Справа № 202/5470/25
Провадження № 1-кс/202/6396/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

10 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002982 від 29.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року (справа № 932/8051/24, провадження № 1-кс/932/3546/2024) на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002982 від 29.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року був накладений арешт на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

Потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_5 .

В подальшому підслідність у кримінальному провадженні № 0002982 від 29.08.2024 визначена за СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Між нею і потерпілим ОСОБА_5 досягнуто домовленості щодо добровільного відшкодування завданих йому збитків шляхом реалізації квартири та передачі коштів від її продажу або перереєстрації квартири на потерпілого.

Однак без скасування арешту вищевказаної квартири неможливо здійснити її відчуження або перереєстрацію права власності.

Звертає увагу, що підстави, які зумовили застосування арешту на даний час відпали, а тому потреба в подальшому перебуванні майна під арештом відсутня.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явилася, повідомлялася про його розгляд.

Слідчий та прокурор у судове засідання також не з`явився.

При цьому від слідчого ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він зазначив, що не заперечує проти скасування арешту майна за клопотанням ОСОБА_4 .

Також слідчий надав для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002982 від 29.08.2024.

У судове засідання з`явився представник потерпілого - адвокат ОСОБА_3 , який також не заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження в обсязі, наданому слідчим, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею установлено, що 29 серпня 2024 року Дніпровським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області було розпочате кримінальне провадження № 0002982 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою для початку досудового розслідування стала заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про те, що протягом 2023 року ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволоділа його грошовими коштами, які призначалися для придбання нею квартири та подальшого передання йому права власності на це майно.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року за клопотанням слідчого був накладений арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24) шляхом заборони відчуження.

Постановою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра від 24 грудня 2024 року визначено підслідність кримінального провадження № 0002982 за СВ Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя виходить із того, що відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і одним із таких заходів є арешт майна.

За положеннями частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України також визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Слід зауважити, що, вирішуючи питання про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадження з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя не повинен вдаватися до оцінки правомірності набуття права власності, а має визначити лише чи є підстави для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно зі статтею 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що, накладаючи арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя виходив з того, що дане нерухоме майно відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально-протиправних дій, а саме можливих шахрайських дій з боку ОСОБА_4 , які полягали у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_5 для купівлі нерухомості, яку ОСОБА_4 повинна була перереєструвати на ОСОБА_5 .

У кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру.

В своєму клопотанні ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 18.10.2024 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, слідчий та представник потерпілого проти скасування цього арешту не заперечують.

Відтак з огляду на засади змагальності та диспозитивності у слідчого судді немає підстав для подальшого тримання майна під арештом. Скасуванням арешту не будуть порушені чиї-небудь права або завдання кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту можливо задовольнити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року (справа № 932/8051/24, провадження № 1-кс/932/3546/24) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24).

Керуючись ст. 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2024 року (справа № 932/8051/24, провадження № 1-кс/932/3546/24) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9