошову винагороду, яка залежала від конкретної домовленості з вказаними особами та становила від 4500 доларів США до 10000 доларів США за відповідну особу та у подальшому керували їх діями, як особами, які бажають незаконно перетнути державний кордон України та вичікування слушного часу для переправлення через кордон України.

У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб, ОСОБА_6 за винагороду погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи сприяти у незаконному переправленні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон України.

01.09.2025 приблизно о 16 год 50 хв за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_6 на транспортному засобі марки «Renault», д. н. з. НОМЕР_1 , прибув до ресторану «МакДональдс», який розташований в м. Мукачеві по вул. Лавківській, 1, де на нього вже чекав ОСОБА_12 , здійснив його посадку до салону вказаного транспортного засобу, після чого всі разом вирушили до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 заселив ОСОБА_12 до вказаного будинку, з метою вичікування слушного часу для подальшого незаконного переправлення його через державний кордон України.

У подальшому, того ж дня, приблизно о 20 год, за вказівкою невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_6 на тому ж самому транспортному засобі, прибув до місця проживання ОСОБА_13 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де на нього вже чекав останній, здійснив його посадку до салону вказаного транспортного засобу, після чого всі разом вирушили до будинку АДРЕСА_4 , де заселив його разом з ОСОБА_12 , з метою вичікування слушного часу для їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на сприяння у незаконному переправленні вищевказаних громадян України через державний кордон, у період дії правового режиму воєнного стану, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , отримав від ОСОБА_12 раніше обумовлену грошову винагороду у сумі 10000 доларів США за організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України, після чого 02.09.2025 приблизно о 00 год 20 хв, під час реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були викриті та затримані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 спільно з працівниками Служби безпеки України.

02.09.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю

-3-

на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави не менше 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999240 грн.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна, а ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, зокрема передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про те, що слідчим та прокурором доведено необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, врахувавши характер та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного (раніше не судимий, має постійне місце проживання, двох неповнолітніх дітей, одружений, учасник бойових дій, має інвалідність третьої групи), а також недоведеність прокурором виключних випадків, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_6 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка на переконання слідчого судді є достатньою для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді від 03.09.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі не менше 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станосить 999240 грн. Погоджуючись із висновками слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор указує на те, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Характер та обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його роль у вчиненні цього злочину, а також ступінь корисливого мотиву та суспільний інтерес, є неспіврозмірними з розміром визначеної застави та дають підстави для визначення застави у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

-4-

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-5-

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя у повній мірі дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 25.07.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000337 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.09.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 03.09.2025 за клопотанням органу досудового розслідування щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та яке відноситься до категорії тяжких, а тому, перебуваючи на

-6-

волі та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, він може переховуватися від органів досудового розслідування і суду та незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Додані до клопотання докази на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на даному етапі досудового розслідування дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може мати відношення до кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри та наявність передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків сторонами кримінального провадження не заперечується.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави, слідчий суддя взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної

-7-

небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшов до висновку, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків і такий розмір не буде завідомо непомірним для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 (раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, роботи та на утриманні двох неповнолітніх дітей), обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує, що наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також ступінь корисливого мотиву були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, визнаються безпідставними та необґрунтованими.

Даних про будь-яке інше майно підозрюваного, щодо майнових збережень чи інших доходів, які б забезпечили виконання застави в розмірі, заявленому прокурором, не надано.

Крім того, апеляційним судом не встановлено також виключних випадків, які б давали підстави визначити останньому заставу в більшому розмірі, ніж передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. На наявність таких обставин не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував прокурор під час її розгляду.

З урахуванням зазначеного, враховуючи наведені вище дані про особу підозрюваного, у тому числі його майновий та сімейний стан особи, колегія суддів дійшла висновку, що застава в розмірі, заявленому стороною обвинувачення, тобто 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде завідомо непомірною для підозрюваного.

Також колегією суддів враховується і те, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили, що підозрюваний з моменту застосування щодо нього запобіжного заходу та визначення йому застави будь-яким чином порушував покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

-8-

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 03.09.2025 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді