Єдиний унікальний № 371/1376/25
Номер провадження № 1-кп/371/254/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Миронівка Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.08.2025 за №0000101, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гулі, Миронівського району, Київської області, має середню спеціальну освіту, на утримані малолітніх дітей немає, розлучений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід 3-ї групи (посвідчення серії НОМЕР_1 ), паспорт серії НОМЕР_2 виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 29.05.1996, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , військовозобов`язаний, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 24.07.2025 приблизно о 20 год 00 хв, прибув до місця тимчасового проживання своєї колишньої дружини - ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою врегулювання конфліктної ситуації щодо поділу належного їм майна у вигляді квартири.

Цього ж дня, приблизно о 20 год 05 хв, увійшовши на територію домоволодіння, що за вище вказаною адресою, ОСОБА_4 помітив на подвір`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які здійснювали роботу по господарству. Підійшовши до ОСОБА_5 , яка в цей час знаходилась в сидячому положенні на лавці біля будинку, ОСОБА_4 розпочав діалог, який в подальшому переріс у словесну перепалку, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник кримінально-правовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 24.07.2025 приблизно о 20 год 05 хв, ОСОБА_4 , діючи умисно, на ґрунті раніше виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 різко випрямивши ліву руку перед собою та схопивши ОСОБА_5 за передню поверхню шиї зліва, після чого стиснувши пальці лівої руки завдав їй фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 такі тілесні ушкодження: синець передньої поверхні шиї зліва, який утворився від дії тупого (их) предмета (ів) та відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням положень ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд заслухавши думку учасників судового провадження, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого.

Суд визнав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілої.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєнням злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи. Щиро кається у скоєному правопорушенні, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, також документів, що характеризують особу обвинуваченого, При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд розцінює показання ОСОБА_4 як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Мотивів для зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом в ході судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /StevenWillcox/ та Скот Харфорд /ScottHurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених ним санкцій, виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, згідно зі ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, враховує наслідки та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є депутатом, позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше не судимий.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності можливо без його ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Таке покарання на переконання суду є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Установлено, що підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом щодо обвинуваченого ОСОБА_4 немає, з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до ст.ст. 22,26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 369-370 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1