Провадження по справі № 1-кс/522/5756/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001641 від 02.12.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна з автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси 04.08.2025 року було накладено арешт на транспортний засіб «Toyota», модель Rav 4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

01.12.2024 вказаний транспортний засіб було доставлено на арешт майданчик №6, за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1. В період знаходження вказаного засобу на арешт майданчику були проведені усі необхідні слідчі дії, огляд експертами для подальшого проведення експертиз, про що Старший слідчий СВ відділу поліції Одеського районного управління полії №1 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 видав належний документ для пред`явлення його арешт майданчик, для можливості забрати вказаний автомобіль його власником

Також у матеріалах справи є заява потерпілого ОСОБА_6 про те, що він рухався на червоний сигнал світлофора, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4» та визнав свою провину. Жодних моральних та матеріальних претензії до власника автомобіля «Toyota Rav 4» не має.

07.10.2025 до Приморського суду м. Одеси було подане клопотання скасування арешту з транспортного засобу у зв`язку тривалим накладенням арешту згідно ст. 28 КПК України, а також ст. 63 Конституції України. 16.12.2025 слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси відмовив у задоволенні клопотання про скасування решту майна.

З моменту відмови у клопотанні про зняття арешту пройшло 10 днів, ніяких слідчих дій органами досудового слідства за участю транспортного засобу проведено не було.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту з`ясовано, що слідчий експеримент може бути проведений за участю статиста, а також за допомогою іншого транспортного засобу, тому необхідність в накладенні арешту на транспортний засіб ОСОБА_3 відпала.

Доцільність використання саме цього транспортного засобу не є обґрунтованим, про що свідчить проведення слідчого експерименту. На прохання слідчого ОСОБА_3 прибула у вказаний час на місце ДТП та надала слідчому можливість використати її транспортний засіб. Але треба зазначити, що така принципова позиція слідства стосується тільки автомобіля ОСОБА_3 , оскільки другий транспортний засіб ( а саме мопед) був використаний інший, а не той спричинив ДТП. На запитання сторони захисту, про те, що, у такому випадку і автомобіль може бути замінений будь яким іншим транспортним засобом, слідчий підтвердив, що дійсно це можливо.

Відповідно до клопотання, адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що під час розгляду судом клопотання про накладення арешту на майно, прокурор в судовому засіданні посилався на те що основна причина для накладення арешту є проведення слідчого експерименту за участю автомобіля «Toyota Rav 4». Однак з моменту накладення арешту на вказаний автомобіль, ніяких слідчих експериментів, експертиз чи інших слідчих дій не проводилось, що вказує на формальність накладення арешту, окрім цього під час проведення слідчого експерименту використання саме цього транспортного засобу не є необхідним, оскільки аналогічні результати можуть бути отримані з використанням будь-якого іншого транспортного засобу. Ця обставина свідчить про відсутність унікальної доказової цінності арештованого майна та, як наслідок, про відсутність підстав для подальшого застосування арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

Позиція учасників кримінального провадження

Прокурор в судове засідання не з`явився, подавши письмові заперечення, згідно яких повідомив, що вищевказаний автомобіль визнаний речовим доказом, існує реальна загроза відчуження майна, з вказаним автомобілем планується призначення судової автотехнічної експертизи, проведення слідчого експерименту.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви, просили розглядати клопотання за їх відсутності, вимоги клопотання підтримали в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання та надані сторонами матеріали провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Мотиви суду.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією У країни гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, є невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

З матеріалів клопотання встановлено, що у провадженні відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження 0001641 від 02.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в рамках якогоухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2025 накладено арешт із забороною розпорядження на автомобіль «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль належить ОСОБА_3 .

Слідчий суддя враховує факт, що автомобіль марки ««Toyota Rav 4», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , був вилучений ще в 2024 році, про підозру нікому не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння майном, принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд констатує порушення державою ст. 1, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як у продовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести дода доводи в обґрунтування них ризиків, що залишаються, та їх аналіз як пі підстави для подальшого втручання у права особи в тому му числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Патрідіс проти Греції" (ВП), заява № 3 31107/96, п. 58, ECHR 199911). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідно пості принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року, Series AN 296- А, П. 42, та а "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, п. п. 4962, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом та вимогами з інтересом суспільства ми захисту основоположних прав конкретної особи.

Попередньою ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 16.12.2025 було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з автомобіля, оскільки прокурор зазначав, що із вказаним автомобілем має бути проведений слідчий експеримент в рамках вказаного кримінального провадження.

В рамках кримінального провадження №0001641 від 02.12.2024, були проведені слідчі дії, проте слідчий суддя враховує, що за більше ніж рік досудового розслідування, ОСОБА_3 про підозру не повідомлено, призначити експертизу слідчий та прокурор мали можливість протягом року, а будь-яких аргументів щодо призначення автотехнічної експертизи через такий тривалий час, слідчому судді не надано.

Крім того, слідчий суддя критично відноситься до аргументів прокурора щодо необхідності проведення слідчого експерименту з вказаним автомобілем, оскільки з моменту відмови у клопотанні про зняття арешту пройшло 10 днів, ніяких слідчих дій органами досудового слідства за участю транспортного засобу проведено не було. В судовому засіданні було встановлено, що вказаний автомобіль власником відремонтовано тобто він не містить слідів.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту з`ясувалося, що слідчий експеримент може бути проведений за участю статиста, а також за допомогою іншого транспортного засобу, тому необхідність в накладенні арешту на транспортний засіб ОСОБА_3 відпала.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Вилучений транспортний засіб в рамках вказаного кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України визнаний речовим доказом.

Так, на даний час кримінальне провадження вже проводиться досить тривалий час. Таке тривале обмеження особи в реалізації права власності без передбачених законом підстав є порушенням конституційних прав власника майна.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 94 від 11.02.2009, № 1136 від 14.10.2009, № 54 від 25.01.2012, № 476 від 08.07.2015, № 888 від 28.10.2015 та № 699 від 11.10.2016), Національна поліція забезпечує функціонування спеціальних майданчиків і стоянок для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Територіальним органам Національної поліції дозволено для доставляння та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів укладати договори з державними підприємствами, які належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції. У разі потреби зазначені державні підприємства залучають на конкурсних засадах підприємства, установи та організації недержавної форми власності для надання окремих видів таких послуг.

Пунктом 10 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 437 від 13.07.2016 та № 795 від 09.11.2016), зазначено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно пункту 32 вказаного «Порядку зберігання речових доказів...», фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.08.2025, а саме з автомобілю «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль належить ОСОБА_3 , скасувавши заборону розпорядження та відчуження зазначеним майном.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0001641 від 02.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зобов`язати уповноважених осіб, на зберіганні яких перебуває автомобіль марки «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , безоплатно повернути зазначений автомобіль ОСОБА_3 на відповідальне зберігання цього майна у якості речового доказу в рамках кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7