ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3635/25

Провадження № 11-сс/820/630/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника

власників майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами власників майна щодо якого вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Слідчий ВРЗСГСД СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні за №0000444 від 14 серпня 2025 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до рішення сесії Шепетівської міської ради Хмельницької області від 27 січня 2023 року № 34 в бюджеті Шепетівської міської територіальної громади затверджено видатки в сумі 13 558 514,07 грн, з них 2 000 000 грн виділено Шепетівському комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства на поповнення статутного фонду для придбання автотранспортних засобів.

ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що Шепетівським комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства будуть проводитись закупівлі шляхом проведення процедури відкритих торгів з особливостями відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та з урахуванням особливостей, визначених Постановою КМУ № 1178 від 12 жовтня 2022 року, а саме про закупівлю мікроавтобуса «Мікроавтобус Renault Trafik або еквівалент», будучи фізичною особою, у невстановлений період часу, але не пізніше ніж у квітні 2023 року, та у невстановленому досудовим розслідуванні місці, прийняла рішення щодо незаконного заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, яке полягало в отриманні грошових коштів з балансу вищевказаного комунального підприємства під приводом продажу транспортних засобів для забезпечення потреб вказаного підприємства, шляхом укладання офіційних договорів за результатами проведення відкритих торгів у електронній системі публічних закупівель «Prozorro».

У період часу з 21 квітня 2023 року, ОСОБА_9 придбала в місті Луцьку транспортний засіб марки «Renault» моделі «Trafiс», номер кузова: НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, вартістю близько 454 860 грн. Цього ж дня ОСОБА_9 надала довіреність ОСОБА_11 , який є сином ОСОБА_11 , щодо права представляти її інтереси в будь-яких установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань; подавати та одержати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, сплачувати транспортні податки, одержати свідоцтво про реєстрацію ТЗ та реєстраційний номер, а також виконувати всі інші юридично значимі дії.

26 квітня 2025 року ОСОБА_11 провів реєстрацію в територіальному сервісному центрі № 6845, на вул. Володимира Українця, буд. 13, у місті Шепетівка, спеціалізованого вантажного фургону марки «Renault» моделі «Trafiс».

Надалі ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що предметом закупівель за 2023 рік за ДК 021:2015, код 5 34110000-1 буде являтись мікроавтобус марки «Renault» моделі «Trafiс», провела його переобладнання зі зміною типу транспортного засобу з вантажного на пасажирський транспортний засіб і провела реєстрацію в територіальному сервісному центрі № 6845, як загальний легковий пасажирський автомобіль.

31 травня о 10 год 28 хв у невстановленому досудовому розслідуванні місці, ОСОБА_9 , приховуючи реальну вартість мікроавтобуса марки «Renault» моделі «Trafik», номер кузова: НОМЕР_1 , 2018 року виготовлення, з метою заволодіння грошовими коштами, подала (опублікувала) в електронному вигляді через електронну систему закупівель тендерну пропозицію на закупівлю за індивідуальним номером UA-2023-05-25-008680-a в розмірі 889 500 грн. Окрім того, учасник ОСОБА_9 мала реальну можливість відмовитись від вчинення вказаного кримінального правопорушення та спричинення матеріальної шкоди Шепетівському комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства. Однак, з метою доведення вказаного кримінального правопорушення до кінця, з метою незаконного заволодіння бюджетними грошовими коштами, шляхом обману, на вимогу про усунення невідповідностей 05 червня 2023 року о 21 год 53 хв, у невстановленому досудовим розслідуванням місці завантажено документи в тендерну пропозицію на закупівлю за індивідуальним номером UA-2023-05-25-008680-a.

За результатами проведених торгів, 06 червня 2023 року, учасника торгів ОСОБА_9 визнано переможцем відкритих торгів з особливостями згідно з предметом закупівлі «Мікроавтобус Renault Trafik або еквівалент» учасника торгів.

12 червня 2023 року між Шепетівським комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства в особі директора ОСОБА_12 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та направлено до суду з угодою про визнання винуватості), з одного боку, та ОСОБА_9 з іншого боку, укладено договір № 217 про закупівлю товарів мікроавтобуса марки «Renault» моделі «Trafiс», за ціною 889 500 грн, ринкова вартість якого станом на 12 червня 2023 року становила 608 740 грн.

21 червня 2023 року з рахунку Шепетівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» ( НОМЕР_2 ), перераховано на рахунок ОСОБА_9 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» ( НОМЕР_3 ), грошові кошти в сумі 879 500 грн та 10 000 грн за мікроавтобус марки «Renault» моделі «Trafiс», з яких безпідставно перераховано 280 760 грн.

