Справа № 496/1447/21
Провадження № 1-кс/496/2020/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування Постанови прокурора ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про скасування постанови слідчого Одеського РУП № 2 ОСОБА_5 про зміну правової кваліфікації, що є причинно-наслідковим зв`язком бездіяльності та невиконання своїх обов`язків слідчим, незаконної протиправної постанови слідчого від 29.04.2021 року про об`єднання кримінальних проваджень, внесенням в ЄРДР завідомо неправдивих відомостей при попуститільстві та сомоусунення процесуального прокурора, об`єднавши кримінальне провадження в № 0000280 від 03.04.2021 року, до якого ОСОБА_6 не має відношення, а скоєно Головою Біляївської РСС ОСОБА_7 у змові з посадовими особами ТОВ «Біляївський ринок»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 17.11.2025 року звернувся до слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області зі скаргою в якій просить:

- Скасувати не відповідаючої обставинам КП та фактам заявленим потерпілим ОСОБА_3 постанову прокурора від 23.05.2025 року про об`єднання кримінальне провадження № 0000280 з кримінальне провадження № 0000679 від 01.10.2022 року в кримінальне провадження № 0000280 по злочину скоєного ОСОБА_8 не має ніякого відношення до ОСОБА_6 . Скасувати Постанову прокурора від 10.11.2025 р. про відмову задоволенні клопотання потерпілого про скасування постанови слідчого про зміну правової кваліфікації , яка винесена в тот же день без ознайомлення з матеріалами провадження та не затребувавши їх у слідчого ОСОБА_5 та є причинно-слідчим зв`язком противоправного рішення слідчого 29.04.2021 року про обєднання в одне провадження за № 0000280 кримінальні провадження № 0000286 та №0000289, бо перше КП № 0000280 в об`єднавши кримінальне провадження №0000280 від 03.04.2021 року, до якого ОСОБА_6 не має відношення, а скоєно Головою Біляївської райспоживспілки ОСОБА_7 у змові з посадовими особами ТОВ «Біляївський ринок», про що зафіксовано в протоколі допиту заявника- потерпілого ОСОБА_3 ;

- Скасувати противоправне рішення слідчого 29.04.2021 року про об`єднання в одне провадження за № 0000280 , про що не було повідомлено потерпілого відповідним чином бо оскаржував це незаконне об`єднання проваджень, кримінальні провадження № 0000286 та № 0000289, бо перше КП № 0000280 в об`єднавши кримінальне провадження № 0000280 від 03.04.2021 року , до якого ОСОБА_9 не має відношення, а скоєно Головою Біляївської райспоживспілки ОСОБА_7 у зиові з посадовими особами ТОВ «Біляївський ринок», про що зафіксовано в протоколі допиту заявника- потерпілого ОСОБА_3 ;

- Визнати незаконними дії по не виконанню посадових обов`язків прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , умисному порушенні процесуального права і Конституції України на ігнорування звернення та фактів повідомлених потерпілим ОСОБА_3 ;

- Зобов`язати зареєструвавши в ЄРДР кримінальне провадження, у відношення слідчого Біляївського РУП №2 ОСОБА_5 за фактом вчинення самоуправства, передбаченого ч.1.ст. 356 КК України, та злочинну службову недбалість при невиконанні службових обов`язків, передбачене ч.1 ст. 367 КК України (Службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб)за злісне умисне невиконання своїх службових обов`язків, за приховування злочину шляхом умисного приховування доказів винних в скоєнні злочину, злосне невиконання ст. 7 КПК України по забезпеченню доведення їх вини, а також ч.1 ст. 94 КПК України по ухиленню від всебічного повному й неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального провадження шляхом скасувати противоправної Постанову про перекваліфікування кримінального провадження;

