Провадження №11-кп/824/2019/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 05.08.2023 о 16 год. 19 хв., ОСОБА_7 , перебував поруч з магазином «ОrnНUВ», розташованим за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Тарасівка, вул. Залізнична, 2-з, де в ході раптового конфлікту із ОСОБА_10 , з приводу боргових зобов`язань останнього, з необережності, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та заподіяння смерті ОСОБА_10 , рукою наніс останньому один удар в область голови, від чого останній впав на асфальтове покриття вдарившись головою, внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у правому скроневому м`язі, гострої субдуральної гематоми зліва та крововиливу під м`яку мозкову оболонку. ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер у відділенні інтенсивної терапії КНП «ЛІЛ Боярської міської ради».

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки. Із покладенням обов`язків ст. 76 КК України.

Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції прокурор Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, дій обвинуваченого та доведеність його вини вважає, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2024 стосовно ОСОБА_7 незаконним у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК України, місцевий суд не встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не врахував обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та безпідставно застосував до ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення звертає увагу на ті факти, які були досліджені та встановлені судом першої інстанції.

Так, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження допитано ОСОБА_7 , під час допиту якого встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 вийшов з магазину на вулицю. Після чого батько ОСОБА_7 попросив обвинуваченого прослідкувати за ОСОБА_10 щоб той не втік і він вийшов з магазину вслід за ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_7 вийшов з магазину на вулицю, то ОСОБА_10 почав тікати, у зв`язку із чим він побіг за ним, наздогнав та обхопивши його руками за тулуб відніс до магазину. Біля магазину ОСОБА_10 вирвався з його рук, вдаривши ліктем в живіт, при цьому в руках у ОСОБА_10 була скляна пляшка «Джин-тоніка» та останній погрожував, що якщо той ще зробить крок, то він його нею вдарить. Потім ОСОБА_10 вилив половину вмісту пляшки на нього та почав замахуватись пляшкою в його бік. В цей час він зробив крок в сторону та вдарив долонею по обличчю ОСОБА_10 , від чого останній впав та втратив свідомість.

Таким чином, на думку прокурора, потерпілий ОСОБА_10 своїми діями уникав конфліктної ситуації та намагався покинути місце події. В свою чергу дії обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать про нагнітання ситуації яка виникла, а саме він слідкував за потерпілим та не давав йому піти, що в подальшому спровокувало потерпілого ОСОБА_10 .

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 є в прямому причинному зв`язку з нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень, що в свою чергу призвели до його смерті.

Відтак, враховуючи діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , а саме обвинувачення у вчиненні нетяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, апелянт вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурор,

пояснення обвинувачення ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та зазначив, що кається у вчиненому,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України як вбивство, вчинене через необережність, є правильними, оскільки ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстацнії дотримано в повній мірі.

З оскаржуваного вироку суду вбачається, що призначаючи ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, негативних характеристик за місцем проживання не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Крім того, врахувавши конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, судом роблено висновок про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам скоєного, сукупності даних про особу обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Окремо колегія суддів звертає увагу на необережну форму вини, молодий вік обвинуваченого, а також позицію обвинуваченого під час апеляційного розгляду, який висловив щирий жаль та розкаяння з приводу настання негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та не врахував обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки суд у повній мірі надав оцінку всім даним, що характеризують особу обвинуваченого, а також обставинам вчинення правопорушення.

Посилання прокурора на необхідність призначення ОСОБА_7 покарання, яке належить відбувати реально, є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б вказували на те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку, а тому апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4