№ 1-кс/755/4462/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 03.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 03.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Клопотання погоджено з прокурором відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000166 від 03.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, що полягає у порушенні законів і звичаїв війни, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, що виразилось у порушенні вимог ст. ст. 4, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, що забороняє незаконне переміщення (переведення) осіб, які перебувають під захистом. Крім того, відповідно до ст. 8(2)(a)(vii) Римського статуту Міжнародного кримінального суду, незаконна депортація або переміщення чи незаконне позбавлення волі, є воєнним злочином.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок, так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Так, внаслідок збройної агресії з боку Російської Федерації, з 20.02.2014 року на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації здійснюється ефективний контроль, як над територією Кримського півострову, так і за діяльністю розташованих там органів влади, чим фактично забезпечено тимчасову окупацію вказаної території України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною територія України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1 вказаного Закону, Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно із ст. 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ст. 47 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, які знаходяться на окупованій території, не будуть у жодному разі та жодним чином позбавлені переваг цієї Конвенції у зв`язку з будь-якими змінами, запровадженими стосовно керівних установ чи управління цією територією внаслідок її окупації, або у зв`язку з будь-якою угодою, укладеною між властями окупованої території та властями окупаційної держави, або у зв`язку з анексією окупаційною державою всієї або частини окупованої території.

Згідно із ст. 49 Конвенції, забороняється, незалежно від мотивів, здійснювати примусове індивідуальне чи масове переселення або депортацію осіб, що перебувають під захистом, з окупованої території на територію окупаційної держави або на територію будь-якої іншої держави, незалежно від того, окупована вона чи ні.

Відповідно до ст. 147 Конвенції, до серйозних порушень віднесено нелегальну депортацію чи переведення.

Депортація передбачає перетин особою кордону. Вказане відбувається, коли особа переміщується через державний кордон, що розділяє дві держави, а також здійснюється перетин будь-якого «фактичного» кордону. Під «де-факто кордоном» мається на увазі примусове виселення за межі окупованої території (п. 55 вироку Міжнародного трибуналу для судового переслідування осіб, відповідальних за серйозні порушення міжнародного гуманітарного права, скоєні на території колишньої Югославії з 1991 року від 29.05.2013 року, у справі «Prosecutor v. Prliж, № ІТ-04-74-Т»).

Питання про те, чи був кордон міжнародно визнаним чи лише де-факто, не має значення (п. 684 вироку Міжнародного трибуналу для судового переслідування осіб, відповідальних за серйозні порушення міжнародного гуманітарного права, скоєні на території колишньої Югославії з 1991 року від 31.07.2003 року, у справі «Prosecutor v. Stakiж (IT-97-24-T»).

Аналогічні положення містяться у п. а) ч. 4 ст. 85 Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977 року.

У порушення ст. ст. 42, 43 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаазької конвенції «IV Конвенція про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907 року, Російська Федерація, використовуючи фактичний контроль над органами місцевої влади, прийняла нові закони та утворила власні судові і правоохоронні органи.

Для забезпечення роботи незаконно створених судових органів, згідно з Указом Президента Російської Федерації ОСОБА_7 № 786 від 19.12.2014 року, на посаду «судді Ленінського районного суду міста Севастополя» призначено громадянина України ОСОБА_5 , який до цього обіймав посаду судді Ленінського районного суду міста Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Федерального Закону Російської Федерації «О статусе судей в Российской Федерации» від 26.06.1992 № 3132-1, суддею в Російській Федерації може бути громадянин Російської Федерації, який має вищу юридичну освіту та відповідає вимогам до кандидата на посаду судді Конституції Російської Федерації, федеральними конституційними законами, а також федеральними законами.

Громадянин України ОСОБА_8 , будучи наділеним окупаційною владою повноваженнями «судді», діючи умисно, всупереч вимогам ст. ст. 2, 47, 49 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (далі по тексту Конвенція (IV), достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії Російською Федерацією тимчасово окуповано територію Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, розглянув справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1.1 ст. 18.8 Кодексу про адміністративні правопорушення Російської Федерації, щодо громадянина України ОСОБА_9 , який згідно з матеріалами справи, наданими «суду», будучи іноземним громадянином, допустив порушення іноземним громадянином режиму перебування (проживання) в Російській Федерації, яке виразилося у відсутності документів, підтверджуючих право на перебування (проживання) в Російській Федерації.

Будучи суддею, який згідно з ч. 5 ст. 11 «Кодексу судейской этики Российской Федерации», затвердженим VIII всеросійським з`їздом суддів від 19.12.2012 року, повинен знати про зміни в законодавстві Російської Федерації, про норми міжнародного права, включаючи міжнародні конвенції та інші документи в області прав людини, систематично вивчати правозастосовну практику, у тому числі. Європейського Суду з прав людини, та, будучи професійним суддею України, який володіє чинним законодавством України, частиною якого є чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_5 розумів, що ОСОБА_9 , відповідно до ст. 4 Конвенції (IV), перебуває під захистом як громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

Незважаючи на це, а також те, що згідно із ст. 47 Конвенції (IV), жодні додаткові дозволи РФ чи інші документи для проживання на ТОТ АР Крим та м. Севастополі за національним законодавством України та нормами міжнародного гуманітарного права вищевказаному громадянину України не потрібні та ОСОБА_9 , як особа, що перебуває під захистом Конвенції, не може бути позбавлений, у будь-якому випадку, або будь-яким способом, переваг цієї Конвенції, а ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою примусового переміщення, шляхом видворення ОСОБА_9 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, 25.11.2019 року в приміщенні «Ленінського районного суду міста Севастополя», що розташований за адресою: ТОТ, АР Крим, м. Севастополь, вул. Леніна 31, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно громадянина України ОСОБА_9 , постановив рішення № 5-392/2019 про визнання його винним.