- Визнати невиконання слідчими Одеського РУП №2 своїх службових обов`язків, відсутність слідчих дій та заходів у вищевказаних кримінальних провадженнях, Визнати відсутність слідчих дій та заходів по розшуку коштів та майна , особливо у кримінальному провадженні № 0000280 від 03.04.2021 р. та зобов`язати вчинити дії в досудовому розслідувані та накласти арешт на викрадене майно . Визнати відсутність слідчих дій та заходів у кримінальному провадженні № № 0000280 від 03.04.2021 р. за ознаками та провести слідчі дії в досудовому розслідувані починаючи з огляду місця події та фіксації захват майна пайщиків споживчої спілки та легалізація цього майна, скоївши злочин, передбачений ч.2. ст. 209 КК України та вилучити докази злочину;

- Зобов`язати Прокурора ОСОБА_10 надання правової оцінки ведення та збирання доказів без плану слідчих дій та саботування дізнавачем слідчих заходів, наявність власних спеціальних знань процесуального права, а також навиків у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та повноважень , бо ще 2 року назад прокурором Ісаченко була дана вказівка про план слідчих дій, але ні дізнавач ні прокурор не склали план розслідування та притягнення до відповідальності за втрату КП і не ведення слідства в 2023-20025 р.;

- Визнати бездіяльність посадової особи - прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_10 , що полягає у не прийнятті процесуального рішення щодо розгляду його заяви-скарги направленої до Одеської обласної прокуратури і яку перенаправлено для прийняття процесуального рішення до Біляївської окружної прокуратури , неправомірною.;

- Зобов`язати посадову особу- прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_10 прийняти процесуальне рішення за заявою-скаргою Позивача-скаржника по матеріалам отриманих з Одеської областної прокуратури та на її ім`я щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні і скоєнні посадового злочину слідчим ОСОБА_13 Одеського РУП № 2.

- Зобов`язати прокурора ОСОБА_10 усунути перешкоди для реалізації конституційних прав та інтересів потерпілого ОСОБА_3 .

