Справа № 182/5515/25
Провадження № 1-кп/0182/1103/2025
У Х В А Л А

24.09.2025 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого -судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2025 за № 0000813 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Придніпровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, не працює, який зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ з ДУВП №4),

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 02.09.2025 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 29.07.2025 за № 0000813 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 України.

Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 26.09.2023.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань; продовження злочинної діяльності. Застосування ж більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не зможе запобігти цим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та фактично мешкає. Вважає, що ризиків, на які посилається прокурор, немає, бо він не збирається переховуватись від суду та вчиняти нові злочини, а також впливати якимось чином на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань. У разі зміни запобіжного заходу зобов`язується не порушувати умов домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого підтримав клопотання свого підзахисного та також просив змінити своєму підзахисному запобіжний захід на домашній арешт за зазначеною ним адресою. Зазначив, що прокурором не доведено існування процесуальних ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора та просив залишити обвинуваченого під вартою.

Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину. При цьому суд враховує позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.07.2011 та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.07.2011, „Осаковський проти України" від 17.07.2014 та ін).

Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, бо він обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, а тому потенційна загроза реального покарання свідчить про високий ризик переховування від суду. Крім того, про наявність цього ризику свідчить і те, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у провадженні суду перебувають кримінальні провадження відносно нього, почав переховуватись від суду, у зв`язку з чим ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 26.12.2019 був оголошений у розшук.

Також суд враховує й ризик тиску на потерпілого і свідків з метою зміни ними показань, або уникнення від дачі показань шляхом зміни місця проживання.

Суд приймає до уваги і репутацію обвинуваченого, який не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, що може стати причиною вчинення ОСОБА_3 нових злочинів, так як це є єдиним його джерелом заробітку; він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про його стійку схильність до протиправної діяльності. Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого злочину, особливо тяжкого злочину, який він вчинив в той час, як у провадженні Нікопольського міськрайонного суду на розгляді перебувають 5 кримінальних проваджень по його обвинуваченню у вчиненні злочинів проти власності, а тому існування даного ризику не виключається. Отже, на думку суду, прокурором доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Тому, зважаючи на відомі обставини кримінального провадження, на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає, що доведено наявність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 26.09.2025, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Т.я. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави йому не визначається.

Керуючись ч.3 ст. 315 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на 60 діб, тобто до 22 листопада 2025 р. без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1