Номер провадження: 11-кп/813/1546/26
Справа № 496/4105/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29.01.2026 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , відповідно до ст. 398 КПК України, перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 22 січня 2026 року про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до ЄРДР 06 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

установив:

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22 січня 2026 року клопотання прокурора задоволено, обрано відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», тобто до 22.03.2026 року включно, без визначення розміру застави, як альтернативного виду запобіжного заходу.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом із тим, суддя-доповідач враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 393 КПК України визначений вичерпний перелік осіб, які мають право на подачу апеляційної скарги.

Приписами ч. 5 ст. 396 КПК України зазначено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо апеляційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформленні належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, суддя-доповідач звертає увагу, що законодавець у п.1 ч.1 ст.50 КПК України імперативно закріпив надання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та документа з передбаченого в п.2 ч.1 цієї статті альтернативного переліку документів.

Тобто, законодавець зобов`язав адвоката надати суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а також надав право альтернативного вибору щодо документів, передбачених у п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України, якими може бути підтверджено повноваження захисника у конкретному кримінальному провадженні.

Такий висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року (справа №648/3629/17, провадження №51-9792кмо18).

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги документів, адвокат ОСОБА_3 не долучив копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Тобто, апеляційна скарга ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст.396 КПК України, оскільки на підтвердження своїх повноважень апелянт не долучив до скарги копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини є перешкодою для прийняття до розгляду апеляційної скарги, в зв`язку з чим вона підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись 7, 9, 24, 396, 399, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 22 січня 2026 року про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до ЄРДР 06 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали апеляційного суду разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2