Свої вимоги в поданій скарзі мотивував наступним. Не отримавши процесуального рішення від керівника прокуратури ОСОБА_10 на його клопотання-скарги, передбачені процесуальним законодавством, знову звертається про ігнорування поліціантами вказівок ще прокурора Ісаченко по заходам в КП та норм процесуального права про скасування противоправної безпідставної Постанови прокурора ОСОБА_4 від 23.05.2025 року по об`єднанні кримінальне провадження № 0000280 з кримінальне провадження № 0000679 від 01.10.2022 року в кримінальне провадження № 0000280 по злочину скоєного ОСОБА_8 не має ніякого відношення до ОСОБА_6 , винесене без об`єктивної оцінки та фактів події та встановлених обєктів та суб`єктів злочине, неефективним процесуальним супроводженням, всупереч заяв та показань потерпілого ОСОБА_3 . Вважає , що не кваліфікованне рішення прокурора 23.05.2025 року, всупереч обставин події та інтересам досудового розслідування, приводить шляхом перекручування дійсного стану обставин, тому за захистом прав людей з інвалідністю звертається до прокуратури. Нагадує, що слідчим ОСОБА_5 слідчого відділу Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області не тільки зловжив своїм службовим становищем в кримінальному провадженню №0000280 від 03.04.2021 року, з попередньою кваліфікацією злочину ч.1 ст. 191, ч.1 ст.185, ч.1 ст.286 КК України, противоправною , незважаючи на обставини події здійснено перекваліфікацію з ч.1 ст. 191 в 356 КК України в супереч інтересам служби , показань потерпілого ОСОБА_3 , а також злочинне перевищення своїх службових обов`язків , з корисних мотивів, посадових осіб, з внесенням в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, що привело до особливо великих збитків потерпілим заявникам. Вважає дії працівників поліції абсурдним і не відповідає дійсного стану обставин та фактом бездіяльності та приховання злочину. Презумцію винуватості покладено на суб`єкт владних повноважень та органу досудового розслідування і його обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення , дій чи бездіяльність про порушення прав Заявника та законних його інтересів, що посилює відповідальність посадових осіб правоохоронного органу при прийнятті рішення, вчинення інших дій чи допущену бездіяльність Вважає, що не відповідає дійсного стану обставин та фактом бездіяльності та приховання злочину, тому за захистом прав людей з інвалідністю звертається до суду за захистом своїх прав та законних інтересів інваліда , яке забезпечується в судовому порядку Відповідача при прийнятті рішення, вчинення інших дій чи допущену бездіяльність. Однак прокурором Біляївської окружної прокуратури процесуального рішення на його заяву направлену до Одеської окружної прокуратури не прийняти, ігноруються вказані норми, що ставить під сумнів їх службову відповідальність та професіоналізм, а процесуальним прокурором не вважається доцільним виявити приховання злочину та здійснити невідворотність покарання за злочин. Ним не отримано процесуального рішення ї- відмови про залишення заяви про злочин та скарги без задоволення. За вимогою ст.12 Закону України «Про прокуратуру (зі змінами та доповненнями), згідно з рішенням Конституційного суду України від 30 жовтня 1997 року прокурор зобов`язаний розглянути заяву -скаргу про порушення прав і свобод громадянина ( потерпілого) і прийняти відповідне процесуальне рішення. Верховний суд проголошує, що за процесуальним законом прокурором і судами повинні створювати сторонам умови для реалізації процесуальних прав потерпілим скаржникам, у тому числі щодо розгляду клопотань, судової експертизи доказів , їх правомірність збору та приєднання до матеріалів справи для захисту прав потерпілого. Здійснюється ігнорування посадовими особами органу досудового розслідування ідеалів світогляду та адекватної правової свідомості, бо вже 17 червня 1999 року Верховною Радою України постановою № 767-ХІV № Про засади державної політики України в галузі прав людини», затверджені засади державної політики в галузі прав людини абзац 6, розділі 1 визначено презумпції особистої свободи людини по принципу невинуватості, згідно яким дозволено все, крім того , що заборонено Законом та не доказано достовірними доказами його порушення. Виходячи з положень статей 55, 64, 124 Конституції України передбачене відповідними законами України право громадян на позасудове оскарження актів, дій або бездіяльності посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури (в порядку підлеглості) не позбавляє громадян можливості звернутися безпосередньо до суду, як і не виключає їхнього права на інші законні засоби захисту своїх прав і свобод, у тому числі на позасудове оскарження. Відповідно до ст. 40 КПК України слідчі несуть відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, в порушення вимог КПК. Вважає, що самоуправство та злочинна недбалість прокурора ОСОБА_4 , інших процесуальних прокурорів в провадженні скористались дізнвачі в цьому провадженні приводить шляхом перекручування дійсного стану обставин, грубе ігнорування п.1 ст. 91 КПК України та ст. 92 КПК (обов`язок доказування на органі досудового слідства), тому за захистом прав людей з інвалідністю звертається на підставі конституційних ст. 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1993 року № 875-ХІІ (з доповненнями Законом України №4213-УІ від 22.12.2011 року) та керуючись ст.6 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1993 року № 875-ХІІ ( з доповненнями Законом України №4213-УІ від 22.12.2011 року) про захист прав, свобод та законних інтересів інваліда , яке забезпечується в судовому порядку . Ним не отримувано аргументованої відповіді до теперішнього часу.

Недопустимо ігнорування його як суб`єкта правовідносин як потерпілого, жива людина та людина з інвалідністю та недоторканністю української нації ОСОБА_3 , що підтверджується відсутністю коду.

