справа № 208/3748/24
провадження № 1-кп/208/157/26
УХВАЛА

04 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000108, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

який обвинувачується за ч.4 ст. 185 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду знаходиться зазначена справа. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. У справі проведено повний судовий розгляд.

Судові дебати не закінчились внаслідок відключення режиму відеоконференцзв`язку. Закінчити судові дебати в теперішньому судовому засіданні неможливо внаслідок хвороби адвоката ОСОБА_7 .

Після залучення адвоката для окремої процесуальної дії та поновлення стадії судового розгляду, прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_8 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що той обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину під час відбуття покарання з випробуванням, є раніше неодноразово судимим за корисливі злочини. Зазначене вказує на ризики переховування обвинуваченого від суду та вчиненні іншого злочину. Знаходячись на свободі, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого.

Обвинувачений не погодився з клопотанням прокурора. Просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Адвокат підтримав думку підзахисного та вважав, що належну процесуальну поведінку останнього цілком можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

ЄСПЛ у справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на теперішній час обґрунтовано, а саме в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Вчинення зазначеного злочину інкриміновано ОСОБА_8 під час відбуття покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, і за таких обставин, суд вважає за існуючий ризик переховування обвинуваченого від суду з огляду на тяжкість інкримінованого злочину та безумовно сувору міри покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вісім разів поспіль судимий за умисні, в тому числі тяжкі корисливі злочини. Обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину в період відбуття покарання з випробуванням. Даних про працевлаштування обвинуваченого та джерело його існування, суду не надано.

Суд вважає за доведеним ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Потерпілий у справі допитаний, вважаючи ризик незаконного на нього впливу мінімізованим, суд не враховує його при вирішенні клопотання прокурора.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Можливість внесення застави як альтернативного запобіжного заходу та її розмір, судом встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 01.04.2026 року, з можливістю внесення застави.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду міста Кам`янського 121 120 гривень, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та в цьому випадку покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками по справі поза межами судового засідання.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1