КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1748/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.02.2026 року.

Зобов`язано керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров?я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на належну медичну допомогу та надання відповідного лікування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у справі №761/53047/25 від 22.12.2025 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001098 від 25.11.2024 - скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що вважає вказану ухвалу незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вказує, що судом не враховано та не надано оцінки доводам заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які 22.12.2025 були долучені до матеріалів справи.

Адвокат зазначає, що відсутні будь-які прямі докази вчинення злочину підозрюваним, а отже підозра є необгрунтованою. Додані до клопотання докази не підтверджують наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, враховуючи, що вироком суду двом іншим підозрюваним вже призначено покарання на підставі угод з прокурором.

Також вказує, що не було досліджено всі подані докази сторони захисту та відповідно допущено порушення положень ст. 22 КПК України - принцип змагальності.

Також суддею не враховано можливість застосування м?якшого запобіжного заходу, як передбачено положеннями ст. 178 КПК України, у зв?язку з чим було порушено право підозрюваного ОСОБА_7 на справедливий суд і повноцінне представлення доказів, і відповідно вказане судове рішення не відповідає критеріям пропорційності, закріплених положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В порушення вимог ч. 4 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не дослідив заперечення, які були подані 22.12.2025 року, та відповідно зазначені доводи сторони захисту свого відображення та відповідної оцінки в оскаржуваній ухвалі не знайшли.

При проведенні обшуків у місці проживання та інших помешканнях підозрюваного та його родичів не виявлено жодних доказів перебування у нього грошових коштів чи інших доказів, про які йдеться в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, сторона захисту вважає, що наявні докази не доводять та підозрюваному невідомо до сьогодні, яким чином він здійснював інкриміновані йому злочини. Відсутні будь-які документальні чи інші докази щодо вчинення підозрюваним злочинів, зокрема, одержання грошових коштів, отриманих в результаті вчинення злочинів.

Крім цього, ні в підозрі, ні в жодних доданих матеріалах немає жодних доказів, зокрема, щодо організації, підшукування, сприяння ОСОБА_7 будь-кому у незаконних діях, пов`язаних із ухиленням від мобілізації.

Також, не зрозуміло до сьогодні, яким чином ОСОБА_7 міг впливати на відповідні рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідної військово-лікарської комісії. Орган досудового розслідування лише констатує, що підозрюваний має сталі зв`язки з відповідними представниками вказаних органів, але жодним чином їх не підтверджує.

З матеріалів негласних слідчо-розшукових дій, є безумовне підтвердження спілкування ОСОБА_7 з підозрюваним, але в контексті надання консультацій. При цьому самі матеріали вказаних заходів підтверджують, що він не має жодного відношення як до організації будь-яких незаконних дій, так і до отримання від цього грошових коштів.

Решта доказів не доводять жодним чином наявність злочину в діях ОСОБА_7 , у тому вигляді, який намагається довести сторона обвинувачення та викликає обгрунтований сумнів пред`явленої ОСОБА_7 підозри.

Апелянт вважає, що у сторони обвинувачення було достатньо часу для вчинення всіх необхідних дій для завершення досудового розслідування з моменту реєстрації матеріалів (25.11.2024) та подальше обмеження волі підозрюваного жодним чином не вплине на доведеність вини підозрюваного, так як не спростовують обгрунтовані сумніви щодо підозри.

Також захисник зазначає, що при обранні запобіжного заходу, судом не було виконано вимог ст. 178 КПК України.

Щодо достатності підстав вважати, що підозрюваний може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування, не зазначено жодних доказів. Зокрема, відповідно до практики ЄСПЛ, ризик втечі підозрюваного повинен оцінюватися в світлі факторів, пов`язаних з характером людини, її моральністю, родом занять, майновим становищем, сімейними зв`язками і всіма видами зв?язку з країною, в якій така особа зазнає кримінального переслідування.

За кордон ОСОБА_7 під час дії військового стану не зможе виїхати з об`єктивних підстав, і взагалі, за кордоном був більше 10 років назад, також у нього відсутні родичі за кордоном, як і нерухоме майно.

