Провадження № 1-кс/522/742/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0000161 від 30.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000161 від 30.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної та оптової торгівлі одягом, взуттям та аксесуарами під торговою назвою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований у ТРЦ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Продавець-консультант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 14.01.2022 року працювала у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », мала повний та безперешкодний доступ до товарно-матеріальних цінностей магазину, складу, торгової зали, каси ПРРО, облікової програми, а також до робочого мобільного телефону магазину та сторінки магазину в соціальній мережі Instagram, через яку здійснювалось спілкування з клієнтами, приймались замовлення та проводилась реалізація товарів.

У період серпень жовтень 2025 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою роботодавця, використовуючи своє службове становище продавця, здійснювала реалізацію товарів покупцям без проведення розрахункових операцій через касу ПРРО, отримуючи від них готівкові кошти або безготівкові перекази на власні банківські картки, при цьому умисно не відображала такі операції в обліковій програмі магазину, вводячи в оману ФОП ОСОБА_3 щодо фактичних обсягів реалізації та наявності товарів. При цьому ОСОБА_4 використовувала робочий мобільний телефон магазину та сторінку магазину в соціальній мережі Instagram, де особисто вела переписку з клієнтами, приймала замовлення та погоджувала оплату. Після свого зникнення ОСОБА_4 умисно видалила переписки з клієнтами, що свідчить про намагання приховати сліди протиправної діяльності.

Після того, як з 20.10.2025 року ОСОБА_4 без поважних причин припинила виходити на роботу та перестала виходити на зв`язок, 22.10.2025 року у присутності персоналу магазину було проведено повну інвентаризацію, за результатами якої встановлено нестачу 448 одиниць товару різних категорій на загальну суму 1306502 грн., що підтверджується даними облікової програми та актуальними цінами на день проведення інвентаризації.

Крім того, 16.10.2025 року, ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою, повідомивши неправдиві відомості про нібито складні сімейні обставини та термінову потребу у грошових коштах, отримала від ФОП ОСОБА_3 заробітну плату за жовтень 2025 року наперед у сумі 26000 грн., при цьому не маючи наміру виконувати трудові обов`язки, після чого на роботу більше не вийшла, на зв`язок не виходила та грошові кошти не повернула.

Продавець-консультант ОСОБА_5 повідомила, що 17.10.2025 року виявила відсутність 12 одиниць товару без проведення продажу через касу. При зверненні до ОСОБА_4 остання повідомила неправдиві відомості про нібито передачу товару «подрузі ФОП» та продаж частини товару через Instagram з подальшим перерахуванням коштів, що фактично не відбулося.

22.10.2025 року до магазину звернулася клієнтка, яка повідомила, що оплатила куртку через Instagram ще за три тижні до цього, надала переписку, яка була видалена з робочого телефону магазину, у зв`язку з чим працівники магазину були вимушені передати їй куртку повторно.

Загальна сума завданих ФОП ОСОБА_3 збитків становить 1332502 грн., що є особливо великим розміром, що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Є достатні підстави вважати, що частина товарно-матеріальних цінностей, мобільні телефони, електронні носії інформації, банківські картки, чорнові записи та інші предмети, що мають значення для кримінального провадження, можуть зберігатися за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де вона проживає разом із чоловіком.

Отримати вказані речі, документи та відомості іншим шляхом, ніж проведення обшуку, неможливо, оскільки: ОСОБА_4 умисно ухиляється від контактів, місце її перебування достеменно не відоме; вона не виконує трудові обов`язки, не з`являється за місцем роботи та не повертає майно; переписки з клієнтами та інші електронні дані умисно видалені, що свідчить про ризик подальшого знищення доказів; тимчасовий доступ до речей і документів є неефективним, оскільки речі та носії інформації перебувають у фактичному володінні підозрюваної; існує реальна загроза приховування, знищення або відчуження товарів та електронних доказів.

Фактичне привласнення товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » шляхом їх незаконної реалізації поза касою та привласнення отриманих коштів свідчить про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Однак без отримання наявних речей, документів, електронних носіїв інформації та інших предметів, які використовувались при вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, неможливо підтвердити або спростувати факти незаконних дій та обсяг завданих збитків.

22.01.2026 старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 , згідно вимог ст.ст. 223, 233, 234, 235, 236, 237 КПК України, в період часу з 08 години 24 хвилин по 10 годину 33 хвилину, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 26.12.2025 року проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого було виявлено та вилучено, а саме: мобільний телефон торгової марки Nokia, модель 7.2 в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками за номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та у чохлі чорного кольору, який поміщений до спеціального пакету НПУ NPU 5294592; флеш-накопичувач червоного кольору з карткою пам`яті «OLEO» ємкістю 32 GB, який поміщений до спеціального пакету НПУ NPU 5294592.

Постановою старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 22.01.2026 року вищевказані речі та предмети, які виявлені та вилучені в ході здійснення обшуку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000161, відомості про яке 30.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Накладення арешту на вилучені під час обшуку речі та документи є необхідним заходом для забезпечення їх збереження як доказів у кримінальному провадженні. Вказані предмети мають істотне доказове значення для встановлення обставин вчинення злочину, підтвердження факту підроблення та подальшого незаконного відчуження майна, а також для ідентифікації кола осіб, причетних до правопорушення. У разі відсутності арешту існує реальна загроза їх знищення, пошкодження, підміни або незаконного повернення особам, зацікавленим у приховуванні доказів, що призведе до втрати можливості проведення експертних досліджень та використання цих предметів як належних і допустимих доказів у суді. Арешт вилученого майна унеможливить будь-які маніпуляції з ним, гарантує його збереження у тому вигляді, в якому воно було виявлено, та забезпечить досягнення цілей кримінального провадження.

Вилучені в ході обшуку об`єкти можуть містити на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Підставами для тимчасового вилучення майна стало те, що вони є предметом вчинення злочину та зберегли на собі його сліди. Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно, може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

На підставі наведеного, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що воно в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та могло зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також потреби проведення низки слідчих дій та ряду експертних досліджень із вказаним майном враховуючи є необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Згідно ст. 64-2 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 100 КПК України, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Згідно ст.ст. 167, 168 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою п.1-збереження речових доказів, п.2-спеціальної конфіскації, п.3-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, п.4-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, вищевказані вилучені в ході проведення обшуки речі є об`єктом кримінально протиправних дій, які зберігають сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, незастосування заборони на розпорядження вказаним майном, може привести до наслідків, які перешкоджатимуть ефективному здійсненню досудового розслідування.

При цьому розгляд клопотання про арешт майна, враховуючи можливі ризики зміни, знищення, пошкодження, з метою забезпечення об`єктивності та неупередженості досудового розслідування, доцільно розглядати за відсутності представників сторони, у якої знаходяться документи.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000161, відомості про яке 30.10.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України під час проведення обшуку 22.01.2026, у період часу з 08 години 24 хвилин по 10 годину 33 хвилину, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 від 26.12.2025 року знаходячись в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 на наступні речі та предмети, а саме:

1) Мобільний телефон торгової марки Nokia, модель 7.2 в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками за номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та у чохлі чорного кольору, який поміщений до спеціального пакету НПУ NPU 5294592.

2) Флеш-накопичувач червоного кольору з карткою пам`яті «OLEO» ємкістю 32 GB, який поміщений до спеціального пакету НПУ NPU 5294592.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

05.02.2026