Справа № 307/466/19
Провадження № 1-кп/307/264/20
16 вересня 2025 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням:
- ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362 КК України,
- ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч.ч. 1, 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362 КК України,
- ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362 КК України,
- ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362 КК України,
- ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 1 березня 2024 прийнято до провадження та призначено судове засідання.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.28 - ч.2 ст.364, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.366 та ч.3 ст.28 - ч.3 ст.362 Кримінального кодексу України, а саме у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, вчиненому організованою групою; у службовому підробленні, тобто складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому організованою групою; та у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчиненій особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значної шкоди, вчиненій організованою групою, за наступних обставин:
Організована група, очолювана ОСОБА_5 , характеризувалась наступним чином: попередньою зорганізованістю у спільне стійке злочинне об`єднання для вчинення злочинів, між членами якого існували міцні внутрішні зв`язки; стабільністю членів групи, що виразилось у тривалості їх дій із грудня 2014 року по січень 2015 року; детальної організації функціонування групи, а саме кожен чітко виконував відведену йому ОСОБА_5 роль; об`єднаністю злочинів єдиним планом з розподілом функцій кожного із учасників групи, спрямований на досягнення єдиної злочинної мети; обізнаністю всіх членів злочинної групи з планом злочинних дій та запланованим кінцевим результатом.
При цьому, згідно розподілу ролей та розробленого плану, відомого та схваленого всіма учасниками організованої групи ОСОБА_5 , як організатор, здійснювала розробку та практичне втілення злочинного плану діяльності організованої нею групи, слідкувала за її постійним вдосконаленням. Здійснювала контроль та координацію виконання функцій членами організованої групи, давала вказівки членам групи. Визначала та розподіляла функції кожного учасника групи, від яких вимагала конспірації дій та чіткого виконання всіх її вказівок, з метою досягнення запланованого результату. Також для досягнення свої злочинної мети, за власні кошти забезпечувала фінансування діяльності створеної нею організованої групи.
Крім того, ОСОБА_5 , діючи як організатор вчинення злочинів, згідно розробленого плану та розподілу ролей, безпосередньо приймала участь у вчиненні злочину, підшуковувала громадян, які не використали своє право на безкоштовне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з числа мешканців АДРЕСА_1 , які за грошову винагороду готові були оформити на себе відповідні земельні ділянки, які в подальшому добровільно мали відчужити особисто або шляхом оформлення доручення на право відчуження на третіх осіб у власність ОСОБА_15 , проводила розрахунки з іншими членами групи за виконану ними роботу та мешканцямис. Руське Поле, АДРЕСА_1 , на яких незаконно оформлялись земельні ділянки.
ОСОБА_6 (обвинувальний акт відносно якої 25.01.2019 скеровано до Тячівського районного суду), як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, за вказівкою ОСОБА_14 , яку йому надала ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи як виконавець, підготувала та погодила власним підписом накази про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 10 громадянам та накази про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність земельних ділянок 10 громадян, які в подальшому передала на затвердження ОСОБА_14
ОСОБА_4 (обвинувальний акт відносно якої 25.01.2019 скеровано до Тячівського районного суду), як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, за вказівкою ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи як виконавець, підписав та засвідчив відтиском печатки довідки про правовий статус земельних ділянок; довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; збірні кадастрові плани земельних ділянок; кадастрові плани земельних ділянок; плани земельних ділянок; висновки щодо проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_13 , як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, за вказівкою ОСОБА_4 , яку йому надала ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи як виконавець здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі - Державному земельному кадастрі та подальшу незаконну реєстрацію права власності на земельні ділянки.
Таким чином, згідно розробленого злочинного плану члени організованої групи скоїли ряд тяжких злочинів на території Закарпатської області при наступних обставинах:
ОСОБА_5 (обвинувальний акт відносно якої 25.01.2019 скеровано до Тячівського районного суду), діючи як організатор вчинення злочинів, згідно розробленого плану та розподілу ролей, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, підшукала мешканців с. Руське Поле, с. Вонігово, смт. Буштино, Тячівського району ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які не використали своє право на безкоштовне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та запропонувала їм за грошову винагороду у розмірі 10 000 гривень кожному оформити на себе відповідні земельні ділянки, які в подальшому добровільно мали відчужити особисто або шляхом оформлення доручення на право відчуження на третіх осіб у власність ОСОБА_15 , на що вищевказані громадяни дали свою згоду.
У подальшому, після отримання згоди всіх учасників створеної ОСОБА_5 організованої групи, з метою досягнення злочинної мети відомої всім співучасникам, члени організованої групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно з іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи.
