Провадження № 1-кп/947/1435/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від18.11.2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, маючого середню освіту, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- вироком Київського районного суду м.Одеси від 15.09.2025 за ст.390-1 КК України до обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2025 рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №947/41621/25 задоволено заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено наступні обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Будучи ознайомленим 14.11.2025 з рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.11.2025 у справі №947/41621/25 (провадження 2-о/947/590/25) під підпис, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, ОСОБА_3 маючи умисел на порушення обмежувального припису, в період з 18.11.2025 по 21.11.2025 порушував тимчасові обмеження своїх прав в частині заборони перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 18.11.2025 року, приблизно о 07:30 годин (більш точний час судом не встановлено) ОСОБА_3 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири, влаштував конфлікті з ОСОБА_4 , чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_4

Продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним умислом, 21.11.2025 року приблизно о 07:40 годин (більш точний час судом не встановлено), ОСОБА_3 знову порушив обмежувальний припис, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , та відкривши вхідні двері своїм особистим ключем, потрапив у приміщення зазначеної квартири, після чого направився в одну із кімнат, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок таких дій, ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_6 , звернувся до суду з заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст.390-1 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст.65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Частиною 1 ст.50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального проступку, тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, і вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі із застосуванням ст.71 КК України.

Постановою дізнавача від 24.11.2025 року, речовим доказом у справі визнано оптичний носій (DVD-диск) з відеозаписом з нагрудної камери дільничного від 14.11.2025 року.

Постановою дізнавача від 24.11.2025 року, речовим доказом у справі визнано оптичний носій (DVD-диск) з відеозаписом з нагрудної камери дільничного від 18.11.2025 року.

Постановою дізнавача від 24.11.2025 року, речовим доказом у справі визнано оптичний носій (DVD-диск) з відеозаписом з нагрудної камери дільничного від 21.11.2025 року.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі, а саме оптичні носії (DVD-диск) з відеозаписами з нагрудних камер дільничних від 14.11.2025 року, 18.11.2025 року та 21.11.2025 року, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частину покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Одеси від 15.09.2025 року у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі, та остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з часу його добровільного з`явлення до установи виконання покарань для відбування покарання, або з часу його затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази по справі, а саме оптичні носії (DVD-диск) з відеозаписами з нагрудних камер дільничних від 14.11.2025 року, 18.11.2025 року та 21.11.2025 року, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1