У такий спосіб ОСОБА_9 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на вчинення шахрайства, з метою власного збагачення та з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введений в дію Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено згідно Указу Президента України № 254/2023 від 01 травня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 3057-IX від 02 травня 2023 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, заволоділа чужим майном грошовими коштами у сумі 280 760 грн, що належать Шепетівському комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства, чим завдала матеріальної шкоди на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність із коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) майна, переслідуючи власний корисливий мотив, ОСОБА_9 , діючи умисно, перебуваючи в місті Шепетівка Шепетівського району Хмельницької області, маючи доступ до банківського рахунку, за допомогою належних їй банківських рахунків, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 , а також право на розпорядження коштами, які надійшли на її банківський рахунок, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, заволодівши коштами в сумі 280 760 грн, в період 22 червня 2023 року по 11 липня 2023 року, легалізувала їх шляхом проведення фінансових операцій із свого банківського рахунку НОМЕР_3 отримала в касі АТ КБ «ПриватБанку» по адресі вулиця Судилківська, 1 в місті Шепетівка грошові кошти, а саме: 22 червня 2023 року в сумі 100 000 грн; 23 червня 2023 року в сумі 100 000 грн; 26 червня 2023 року в сумі 100 000 грн; 27 червня 2023 року в сумі 100 000 грн; 29 червня 2023 року в сумі 100 000 грн; 05 липня 2023 року в сумі 100 000 грн; 06 липня 2023 року в сумі 100 000 грн; 07 липня 2023 року в сумі 100 000 грн; 11 липня 2023 року в сумі 89 400 грн.

Усього по банківському рахунку ОСОБА_9 легалізувала (відмила) майно (грошові кошти), які одержала злочинним шляхом на загальну суму 280 760 грн.

За наслідками досудового розслідування 20 листопада 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

Учиненими кримінальними правопорушеннями завдано матеріальної шкоди на суму 280 760 грн, що більш ніж в 100 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що є значною шкодою.

Крім того, встановлено що згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_9 має на праві приватної власності таке майно: земельну ділянку за кадастровим номером :06:010:0023, площею 2.0242 га (реєстраційний номер майна: 239); спільної власності із часткою 1/2 земельну ділянку за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га (реєстраційний номер майна: 7); квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 107); автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. НОМЕР_4 .

Ураховуючи, те що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України, у разі визнання її винною у встановленому законом порядку у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, санкцією ст.209 КК України передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваної ОСОБА_9 , а саме: земельну ділянку за кадастровим номером :06:010:0023, площею 2.0242 га (реєстраційний номер майна: 239); частку 1/2 земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га (реєстраційний номер майна: 7); квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 107); автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. ?6D2848, у формі заборони відчудження, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна у разі призначення такого судом.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року клопотання задоволено частково та накладено арешт у формі заборони відчуження на земельну ділянку за кадастровим номером :06:010:0023, площею 2.0242 га (реєстраційний номер майна: 239), на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га (реєстраційний номер майна: 7), автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. Y6D2848, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна. У решті вимог клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 26 листопада 2025 року.

Указував, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності не тільки підозрюваній ОСОБА_9 , а також і йому ОСОБА_8 без визначення часток.

Уважав, що вказана земельна ділянка на частки не ділиться та не може бути поділена і зараз, що у свою чергу залишено слідчим суддею місцевого суду поза увагою.

Звертав увагу на невідповідність формулювання вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді від 26 листопада 2025 року із повним текстом вказаної ухвали, який був виготовлений 01 грудня 2025 року.

Окрім цього, слідчий суддя місцевого суду у повному тексті рішення зазначає лише про форму заборони відчуження вищевказаної земельної ділянки, що у свою чергу не відповідає тексту короткого рішення.

На його думку, накладення арешту на його земельну ділянку з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження стосовно осіб, які не є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні.

Посилався на те, що судом першої інстанції порушено його право на справедливий судовий розгляд, бо не було належним чином повідомлено про розгляд клопотання про арешт майна.

Тому слідчим суддею місцевого суду належним чином не було досліджено документи щодо належності вищевказаної земельної ділянки, внаслідок чого постановлено незаконне рішення про її арешт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просила скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 26 листопада 2025 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Зазначала, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га, що розташована за адресою: м. Шепетівка Хмельницької області, вул. Фрунзе, 41, належить на праві власності не тільки їй, а також ОСОБА_8 без визначення часток.

Водночас, поділ у встановленому законом порядку вищевказаної земельної ділянки не проводився.

Таким чином, у спільній сумісній власності учасники не мають наперед визначених часток. Право кожного із співвласників рівною мірою поширюється на все спільне майно. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом.

Окрім цього, автомобіль ВАЗ моделі 210994, на який накладено арешт, їй не належить, був вибракований у 2014 році у зв`язку з потраплянням автомобіля в ДТП та наявністю пошкоджень, що не підлягали відновленню.

Звертала увагу на невідповідність формулювання вступної та резолютивної частини ухвали слідчого судді від 26 листопада 2025 року із повним текстом вказаної ухвали, який був виготовлений 01 грудня 2025 року.

Посилалась на те, що судом першої інстанції порушено її право на справедливий судовий розгляд, бо не було належним чином повідомлено про розгляд клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційних скарг; заперечення прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти апеляційних скарг; перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була би піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав уважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

За змістом ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен ураховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого слідчим суддею місцевого суду рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, оскільки 20 листопада 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України.

Учиненими кримінальними правопорушеннями завдано матеріальної шкоди на суму 280 760 грн, що більш ніж в 100 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, і є значною шкодою.

Тому з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, на думку слідчого судді місцевого суду, клопотання слідчого підлягало до часткового задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя, врахувавши наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_9 має на праві приватної власності таке майно: земельну ділянку за кадастровим номером :06:010:0023, площею 2.0242 га (реєстраційний номер майна: 239); спільної власності із часткою 1/2 земельну ділянку за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га (реєстраційний номер майна: 7); квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 107); автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. Y6D2848.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про те, що зазначений спосіб накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :06:010:0023, площею 2.0242 га (реєстраційний номер майна: 239); 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га (реєстраційний номер майна: 7); автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. Y6D2848, не призведе до надмірного втручання у право особи.

При цьому негативних наслідків від встановлення такої визначеної законом заборони щодо цього майна, у тому числі третім особам, зокрема які мають право користування земельними ділянками підозрюваного на підставі, не встановлено.

Однак, квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 107) є єдиним житлом підозрюваної ОСОБА_9 .

За таких обставин, є правомірним відмова в необхідності накладення арешту на вказану квартиру.

Твердження апеляційних скарг власників майна, третіх осіб щодо майна яких вирішується питання про арешт ОСОБА_8 та ОСОБА_9 колегією суддів перевірено, та визнані необґрунтованими.

На думку колегії суддів, стороною обвинувачення доведено наявності достатніх підстав уважати, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Стороною обвинувачення доведено правові підстави для накладення арешту на майно і в суді апеляційної інстанції.

Також, на даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку в цій частині такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, не порушуватиме справедливий баланс між інтересами володільців майна і завданнями цього кримінального провадження.

Доводи про те, що автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. НОМЕР_4 , на який накладено арешт не належить ОСОБА_9 та був вибракований у 2014 році у зв`язку з потраплянням автомобіля в ДТП та наявністю пошкоджень, що не підлягали відновленню, колегією суддів не беруться до уваги.

Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій та Чернівецькій областях №31/34-1039-2025 від 23 вересня 2025 року автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. НОМЕР_4 , зареєстрований 09 квітня 2014 року в ТСЦ 6845.

Як убачається з реєстраційної картки ТЗ 09 квітня 2014 року була проведена перереєстрація ТЗ на нового власника за довідкою-рахунком (довідка-рахунок №ВА242435 від 09 квітня 2014 року) та власником є ОСОБА_9 .

Відомостей про зняття з обліку вказаного ТЗ у реєстраційній картці ТЗ не має.

Окрім іншого, в частині невідповідності судових рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 09 грудня 2025 року виправлено допущену описку в резолютивній частині Ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 26 листопада 2025 року, у зв`язку резолютивну частину вказаної ухвали викладено у новій редакції, а саме:

накласти арешт, у формі заборони відчуження, на земельну ділянку за кадастровим номером :06:010:0023, площею 2.0242 га (реєстраційний номер майна: 239), на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :01:007:0911, площею 0.0273 га (реєстраційний номер майна: 7), автомобіль ВАЗ моделі 210994, 2008 року виробництва № двиг. 36, № куз. Y6D2848, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна. В решті вимог клопотання відмовити.

Відповідно абзаци 3, 4, 5 та 6 уважати 4, 5, 6 та 7.

В частині доводів власників майна щодо якого вирішується питання про арешт в частині порушення їх права на справедливий судовий розгляд, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, можливе лише щодо майна, яке не було тимчасово вилученим та якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Нормами ч.2 ст.134 КПК України визначено, що суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.

Дану вимогу процесуального закону при розгляді клопотання про накладення арешту на майно слідчим суддею в повній мірі було дотримано.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя місцевого суду визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність осіб, які є власниками майна, на яке накладається арешт, з огляду на наявність достатніх підстав уважати, що існує реальна загроза спотворення або знищення слідів кримінального правопорушення, а також самого доказу у кримінальному провадженні.

Інші доводи, на які є посилання в апеляційних скаргах, були перевірені колегією суддів, однак не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22 лютого 2005 року, остаточне рішення від 22 травня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказував, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в вчиненні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на час постановлення ухвали слідчим суддею місцевого суду, виправдовували втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку колегії суддів, призведе до неможливості збереження майна та може призвести до приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження майна або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду об`єктивно переконана, що слідчий суддя місцевого суду, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано та у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно і врахував наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечив своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли би стати підставою для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.

Колегія суддів також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, а в подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту, згідно вищенаведених положень ст.174 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, ухвала слідчого судді місцевого суду, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційні скарги власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо якого вирішувалося питання про арешт без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3