Вже 17 червня 1999 року Верховною Радою України постановою № 767-XIV № Про засади державної політики України в галузі прав людини», затверджені засади державної політики в галузі прав людини абзац 6, розділі 1 визначено презумпції особистої свободи людини по принципу невинуватості, згідно яким дозволено все, крім того , що заборонено Законом та не доказано достовірними доказами його порушення. Вважається належно мотивованим , недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, досліджені належним чином та повинними бути достатні для рішення та законим способом належно оформлені, , важливо навести ті висновки , яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти вагомі та достовірні й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого рішення. , щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення спору навіть ту сторону, яка в ньому програла . на це серед іншого вказала Велика Палата Верховного суду в постанові від 06 листопада 2023 року у провадженні № 11-228сап21. Призначення професійної діяльності поліцейського полягає в тому, щоб підтримувати правопорядок; розслідувати кримінальні правопорушення; притягувати підозрюваних осіб до відповідальності; підтримувати мир і стабільність; надавати допомогу тим, хто її потребує; захищати представників уразливих та найменш захищених верств населення. У Європейському кодексі поліцейської етики (ухваленому рекомендацією Rec (2001) 10 Комітету Міністрів Ради Європи від 19.09.2001) підкреслюються основоположні цілі поліцейської служби у демократичній державі: підтримання громадського спокою, законності та правопорядку у суспільстві: захист і повага до основоположних прав і свобод людини: попередження та боротьба зі злочинністю; виявлення злочинів; допомога та служба громадськості. Щодо обов`язків слідчого ОСОБА_14 можна зробити висновок, що вони охоплюють: дотримання норм правового регулювання під час проведення розслідування; забезпечення повного та об`єктивного вивчення обставин справи; захист прав та інтересів всіх учасників кримінального провадження; збереження конфіденційності інформації; уникнення поведінки, що може викликати сумніви у нейтральності й можливість відмовитися від участі в справі відповідно до встановлених умов. Стаття 216 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та Інструкція з організації діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України визначають принципи та обов`язки слідчих під час досудового розслідування кримінальних правопорушень. Слідчий повинен виконувати доручення та вказівки прокурора, що відображає важливу роль співпраці між ними. Невиконання вказівок може призвести до настання юридичної відповідальності. Зокрема, згідно з ч.1 ст. 2858 Кодексу України про адміністративні правопорушення невиконання посадовою особою законних вимог прокурора може призвести до накладення адміністративного штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Інструкція визначає завдання слідчих, зокрема, розгляд заяв про кримінальні правопорушення та проведення досудового розслідування. Ці нормативні акти стандартизують і регулюють роботу слідчих органів у розслідуванні кримінальних правопорушень та захисті прав учасників процесу. Закон України «Про Національну поліцію» передбачає різні види відповідальності для поліцейських залежно від їхніх дій. Зокрема, законодавець включає кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну й дисциплінарну відповідальність, з урахуванням бойового імунітету. Дисциплінарна відповідальність і заохочення для поліцейських регулюються Дисциплінарним статутом Національної поліції України 8. Важливо чітко визначити ролі та обов`язки слідчого та дізнавача в правоохоронній системі. Аналіз їхнього адміністративно правового статусу допоможе у визначенні функцій даних суб`єктів у досудовому розслідуванні та забезпечить координацію дій для досягнення мети справедливості. Слідчий ОСОБА_15 є службовою особою правоохоронних органів, від Національної поліції до Національного антикорупційного бюро України. Він має повноваження проводити досудове розслідування кримінальних проступків у рамках Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, несе відповідальність за законність і своєчасність процесу. Щодо нормативної бази, діяльність дізнавача ґрунтується на тих самих нормативно-правових актах, що й діяльність слідчого. Однак для дізнавача існують також спеціалізовані нормативні акти, до яких належить наказ МВС України від 20.05.2020 № 405 «Про затвердження Положення про організацію діяльності підрозділів дізнання органів Національної поліції України» 10. Цей документ встановлює структуру органів і функціональні обов`язки, сприяючи ефективній роботі та координації на різних рівнях правоохоронних органів. Чинний КПК України містить такі повноваження дізнавача: проводити дізнання та здійснювати необхідні дії, включаючи обшуки, опитування, вилучення доказів, звертатися до слідчого судді для отримання дозволу на заходи забезпечення кримінального провадження. Дізнавач також повинен повідомляти особу про підозру та може приймати процесуальні рішення в рамках законодавства, включаючи закриття провадження. Дізнавач може ініціювати дізнання, дотримуючись встановлених КПК України підстав. Узагальнення Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179. дозволяє окреслити ряд найбільш важливих вимог, які ґрунтуються на згаданих вище принципах професійної етики- поліцейського та конкретизують їх зміст з метою зменшення кількості випадків застосування поліцейських заходів примусу, поліцейський повинен проявляти розсудливість. відкритість, почуття справедливості, володіти комунікативними навичками (переконання, ведення переговорів тощо), а в необхідних випадках - проявляти керівні та організаційні якості. Відповіді ні від начальника СВ ні від Слідчого ОСОБА_5 я не отримав і вбачається не тільки не реагування на вказівки прокурора в кримінальному провадженню №0000280 від 03.04.2021 року , з попередньою кваліфікацією злочину ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 286 КК України, а також злочинне перевищення своїх службових обов`язків, противоправною, незважаючи на обставини події здійснено перекваліфікацію з ч.1 ст. 191 та 356 КК України в супереч інтересам служби , показань потерпілого ОСОБА_3 , з внесенням в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, що привело до особливо великих збитків потерпілим заявникам. Прокурор ОСОБА_16 сприяла злочинної недбалості, да і попередній процесуальний прокурор ОСОБА_17 ухилявся від виконання посадових обов`язків в досудовому слідстві цього провадження.