При цьому, під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_9 є громадянином України, особа якого в суді підтверджена, проживав на території Автономної Республіки Крим і після тимчасової окупації Кримського півострова Російською Федерацією, будучи «іноземним громадянином», допустив порушення режиму перебування (проживання)

в Російській Федерації, яке виразилося у відсутності документів, підтверджуючих право на перебування(проживання) в Російській Федерації.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , грубо порушуючи вимоги ст. 49 Конвенції (IV), згідно з якою, заборонені незалежно від їх мотиву насильницькі переміщення, прийняв рішення про накладення на ОСОБА_9 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 російських рублів з адміністративним видворенням за межі РФ (Криму), шляхом контрольованого самостійного виїзду.

У зв`язку з цим, внаслідок прийняття ОСОБА_5 вказаного рішення, 09.07.2020 року ОСОБА_9 вимушений був покинути місце свого проживання на тимчасово окупованій території АР Крим та на громадському транспорті виїхав через КПВВ «Чонгар» на підконтрольну Україні територію.

Тобто, ОСОБА_5 вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме: незаконне переміщення (переведення) особи, яка перебуває під захистом, постановивши рішення про видворення громадянина України ОСОБА_9 за межі тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, допустив порушення вимог ст. ст. 4, 47, 49 та 147 Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України (у редакції ст. 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

08 вересня 2025 року громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Згідно із ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», починаючи з 27.03.2014 року, поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Відповідно до листа Міністерства закордонних справ України № 72/11-612/1-81401 від 13.10.2022 року «Щодо припинення дії міжнародного договору», протокол про встановлення дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією припинив свою дію 24 лютого 2022 року.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, 04.09.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого управління ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі на 08.09.2025 року, 09.09.2025 року та 10.09.2025 року, для вручення повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000166 від 03.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

На визначені дати виклику, а саме: на 08.09.2025 року, 09.09.2025 року та 10.09.2025 року, підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, про наявність поважних причин неприбуття відомостей не надав.

Разом з цим, 10.09.2025 року, відповідно до вимог ст. 135 КПК України, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 00000166 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України

Також, виконання вимог КПК України, у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) від 10.09.2025 року розміщено повідомлення про те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 00000166 від 03.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, 15.09.2025 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення якого доручено співробітникам Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Крім того, слідчим управлінням вжито додаткових заходів для повідомлення громадянину України ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, а саме, шляхом направлення повідомлення про підозру та повістку про його виклик до органу досудового розслідування на 13.11.2025 року, 14.11.2025 року, 17.11.2025 року, у месенджері «Telegram» на встановлений у ході досудового розслідування номер російського оператору зв`язку НОМЕР_1 , що підтверджується протоколом огляду від 30.10.2025 року.

Згідно із ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою,

яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Беручи до уваги, що згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором,

є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Викладені обставини та повідомлена ОСОБА_5 підозра підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: матеріалами Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України; допитом свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; допитом потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відповіддю Офісу Президента України; відповіддю Вищої Ради правосуддя України щодо призначення та звільнення ОСОБА_5 з посади судді Ленінського районного суду міста Севастополя; відповіддю Головного центу обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; відповіддю Пенсійного фонду України; відповіддю Державної Міграційної служби України; іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

На теперішній час, у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення усіх обставин та доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак, завершити досудове розслідування не є можливим, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та розміщеною карткою розшуку на офіційному веб-сайті МВС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно із ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченим цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частина 2 ст. 297-1 КПК України передбачає, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 3 ст. 297-4 КПК України, повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України; а також те, що він умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики слідчого, суду та прокурора, переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у державний розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести спеціальне досудове розслідування.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що на даний час, зібрано достатньо доказів для складання обвинувального акту, однак, не вдається за можливе завершити досудове розслідування, так як ОСОБА_5 переховується на тимчасово окупованій території - АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що підтверджується зібраними матеріалами.

Захисник ОСОБА_4 щодо заявленого прокурором клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 03.09.2025 року.

08 вересня 2025 року в межах кримінального провадження № 0000166 від 03.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, яке опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 182 (8107) від 05.09.2025 року та 10.09.2025 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Зокрема, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки про виклик на 08.09.2025 року, 09.09.2025 року та 10.09.2025 року до слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик» та опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 182 (8107) від 05.09.2025 року.

Крім того, з метою належного вручення повідомлення про підозру, а також, з метою направлення повісток про виклик громадянина ОСОБА_5 для проведення процесуальних дій, вказаній особі в додатку месенджері «Telegram» за номером телефону підозрюваного направлено скан-копію повідомлення про зміну підозри громадянину ОСОБА_5 , а також повістки про його виклик, що підтверджується протоколом огляду від 30.10.2025 року.

Зокрема, у зв`язку з наведеними вище обставинами, ОСОБА_5 постановою старшого слідчого 1-го відділу (з дислокацією в м. Київ) слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 від 15.09.2025 року оголошено в розшук.

На даний час, у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі дії, спрямовані на встановлення суттєвих обставин та доведення обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зібрані під час досудового розслідування докази дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин та притягнення його до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо, оскільки він переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим.

Крім того, відповідно до відповіді з Офісу Президента України, матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_5 , згідно із поданою ним заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку, не надходили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 297-4 КПК України, повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом. Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини у відповідності до якої «обґрунтована підозра» про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Не вирішуючи питання щодо доведеності обґрунтованості підозри та кваліфікації дій підозрюваного, а виходячи лише з фактичних даних, які містяться в матеріалах доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 03.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 03.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні № 0000166 від 03.09.2025 року спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: