Номер провадження: 11-кп/819/366/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

14 жовтня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_7 про відвід суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського апеляційного суду перебувають апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2025 року в кримінальному провадженні №0000473 стосовно ОСОБА_8 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 заявив відвід суддям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаючись на наявність обставин, передбачених ч.1 п.4 ст.75 КПК України, а саме наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості даних суддів.

Захисник зазначив, що ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року, що постановлена за участю суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , була задоволена апеляційна скарга прокурора та скасована ухвала Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 у частині визначення застави. Ухвалою апеляційного суду строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 24 березня 2025 року без визначення застави, внаслідок чого ОСОБА_8 була поміщена у СІЗО м.Миколаєва.

На думку адвоката ОСОБА_7 вказана обставина, що полягає у прийнятті суддями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення, що погіршило становища обвинуваченої ОСОБА_8 свідчить про неможливість об`єктивного розгляду апеляційних скарг на вирок суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, а саме захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали заявлений відвід, прокурора, який заперечував проти його задоволення, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 75 КПК України, визначений виключний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні.

Відповідно до вказаної статті слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Оскільки діюче законодавство не містить переліку обставин, які в розумінні п.4 ч. 1 ст.75 КПК України можуть в тій чи іншій ситуації вважатися такими, що викликають сумнів у неупередженості судді, але будь-яке кримінальне провадження за своєю формою та змістом має відповідати загальним засадам.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. А тому, вирішуючи питання щодо заявленого відводу, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11) зазначається, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення ЄСПЛ у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). При визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).

Тобто, особиста безсторонність суду презюмується доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді чи колегії суддів.

Як встановлено апеляційним судом, захисник у заяві про відвід суддів фактично посилається на повторну участь суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кримінальному провадженні. Разом із цим, участь вказаних суддів у перегляді ухвали про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу та прийняті ними процесуальні рішення не є законодавчо визначеними підставами для відводу суддів.

Положеннями ч.1 ст.76 КПК України встановлено заборону на повторну участь судді у кримінальному провадженні, якщо суддя брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Хоч відповідною ухвалою на яку посилається захисник, обвинуваченій і було скасовано альтернативний запобіжний захід у виді застави, однак матеріали провадження не містять жодних відомостей про те, що поведінка суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час перегляду ухвали про продовження запобіжного заходу чи даного апеляційного провадження свідчить про їх упередженість або викликає сумніви у безсторонності. Не надано таких відомостей і захисником під час розгляду заяви про відвід суддів.

Зважаючи на викладене, на переконання колегії суддів, участь суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у перегляді ухвали про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу, не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості суду, а тому процесуальні підстави для відводу суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 75,76,80, 81 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4