Справа № 306/1206/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/349/25 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах МПП «Андезіт» на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000022 від 25 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0089, площею 2,5327 га, яка розташована за адресою: с.Сусково, буд.255 "А", Мукачівського району, Закарпатської області та перебуває у власності МПП "Андезіт" () із забороною її подальшого відчуження, розпорядження та перетворення - до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0000022 від 25 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся в суд із зазначеним клопотанням, посилаючись на те, що у провадженні відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 25.03.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

В клопотанні слідчий СВ вказує на те, що підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 240 КК України до ЄРДР стала інформація про те, що у діях посадових осіб МПП «Андезіт» та ФОП ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Зазначає, що підприємством здійснюється видобуток андезито-базальту (корисних копалин загальнодержавного значення) в Толоконському родовищі за межами земельних ділянок, наданих для видобування корисних копалин, при цьому видобування корисних копалин здійснюється з перевищенням проектної продуктивності кар`єру, а вивезення та реалізація надлишку не облікованих копалин здійснюється за допомогою вантажного транспорту та на підставі накладних, виданих ФОП ОСОБА_8 .

У зв`язку з наявним ризиком укладання удаваних угод із земельною ділянкою просить клопотання про арешт розглядати без виклику та повідомлення представників МПП "Андезіт".

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , в інтересах МПП «Андезіт» вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК та істотно порушує його вимоги, внаслідок чого підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали слідчого судді, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у провадженні СД відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження № 0000022 від 25 березня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про те, що що у діях посадових осіб МПП «Андезіт» та ФОП ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Зазначає, що підприємством здійснюється видобуток андезито-базальту (корисних копалин загальнодержавного значення) в Толоконському родовищі за межами земельних ділянок, наданих для видобування корисних копалин, при цьому видобування корисних копалин здійснюється з перевищенням проектної продуктивності кар`єру, а вивезення та реалізація надлишку не облікованих копалин здійснюється за допомогою вантажного транспорту та на підставі накладних, виданих ФОП ОСОБА_8 .

Встановлено, що МПП „Андезіт" здійснює свою діяльність виключно на орендованих ним трьох земельних ділянках, які перебувають у власності Полянської сільської ради Мукачівського району.

Так, з метою належного видобування корисних копалин на підставі спеціального дозволу підприємству „Андезіт" надані у користування на правах оренди три земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами: :01:002:0098, площею 2,9476 га; :01:001:0093, площею 2,8678 га; :01:001:0089, площею 2,5327 га, які розташовані за межами села Сусково, Мукачівського району.

Для експлуатації Толоконського родовища (раніше Толоконського кам`яного кар`єру) та отримання дозвільних документів на здійснення видобувальних робіт МПП „Андезіт" ще з 2003 року орендувало земельну ділянку площею 4,2899 га.

З розвитком земельного законодавства та проведення адміністративної реформи ділянкам, які використовує МПП „Андезіт" на умовах оренди, були присвоєні кадастрові номери і договори оренди систематично переукладалися.

Востаннє оренда вищевказаних земельних була продовжена строком до 13 лютого 2044 року, відповідно МПП „Андезіт" є належним користувачем усіх трьох земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0900:01:001:0093, :01:002:0098.

Зазначене підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких МПП „Андезіт" має зареєстроване право оренди зазначених земельних ділянок, власником яких є Полянська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області.

При цьому слід зазначити, що видобування корисних копалин здійснюється підприємством „Андезіт" у відповідності до дозвільних документів та в межах географічних координат, які в таких дозвільних документах встановлюються Державною службою геології та надр України.

У відповідності до ст. 60-63 Кодексу про надра Держгеонадра перевіряють діяльність підприємств, яким видають спеціальні дозволи, зокрема дотримання нормативів, правил та інших вимог щодо геологічного використання надр, виконання державних програм геологічних завдань, які доводяться до виконання при видачі спецдозволів.

Саме Держгеонадрами, а також Державною екологічною інспекцією систематично здійснюються перевірки стосовно дотримання надрокористувачем МПП „Андезіт" вимог проектних та дозвільних документів, зокрема: чи здійснюється видобування в межах ділянки надр відповідно до координат, визначених спеціальним дозволом та в межах гірничого відводу, чи дотримано вимог і показників проекту розробки родовища та плану розвитку гірничих робіт, чи проводяться роботи, передбачені спеціальним дозволом та чи виконується мета спеціального дозволу: видобування андезито-базальтів, а також щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, впливу діяльності МПП „Андезіт" на довкілля.

За весь час господарської діяльності МПП „Андезіт" порушень незаконного видобутку корисних копалин поза дією спеціального дозволу та поза встановлених ним меж не виявлено.

Виходячи з цього, є не доведеним зазначене у клопотанні слідчого те, що видобуток андезито-базальту (корисних копалин загальнодержавного значення) в Толоконському родовищі здійснюється за межами земельних ділянок, наданих для видобування корисних копалин, те, що видобування корисних копалин здійснюється з перевищенням проектної продуктивності кар`єру, а також те, що здійснюється вивезення та реалізація надлишку не облікованих копалин, не мають жодного підтвердження, так як повністю не відповідають дійсним обставинам справи, є штучно сфабрикованими, жодним належним доказом не доведеними голослівними фразами, з метою протиправно створити видимість того, що в діях МПП „Андезіт" нібито є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Також, не заслуговує на увагу висновок експерта № 4452-Е від 29 січня 2025 року, на який посилається слідчий у своєму клопотанні про арешт. Експертиза досліджувала площу виключно земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0089 на підставі вихідних даних, наданих слідством, при цьому не бралися до уваги те, що в користуванні МПП „Андезіт" є ще дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0093 і :01:002:0098, що загальна площа всіх орендованих МПП „Андезіт" ділянок, наданих саме для користування надрами, перевищує 8 га, не досліджувалися географічні координати, встановлені для видобування Держгеонадрами, не бралося до уваги те, що на ділянці :01:001:0089 видобуток корисних копалин не здійснюється, на ній згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно розміщені належні МПП „Андезіт" група нежитлових приміщень № 1,2, 3, 4 загальною площею 524,4 м кв,, серед яких трансформатор, три дробарки та інше, тобто вона використовується для оброблення вже видобутих порід та складення відходів від видобутку і оброблення. З урахуванням цього висновок експерта № 4452-Е від 29 січня 2025 року є нікчемним.

За таких обставин, враховуючи всі викладені вище положення закону в своїй сукупності, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчого та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , в інтересах МПП «Андезіт» підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2025 року, як незаконна підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах МПП «Андезіт» - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року про накладення арешту на майно скасувати.

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000022 від 25 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді