Справа № 635/2644/18
Провадження № 1-кп/635/371/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 від 31.12.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 , не маючи постійного місця роботи та стабільного заробітку, у невстановлені під час досудового слідства час та місці, вступив у злочинний зговір з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали стосовно якої виділені у окреме провадження, з якою, розробивши спільний план реалізації свого злочинного умислу, згідно якого невстановлена особа, видаючи себе працівником правоохоронного органу, телефонувала громадянам України та повідомляла про завідомо неправдиві випадки з членами сімей останніх та за грошову винагороду пропонувала уникнути покарання вказаних осіб. У свою чергу, ОСОБА_4 згідно розробленого плану, повинен був отримувати грошові кошти від громадян, яким телефонувала невстановлена особа, тим самим своїм видом та діями, в результаті погоджених дій з невстановленою особою, викликав хибне враження у потерпілих про законність своїх дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, вчинили ряд корисливих злочинів на території Харківського району Харківської області при наступних обставинах:

Так, 24.12.2017 о 02.57 год. невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у м.Перевальськ Перевальського району Луганської області, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонувала потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та представившись працівником поліції, з метою одержання грошових коштів обманним шляхом, повідомила неправдиву інформацію про те, що й син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив бійку, під час якої постраждали сторонні особи, яким потрібні грошові кошти, аби вони не зверталися до поліції, тим самим ввівши потерпілу ОСОБА_6 в оману, та скориставшись хвилюванням та розгубленістю потерпілої, повідомив про необхідність передати грошові кошти в сумі 20000 доларів США ОСОБА_8 24.12.2017 у період часу з 03 год. 00 хв. по 05 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особо, прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись на постійному телефонному зв?язку з невстановленою особою, ОСОБА_4 , з дозволу потерпілої зайшов до квартири, де діючи згідно раніше розробленого плану, видаючи себе за особу, яка намагається допомогти сину потерпілої ОСОБА_7 , тим самим викликавши хибне враження у потерпілої про законність своїх дій, скориставшись хвилюванням та розгубленістю потерплої, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 22 000 гривень та золоту обручку пробою 585, вагою 5 грамів, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_9 №8520 від 05.04.2018 - 4750 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_4 отримавши грошові кошти та золоту обручку від потерпілої ОСОБА_6 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, заподіявши потерплій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 26750 грн. 00 коп.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України - (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 27.12.2017 о 19.41 год. невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у м. Перевальськ Перевальського району Луганської області, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонувала потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та представившись працівником поліції, з метою одержання грошових коштів обманним шляхом, повідомила неправдиву інформацію про те, що її онук ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , потрапив в дорожньо - транспортну пригоду, під час якої постраждав невідомий хлопець, якому потрібні грошові кошти на проведення операції, тим самим ввівши потерпілу ОСОБА_10 в оману, та скориставшись хвилюванням та розгубленістю потерпілої, повідомив про необхідність передати грошові кошти в сумі 50000 гривень ОСОБА_8 24.12.2017 у період часу з 21 год. 40 хв. по 23 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Знаходячись на постійному телефонному зв?язку з невстановленою особою, ОСОБА_4 , згідно раніше розробленого плану, видаючи себе за особу, яка намагається допомогти онуку потерпілої ОСОБА_10 , тим самим викликавши хибне враження у потерпілої про законність своїх дій, скориставшись хвилюванням та розгубленістю потерпілої, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 30 000 гривень та золоту обручку пробою 585, вагою 6 грамів, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_9 №68520 від 05.04.2018 - 5700 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_4 отримавши грошові кошти та золоту обручку від потерпілої ОСОБА_10 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись отриманим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 35700 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України - (шахрайство), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 30.12.2017 о 10.43 год. невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у м.Перевальськ Перевальського району Луганської області, діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, зателефонувала потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та представившись працівником поліції, з метою одержання грошових коштів обманним шляхом, повідомила неправдиву інформацію про те, що ї син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , потрапив у дорожньо - транспортну пригоду, під час якої постраждала невідома дитина, якій потрібні грошові кошти на проведення операції, тим самим ввівши потерпілу ОСОБА_12 в оману, та скориставшись хвилюванням та розгубленістю потерпілої, повідомив про необхідність передати грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що еквівалентні 56134,40 грн. ОСОБА_8 ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою під час досудового розслідування особою, 30.12.2017 близько 11 год. 00 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_12 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , з метою отримання грошових коштів, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як його злочинні дії були зупинені синами потерпілої ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України - (шахрайство), тобто незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні захисник клопотання підтримав, зазначив, що строки давності притягнення ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженню спливли ще у 2022 році, до кримінальної відповідальності обвинувачений не притягувався, про наслідки закриття провадження у справі йому відомо.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, строки давності скінчилися і не переривалися.

Згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, вчинені 24.12.2017, 27.12.2017, 30.12.2017 року.

Санкція ч.2 ст.190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п.2 цієї частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Відповідно до довідки №246-12012024/63061 від 12.01.2024 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, інших кримінальних правопорушень не вчинив. Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності спливли 30.12.2022 року.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачується, минуло більше ніж п`ять років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, нових злочинів обвинувачений не вчинив, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, обвинувачений просить про звільнення від кримінальної відповідальності, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому суд роз`яснив, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

З огляду на зазначене, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта.

Потерпілими цивільні позови не заявлялися.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

В порядку вимог ст. 174 КПК України суд скасовує арешт на речові докази, який був накладений ухвалами слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09.01.2018 та 12.01.2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190, ст.15 ч.3 ст.190 ч.2 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 від 31.12.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ст.15 ч.3 ст.190 ч.2 КК України - закрити.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.01.2018 року, на автомобіль марки OPEL OMEGA В 16V 2.0 KAT, 1997 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_15 , який мешкає у АДРЕСА_5 , та яким згідно з дорученням від 28.12.2017 користується ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.01.2018 року, на мобільний телефон ТМ Nokia Х2-00 imei: НОМЕР_3 та sim-картку мобільного оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «Київстар» на якій мається номер НОМЕР_4 .

Речові докази:

-автомобіль марки OPEL OMEGA В 16V 2.0 KAT, 1997 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_15 , який мешкає у АДРЕСА_5 , та яким згідно з дорученням від 28.12.2017 користується ОСОБА_16 , який переданий на зберігання слідчому Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту ОСОБА_17 , після набрання ухвалою законної сили, повернути користувачу;

-мобільний телефон ТМ Nokia Х2-00 imei: НОМЕР_3 та sim-картку мобільного оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «Київстар» на якій мається номер НОМЕР_4 , який переданий на зберігання слідчому Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту ОСОБА_17 , після набрання ухвалою законної сили, повернути власнику.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1