Номер провадження 1-кс/754/3799/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні по матеріалах досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 28.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України,-

УСТАНОВИВ :

26.11.2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 28.10.2025 року за ч.1 ст. 358 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на те, що ВД Деснянського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206 від 28.10.2025 року, під час якого встановлено, що невстановленою особою з метою проведення будівництва багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_1 на земельних ділянках із кадастровими номерами :62:512:0003 та :62:512:0004, було внесено завідомо неправдиві відомості до повідомлення про початок виконання будівельних робіт. (ЄО №82901 від 24.11.2025).

Так, на суміжних земельних ділянках по провулку Сосновому, 23 та 23-А в м. Києві із кадастровими номерами :62:512:0003 та :62:512:0004, що перебувають у приватній власності фізичних осіб ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно, невстановленими особами будується 3-и поверховий 4-х секційний багатоквартирний будинок.

При цьому, цільовим призначенням вищезазначених земельних ділянок є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01 згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель»).

Таким чином, на земельних ділянках з цільовим призначенням за кодом 02.01 дозволено будівництво лише житлових будинків садибного типу, а не багатоквартирних.

Разом із тим, під час моніторингу інформації, розміщеної у загальному доступі мережі інтернет, у тому числі на каналі окремої групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у месенджері Telegram встановлено, що фактично за даною адресою будується 3-и поверховий 4-х секційний багатоквартирний будинок - «Клубний будинок «Сосновий-23», а також розміщено інформацію про продаж у ньому 1- кімнатних квартир площею 25-54 кв. м та 2- кімнатних квартир площею 47 кв. м., комерційних приміщень площею 28-86 кв. м.

Будівництво саме триповерхового багатоквартирного будинку також підтверджується в ході проведеного прокурором 05.11.2025 огляду.

Зокрема, у ході даного огляду встановлено, що на огородженій парканом території, яка охоплює дві суміжні ділянки із кадастровими номерами :62:512:0003 та :62:512:0004, ведуться відповідні роботи по будівництву одного багатоквартирного будинку та підготовчі роботи по будівництву ще одного.

Таким чином, невстановленою особою внесено недостовірну інформацію в повідомлення про початок будівельних робіт, яке подано до Департаменту з питань державно архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради - зокрема виявлено факт реєстрації 23.04.2025 року повідомлення (реєстраційний номер в ЄДССБ №КВО2) про початок виконання будівельних робіт, а саме «нове будівництво житлового будинку садибного типу» за адресою: м. Київ, провулок Сосновий, 23, на земельній ділянці кадастровий номер :62:512:0004 площею 0,1 га, цільове призначення якої згідно КВЦПЗ 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та факт реєстрації 11.07.2025 повідомлення (реєстраційний номер в ЄДССБ №КВО9) про початок виконання будівельних робіт, а саме «нове будівництво житлового будинку садибного типу» (1110.3 садибного типу) за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :62:512:0003 площею 0,1 га, цільове призначення якої згідно КВЦПЗ 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а не багатоквартирного житлового будинку.

У зв`язку з тим, що земельні ділянки по провулку Сосновий, 23, та 23-А, із кадастровими номерами :62:512:0003 та :62:512:0004, на яких здійснюється будівництво, є об`єктом кримінальних протиправних дій невстановлених осіб, постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 07.11.2025 року зазначені земельні ділянки та об`єкт недобудови на них визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Клопотання прокурора розглядається відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України без виклика власника майна, про арешт якого клопоче прокурор.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Прокурор в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на земельні ділянки по АДРЕСА_1 із кадастровими номерами: :62:512:0003, що перебуває у приватній власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та :62:512:0004, що перебуває у приватній власності ОСОБА_5 ( РНОКПП НОМЕР_2 ), а також об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, на якому ведуться роботи на підставі повідомлень про початок виконання будівельних робіт від 23.04.2025 (реєстраційний номер в ЄДЕССБЛ № КВ42) та 11.07.2025 (реєстраційний номер в ЄДЕССБЛ № КВ89) є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000206 від 28.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України,- задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :62:512:0004, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у приватній власності фізичної особи - ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 );

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :62:512:0003, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у приватній власності фізичної особи - ОСОБА_5 ( РНОКПП НОМЕР_2 ).

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та проведення подальших будівельних робіт, на об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, на якому ведуться роботи на підставі повідомлень про початок виконання будівельних робіт від 23.04.2025 (реєстраційний номер в ЄДЕССБЛ № КВ42) та 11.07.2025 (реєстраційний номер в ЄДЕССБЛ № КВ89).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1