Таким чином, ОСОБА_5 (обвинувальний акт відносно якої 25.01.2019 скеровано до Тячівського районного суду) діючи у складі організованої нею злочинної групи, згідно попередньо розробленого плану та розподілених функцій, умисно, усвідомлюючи, що земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні КСП «Руськополівське», яке, у відповідності до ст. 27 Земельного кодексу України, ч.5 ст.59 Господарського кодексу України та ст.108 Цивільного кодексу України, (в редакціях, чинних станом на 23.02.2011) є правонаступником радгосп-заводу «Руськополівське», що підтверджено рішенням Господарського суду Закарпатської області №907/721/13 від 26.09.2013, добре знаючи про місце їх розташування, а саме їх розміщення в межах земель вказаного підприємства і щодо них чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, діючи умисно, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигодидля себе, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , в порушення вимог ч. 5 ст. 116, ч.6, ч.7 ст.118, ч.6 ст.186-1, ч.4 ст.122, ст.141 Земельного кодексу України, ст.50 Закону України «Про землеустрій» (в редакціях, чинних на час вчинення правочинів), без врахування та достовірно знаючи, що вищевказаним рішенням Господарського суду Закарпатської області визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Тячівської районної адміністрації №157 від 16.03.2012 «Про припинення права користування земельною ділянкою», без проведення, передбаченої ст. 141 Земельного кодексу України, відповідної процедури припинення права користування користувачем - КСП «Руськополівське» десяти земельними ділянками площею 2,0 га кожна, загальною площею 20 га в урочищі «Сад» с. Руське Поле, Тячівського району, незаконно передали їх у власність для ведення особистого селянського господарства наступним фізичним особам: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які для одержання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність їм цих земельних ділянок до Головного Управління Держземагенства у Закарпатській області не зверталися, документи не готували та не подавали, за наступних обставин:
У зв`язку з цим ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 364 КК України, зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, вчинене організованою групою.
В зв`язку з цим, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, а саме службовому підробленні, тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене організованою групою
В зв`язку з цим, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.2 ст.362 КК України, а саме несанкціонована зміна інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинена особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду, вчинена організованою группою.
18.06.2025 року захисник обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362 КК України ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності. Крім того, просили скасувати всі вжиті заходи забезпечення кримінального провадження, запобіжні заходи та вирішити питання щодо долі речових доказів.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання. Пояснив, що повідомлення про підозру обвинуваченій не вручалося та в цей момент остання перебувала за кордоном та не могла бути обізнана про наявність існуючого щодо неї кримінального провадження, а тому остання не може вважатися такою , що ухилялася від органів досудового розслідування та суду.
Інші учасники кримінального провадження не заперечили щодо задоволення вказаного клопотання.
Суд, в порядку визначеному КПК України, роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_28 суть обвинувачення за ч.3 ст.28 - ч.2 ст.364, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.366 та ч.3 ст.28 - ч.3 ст.362 Кримінального кодексу України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, які є нереабілітуючими, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
Обвинувачена ОСОБА_28 повідомила, що зміст пред`явленого їй даному кримінальному провадженні обвинувачення, є зрозумілим, вину не визнає та клопотання свого захисника підтримала та просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України.
Заслухавши обвинувачену та її захисника, які підтримали клопотання, думку прокурора інших обвинувачених та їх захисників, які не заперечили, щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_28 , дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2 - 4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованих обвинуваченій вказаних кримінальних правопорушень відносилися до злочинів середньої тяжкості) та на час розгляду даного клопотання, відносяться до нетяжких злочинів та такі вчинено у період з 16.12.2014 по 15.01.2015 , з 16.12.2014 по 15.01.2015 , 17.12.2014 по 15.01.2015 та з 18.12.2014 по 15.01.2015. Таким чином строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначених злочинів, які становлять п`ять років закінчуються 15.01.2020.
Разом з цим відповідно до положень ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності за вказані злочини перервався, вчиненням злочину передбаченого ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 362 КК України, який останній за часом вчинено у період з 29.12.2014 по 19.01.2015.
Злочини передбачені ч.2 ст. 364 та ч.3 ст. 362 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та такі вчинено у період з 16.12.2014 по 17.01.2015, з 17.12.2014 по 17.01.2015, з 18.12.2014 по 19.01.2015 та 29.12.2014 по 17.01.2015 і з 29.12.2014 по 19.01.2015. Відтак, строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначених злочинів, які становлять десять років, закінчуються 19.01.2025.
Разом з цим, згідно ч. 2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відтак відповідно до положень ч.2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупинявся на період понад девять місяців.
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.05.2019 за № 639/793/17 дійшла висновку, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства. Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 за № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року № 735/1121/20 вирішено питання, що містить виключну правову проблему, яка стосується концептуального підходу до застосування строків давності, визначених у ст. 49 КК України.
Так, у Постанові зазначено, що строки давності, визначені ст. 49 КК України, є проміжками часу, у разі закінчення яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в таких випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної безпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини надалі свідчить про її виправлення. У цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та його доцільністю.
Згідно з Висновком, який міститься в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року за № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті, тощо). Саме тому зупинення судового розгляду у зв`язку з розшуком обвинуваченої саме по собі ще не може свідчити про ухилення останньої від суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення від суду.
В судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджено той факт, що повідомлення про підозру обвинуваченій не вручалося та в цей момент остання перебувала за кордоном та не могла бути обізнана про наявність існуючого щодо неї кримінального провадження, а тому не дивлячись на оголошення останньої в розшук та зупинення з цих підстав перебігу строків кримінального провадження, остання не може вважатися такою, що ухилялася від органів досудового розслідування та суду.
З урахуванням наведеної позиції сторони обвинувачення, ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а провадження у справі закриттю.
Керуючись ст. ст. 128, 284-288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачену ОСОБА_31 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362 КК України - задовольнити.
На ухвалу суду в частині закриття кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Визначити час оголошення повного тексту ухвали о 11 год. 50 хв. 19 вересня 2025 року.
Головуючий ОСОБА_1