Справа № 297/3086/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове кримінальне провадження №0000265 від 15.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , призваного на військову службу за мобілізацією, на посаді: стрілець-снайпер 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», із середньою освітою, раніше судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрілець-снайпер 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , маючи досвід поводження із бойовими припасами, знаючи вимоги законодавства України про те, що боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в зоні виконання бойових завдань, в районі с. Олешня Курської обл., російської федерації, 09.04.2025 самовільно залишив бойовий підрозділ із закріпленою за ним зброєю автоматом АК-74 № НОМЕР_2 та 26 (двадцять шість) набоями калібру 5,45х39.

В подальшому ОСОБА_4 , у невстановлений точний досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.06.2025, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що вищезазначені предмети являються вогнепальною зброєю та боєприпасами, у порушення визначеного порядку, не повідомив органи військового управління та поліцію про вказаний факт, при цьому перемістивши вказані предмети до свого місця проживання, за адресою АДРЕСА_1 .

Надалі, 15.06.2025, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , неподалік від місця проживання ОСОБА_4 , в чагарниках, виявлено та вилучено автомат АК-74 № НОМЕР_2 , два магазини до автомату та 26 (двадцять шість) набоїв калібру 5,45х39.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладеного в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії тяжкого злочину. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, бажає виправити свою протиправну поведінку, в порядку ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за медичною допомогою до лікарів наркологів лікарів психіатрів не звертався, добровільно звернувся до прокурора з проханням зарахувати його для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в особливий період.

Окрім того, згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку.

Отже, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують/обтяжують покарання, відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.07.2025 року про накладення арешту майно скасувати.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за виконання експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави в особі ЗАКАРПАТСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ в загальному розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 30 копійок за висновки експерта №СЕ-19/107-25/8456-БЛ та №СЕ-19/107-25/8691-БЛ

Цивільний позов не заявлений.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням відповідно ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язку прибувати до суду за першою вимогою.

Звільнити з під варти обвинуваченого ОСОБА_4 негайно.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз №СЕ-19/107-25/8456-БЛ та №СЕ-19/107-25/8691-БЛ, які проведено Закарпатським НДЕКЦ МВС України, у розмірі 3565 (три тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.07.2025 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно скасувати.

Речові докази, а саме:

- автомат Калашникова АК-47 з наявним маркуванням № НОМЕР_2 , який поміщено до поліетиленового пакету НПУ СУ та 2 пластикові магазини до автомату чорного кольору - повернути у власність військової частини НОМЕР_1 ;

-26 набоїв калібру 5,45х39, які поміщено до спец-пакету НПУ RAW 0078093 - знищити;

-Два змиви залишити при матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку суду не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7