Провадження №: 1-кп/752/2181/25
У Х В А Л А

15.09.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання захисника у кримінальному провадженні № 0000865 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Свою позицію обґрунтував тим, що як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_3 кваліфіковані як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди. Захисник вказує, що з обвинувального акту стороні захисту не зрозуміло у чому саме полягали дії ОСОБА_3 , що становлять «вимагання» неправомірної вигоди у розумінні ч. 3 ст. 369-2 КК України, оскільки в цьому акті жодним чином не зазначено: чи погрожував ОСОБА_3 ОСОБА_6 вчиненням або не вчиненням дій, які можуть завдати шкоди законним правам чи інтересам останнього, зокрема, привести до неможливості здійснення державної перереєстрації автомобіля та чи створював ОСОБА_3 . ОСОБА_6 такі умови, за яких останній вимушений був пропонувати, обіцяти чи надати першому неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам для своїх законних інтересів, зокрема, для безперешкодного здійснення державної перереєстрації автомобіля. Крім того, захисник зазначає, що в обвинувальному акті спочатку вказано, що ОСОБА_3 вказав ОСОБА_6 на необхідність надання правомірної вигоди за: «безперешкодне здійснення перереєстрації ТЗ в обхід електронної черги», але потім сторона обвинувачення виклала зовсім іншу причину необхідності надання неправомірної вигоди: «за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в особі адміністратора ТСЦ №8046, а саме: за здійснення державної перереєстрації автомобіля». Захисник зазначає, що перереєстрація ТЗ в обхід електронної черги та саме здійснення державної перереєстрації ТЗ у цілому є різними діями, а тому, стороні захисту не зрозуміло за що насправді пропонувалось надати неправомірну вигоду і за що саме вона надавалась. Захисник зазначає, що таким чином, обвинувальний акт містить правову кваліфікацію, що не відповідає викладеним у ньому формулюванню обвинувачення та обставинам злочину, а формулювання обвинувачення є незрозумілим, а тому, на його думку, є всі підстави для повернення обвинувального акту прокурору. Крім того, захисник вказав, що недоліки обвинувального акту не можуть бути усунуті шляхом застосування інституту зміни обвинувачення. Також захисник подав заперечення на ухвалу слідчого судді, дві скарги на рішення слідчого та скаргу на рішення прокурора з підстав наведених у письмовому вигляді. Крім того, подав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 шляхом зменшення розміру застави. Своє клопотання обґрунтував тим, що з плином часу зменшується актуальність ризиків, а процесуальна поведінка обвинуваченого меншою мірою здатна перешкодити ефективності судового провадження, а тому є всі підстави для зміни запобіжного заходу на мінімальний розмір застави, що становить 60560,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив задовольнити подані ним клопотання та розглянути скарги.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо повернення обвинувального акту. Вказала, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинувачення є конкретним та повним, таким, що відповідає закону. Крім того, щодо клопотання про зміну запобіжного заходу вказала, що ризики наразі не зменшились та існують, а отже, на її думку підстав для зміни запобіжного заходу у суду немає. Також вважала безпідставними подані скарги, оскільки наразі оскаржувані захисником рішення не мають жодного значення, а таємниця слідства вже не актуальна.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає що надісланий до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому йому необхідно повернути прокурору, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Слід вказати, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунутому в порядку, встановленому КПК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, зокрема, обвинувачений повинен знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».

Аналіз норми п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати, який містить формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Так, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Тобто, при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 369-2 КК України орган досудового розслідування вказує на кваліфікуючу ознаку «поєднане з вимаганням такої вигоди», проте в формулюванні обвинувачення не зазначено, які саме дії ОСОБА_7 підпадають під ознаку вимагання чи в чому саме проявилось вимагання такої вигоди, хоча вказані дані є обов`язковими у формулюванні обвинувачення, оскільки впливають на його обсяг і кваліфікацію дій особи.

Крім того, як вірно вказав захисник, в обвинувальному акті спочатку вказано, що ОСОБА_3 вказав ОСОБА_6 на необхідність надання правомірної вигоди за: «безперешкодне здійснення перереєстрації ТЗ в обхід електронної черги», але потім сторона обвинувачення виклала зовсім іншу причину необхідності надання неправомірної вигоди: «за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в особі адміністратора ТСЦ №8046, а саме: за здійснення державної перереєстрації автомобіля», які не є тотожними діями. Вказане також свідчить про неконкретність обвинувачення.

Як вже було вказано вище, обвинувачення повинно бути конкретизованим, а не таким, що не дає змогу зрозуміти, які саме дії ОСОБА_3 утворюють об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Наведене свідчить, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій особи є неконкретними та суперечливими, що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення, і як вірно вказав захисник, позбавляє сторону захисту можливості ефективно здійснювати свій захист, а також позбавляє суд визначити межі судового розгляду з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України та в подальшому може призвести до скасування кінцевого рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд.

В той же час суд враховує, що надане прокурору ч. 2 ст. 337 КПК України право змінити обвинувачення в ході судового розгляду суттєвості цих недоліків не зменшує, оскільки з огляду на положення ч. 1 ст. 338 КПК України таке право виникає тільки при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа. Відповідно право на подальшу зміну обвинувачення не має використовуватись для усунення недоліків обвинувального акту, що очевидні в підготовчому судовому засіданні або для більш детального викладу фактів, які повинні були бути встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Також, заслухавши клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Той факт, що досудове розслідування завершене і з часом зменшується актуальність ризиків, а поведінка ОСОБА_3 , як зазначає захисник, меншою мірою здатна перешкодити ефективності судового провадження, свідчить лише про те, що застосований до нього запобіжний захід та визначена сума застави є такими, що достатньою мірою гарантують виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та забезпечують його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Таким чином, наведені захисником обставини не є достатніми для прийняття рішення про зменшення суми застави обвинуваченому ОСОБА_3 . Отже, в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави слід відмовити.

Враховуючи те, що судом було повернуто прокурору обвинувальний акт, скарги захисника на дії слідчого і рішення прокурора на даній стадії суд позбавлений можливості розглянути по суті, тому залишає їх без задоволення, що не позбавляє сторону захисту права подати їх повторно.

Керуючись ст.ст. 182, 291, 314 КПК України, суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000865 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, повернути прокурору, у зв?язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Скарги захисника на дії слідчого і рішення прокурора - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали буде оголошено 16.09.2025 року о 09 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення в частині повернення обвинувального акту прокурору.

Суддя ОСОБА_1