Потерпілому ОСОБА_18 приходиться надавати неймовірних зусиль для проведення заходів захисту своїх прав та інтересів , як людині з інвалідністю та пожитєвими вадами здоров`я і хронічними захворюваннями, незважаючими зі значними матеріальними витратами, злісного недотримання Закону України «Про правила етичної поведінки» від 17 травня 2012 року №4722-УІ (з доповненнями), бо недочекалась незаконної вигоди від нього з братом за надання законної соцдопомоги, бо ще раніше некваліфікованими діями нанесла збитки державі при виконанні досудового провадження в КП противоправного рішення слідчого 29.04.2021 року про об*єднання в одне провадження за № 0000280 кримінальні провадження № 0000286 та № 0000289, бо перше КП № 0000280 в обігнавши кримінальне провадження № 0000280 від 03.04.2021 року, до якого ОСОБА_6 не має відношення, а скоєно Головою Біляївської райспоживспілки ОСОБА_7 у змові з посадовими особами ТОВ «Біляївський ринок», про що зафіксовано в протоколі допиту заявника- потерпілого ОСОБА_3 . Право на справедливий суд - це право особи, закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, що гарантує право на справедливий й публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Згідно з доповіддю Венеціанської Комісії, право на справедливий суд є складовою принципу Правовладдя. Суд, як остання інстанція, має перевірити дотримання вимог Конвенції, переконатись що право доступу до суду не було обмежено таким чином, що нанівець зводиться вся його суть, також, обмеження в доступі до суду не буде відповідати ч.1 ст. 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam П of Liechtenstein v. Germany). Поняття справедливого судового розгляду та доступу до суду Європейський суд розуміє з урахуванням принципу юридичної визначеності, Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» - основний законодавчий акт судової реформи Президента України ОСОБА_19 , прийнятий 12 лютого 2015 року з метою підвищення національних стандартів судоустрою і судочинства та забезпечення права на справедливий суд.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась, причини неявки до судового засідання не повідомила, заяв та клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника та дослідивши матеріали скарги з додатками і матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Відповідно до вимог ч.1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кримінально-процесуальне право встановлює чітку процедуру (порядок, форму) провадження у кримінальних справах: послідовність стадій і умов переходу справи з однієї стадії в іншу, а обов`язковість процесуальної форми полягає в точному і неухильному виконанні учасниками кримінального судочинства її приписів. Це положення є одним з неодмінних умов законності провадження у кримінальній справі.

Згідно до вимог ч.ч.1,3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, передбачений ч.1 ст.303 КПК України, є вичерпним.

При цьому, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому провадженні розглядаються в межах заявлених скаржником вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Підстави здійснення слідчим суддею судового контролю передбачені ч.1 ст. 303 КПК України, яка містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора на досудовому розслідуванні.

Про те, що частина 1 ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік, а не відкритий прямо вказує положення ч.2 ст. 303 КПК України, відповідно до якої скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

В даному випадку, перед слідчим суддею порушені питання, вирішення якого виходить за межі компетенції слідчого судді, зокрема:

-скасування постанови прокурора від 23.05.2025 року про об`єднання кримінального провадження № 0000280;

-скасування постанову прокурора від 10.11.2025 року про відмову задоволенні клопотання потерпілого про скасування постанови слідчого про зміну правової кваліфікації;

-скасування противоправного рішення слідчого 29.04.2021 року про об`єднання в одне провадження за № 0000280;

-визнання незаконними дії по не виконанню посадових обов`язків прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , умисному порушенні процесуального права і Конституції України на ігнорування звернення та фактів повідомлених потерпілим ОСОБА_3 ;

-визнання невиконання слідчими Одеського РУП №2 своїх службових обов`язків, відсутність слідчих дій та заходів;

-зобов`язання прокурора ОСОБА_10 надання правової оцінки ведення та збирання доказів без плану слідчих дій та саботування дізнавачем слідчих заходів, наявність власних спеціальних знань процесуального права, а також навиків у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та повноважень;

-визнання бездіяльність посадової особи - прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_10 , що полягає у не прийнятті процесуального рішення щодо розгляду його заяви-скарги направленої до Одеської обласної прокуратури і яку перенаправлено для прийняття процесуального рішення до Біляївської окружної прокуратури, неправомірною;

-зобов`язання посадової особи- прокурора Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_10 прийняти процесуальне рішення за заявою-скаргою по матеріалам отриманих з Одеської обласної прокуратури щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні і скоєнні посадового злочину слідчим ОСОБА_13 Одеського РУП № 2.

-зобов`язання прокурора ОСОБА_10 усунути перешкоди для реалізації конституційних прав та інтересів потерпілого ОСОБА_3 .

Частина 5 ст. 40 КПК України передбачає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Водночас, відповідно до ч.4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

За ч.1 ст. 36 КПК України - прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом (п.4 ч.2 ст. 36 КПК України).

Керівник органу досудового розслідування уповноважений: ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора (п.3 ч.2 ст. 39 КПК України).

Таким чином, надання слідчому, прокурору вказівок не уповноваженими КПК України особами, а слідчим суддею, у відсутності на те законних повноважень та не у встановленому КПК України порядку, який передбачає здійснення слідчим суддею судового контролю, є втручанням у процесуальну діяльність слідчого та прокурора, що прямо заборонено нормами КПК України.

Стосовно внесення відомостей в ЄРДР у відношення слідчого Біляївського РУП №2 ОСОБА_5 за фактом вчинення самоуправства, передбаченого ч.1.ст. 356 КК України та ч.1 ст. 367 КК України, слід заначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст. 214 КПК України).

За приписами ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР, врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст.214 КПК України.

Відповідно до висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку із ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, відмінністю письмової заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то такі відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, слідчий суддя також враховує висновок ККС у складі ВС, викладений у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, відповідно до якого підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

При цьому слідчому судді не надано доказів звернення скаржника для внесення відомостей в ЄРДР у відношення слідчого Біляївського РУП № 2 ОСОБА_5 за фактом вчинення самоуправства, передбаченого ч.1.ст. 356 КК України та ч.1 ст. 367 КК України.

Незгода скаржника із процесуальними діями і рішеннями сторони обвинувачення, у будь-який інший спосіб, дій та рішень щодо проведення досудового розслідування поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі є протиправним втручанням і посяганням на процесуальну незалежність».

Доводи ОСОБА_3 викладені в скарзі зводяться до суб`єктивного тлумачення норм права, з вибірковим їх викладенням на свою користь. Ефективність захисту своїх інтересів не є тотожною досягненню бажаного для скаржника результату організації розслідування кримінального провадження, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, для відстоювання своєї позиції в передбачений законом спосіб.

Водночас слідчий суддя, вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що для ефективної реалізації його права на судовий захист, йому необхідно, відповідно до вимог ст.ст. 303, 304 КПК України, оскаржувати до слідчого судді конкретне (конкретну) рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, з наведенням належного конкретному документу або дії/бездіяльності обґрунтування своїх доводів і наданням відповідних письмових доказів, для підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Повний текст ухвали буде виготовлено 10.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1