ОСОБА_7 має вищу освіту, зокрема, у 2001 році закінчив КНУ ім. Тараса Шевченка, та здобув ступінь магістра за спеціальністю «Історія права».

До 2023 року ОСОБА_7 звільнився з військової служби за станом здоров`я, та отримав відповідний статус учасника бойових дій та продовжив займатись підприємницькою діяльністю, зокрема вирощуванням птиці та овочів. За 2024 рік він отримав дохід більше 1 мільйона гривень.

ОСОБА_7 постійно проживає за адресою реєстрації, спільно з рідним батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому ОСОБА_7 здійснює догляд за рідним батьком, який потребує такого догляду. Зокрема, ОСОБА_10 з 04.07.2022 являється інвалідом 1 групи по зору, фактично без сторонньої допомоги не може сам проживати. Крім цього, на утриманні ОСОБА_7 знаходяться його рідні дочки, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Усе вказане свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного та відповідні позитивні його характеристики.

Стороною обвинувачення наведені лише абстрактні, нічим не підтверджені припущення про існування ризику втечі, проте не надано жодних доказів, які могли б підтвердити існування такого ризику, враховуючи особисті обставини підозрюваного.

Свої процесуальні обов`язки ОСОБА_7 виконує належним чином, режим перебування у ДП «Київський слідчий ізолятор» жодним чином не порушував, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкувався, впливу на них, потерпілих чи інших осіб не має.

У зв?язку з чим, сторона захисту вважає безпідставними доводи про можливість ОСОБА_13 незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших осіб у даному кримінальному провадженні. Наявність такого ризику має бути підтверджена даними, що чітко вказують на спроби психологічного або фізичного тиску на вказаних осіб. Більш того, джерела таких доказів повинні бути безумовними. Так, у своєму рішенні «Москаленко проти України» (скарга No 37466/04) ЄСПЛ вказав: ризик того, що заявник буде змушувати свідків давати неправдиві свідчення, повинен вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних щодо ризику, що підозрюваний може перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином або вплинути на хід слідства.

Щодо можливості перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню іншим чином, апелянт у скарзі зазначив наступне.

Стороною обвинувачення було проведено велику кількість обшуків по даному кримінальному провадженню та інших слідчих дій. ОСОБА_7 вже більше трьох місяців перебуває під вартою та жодним чином не міг та не може впливати на відповідні рішення чи осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідної ВЛК, так як не має жодного відношення до військової служби вже більше 2 років.

При цьому вироками Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2025 та 22.12.2025 затверджено угоди двох інших підозрюваних по кримінальному провадженню №0001098 від 25.11.2024.

Також адвокат вказує на те, що ані стороною обвинувачення ані слідчим суддею, всупереч ч. 1 ст. 177 та ч. 1 ст. 184 КПК України, не враховано відсутність матеріалів, які підтверджують наявність обгрунтованих ризиків того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, буде незаконно впливати на учасників кримінального провадження, буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Сторона обвинувачення вказує на необхідність отримати висновки експертів за результатами проведення судово-медичної експертизи та матеріалів виконання доручень оперативними підрозділами. При цьому не вказує, коли їх призначили, та чи взагалі призначали. Хоча, при розслідуванні злочинів, відповідні висновки та заходи проводяться першочергово, без жодних затримок, і у матеріалах провадження фактично йдеться про декілька епізодів з трьома підозрюваними.

Фактично, дії сторони обвинувачення виглядають, як пошук відповідних доказів вчинення злочину підозрюваним, яких бути не може, і на встановлення яких орган досудового розслідування мав достатньо часу з моменту затримання ОСОБА_7 .

При цьому, підозрюваний ОСОБА_7 сам активно сприяє органам досудового розслідування та прокурору у проведенні всіх необхідних дій для встановлення об?єктивної істини. Зокрема, 01.10.2025 його було повторно допитано за його ініціативою.

Підсумовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що, таким чином, вказана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, а висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи та жодним чином не відображена позиція сторони захисту, не надано оцінки доказам, долученим до заперечення на клопотання слідчого, та не перевірено наявності обґрунтованої підозри, не враховано тривалість досудового розслідування даного кримінального провадження та відповідно тривалість перебування підозрюваного під вартою без можливості проходження відповідної реабілітації згідно з наявними захворюваннями опорно-рухового апарату, що може призвести до незворотного погіршення здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001098, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює Офіс Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з метою відсічі військової агресії Російської Федерації (далі за текстом - РФ) проти України, починаючи з 24.02.2022 Указами Президента України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на теперішній час.

Крім того, Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв?язку з військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває на теперішній час.

Так, громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та інші, невстановлені досудовим розслідуванням особи, будучи достовірно обізнані про особливий правовий режим воєнного стану, який введено в Україні з 24.02.2022 у зв?язку зі збройною агресією РФ та настанням, з моменту оголошення рішення про мобілізацію особливого періоду, який передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, заздалегідь домовилися про спільне вчинення злочинних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом організації схеми ухилення військовозобов?язаних громадян України від мобілізації до Збройних Сил України, за грошову винагороду.

Так, з метою реалізації злочинного плану ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , перебуваючи у м. Ніжин Чернігівської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2024 року, вступили у змову з ОСОБА_15 та невстановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, які мають відношення до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_9 ), а також військово-лікарської комісії (далі за текстом - ВЛК).

Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб, підшукували військовозобов`язаних громадян України та пропонували їм без особистої присутності проходження ВЛК та оновлення військово-облікових даних в ІНФОРМАЦІЯ_10 , з метою уникнення мобілізації. Встановлюючи таких осіб, ОСОБА_7 , маючи сталі зв`язки з представниками ВЛК, сприяв оформленню незаконного висновку про придатність цих осіб до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, ОЗ, охорони, що не відповідає дійсному стану здоров`я останніх.

У подальшому, продовжуючи вчинення кримінального правопорушення, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, передавав невстановленим на теперішній час досудовим розслідуванням представникам ІНФОРМАЦІЯ_6 документи військовозобов`язаних громадян за результатами проходження ВЛК, для подальшого внесення відомостей до реєстру «Оберіг».

Так, ОСОБА_14 , перебуваючи у м. Ніжин Чернігівської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2024 року, зустрівся з раніше йому знайомим громадянином України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який залучений до конфіденційного співробітництва, знаючи проблеми останнього з оновленням військово-облікових даних в реєстрі «Оберіг», реалізовуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, запропонував ОСОБА_16 вирішити його питання через представників ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також проходження ВЛК без його особистої присутності, та повідомив останньому, що за неправомірну вигоду для службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 може вирішувати проблемні питання військовозобов`язаних, пов`язаних з оновленням військово-облікових даних.

23.12.2024 на адресу Головного слідчого управління Служби безпеки України надійшла заява громадянина України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , про існування корупційних схем, до яких причетний керівник ІНФОРМАЦІЯ_6 . Разом з тим, ОСОБА_17 , маючи проблеми з оновленням військово-облікових даних, надав документи про перебування останнього у розшуку, у зв`язку з чим, в подальшому, був залучений до конфіденційного співробітництва.

09.01.2025 ОСОБА_14 , усвідомлюючи факт внесення до Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі за текстом - система ІНП) відомостей стосовно ОСОБА_17 , як особи, яка перебуває у розшуку, використовуючи свої зв`язки з представниками ІНФОРМАЦІЯ_6 та пов`язані з цим можливості, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, перебуваючи на парковці поблизу гіпермаркету «Велмарт» за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 107а, запропонував ОСОБА_16 , зняти з розшуку ОСОБА_17 та оновити військово-облікові дані останнього в реєстрі «Оберіг».

Також, під час бесіди ОСОБА_16 з ОСОБА_14 останній зауважив, що зняття з розшуку та оновлення військово-облікових даних ОСОБА_17 є можливим лише за умови передання ОСОБА_14 грошових коштів, як неправомірної вигоди, для службової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 5000 доларів США та необхідних для цього документів ОСОБА_17 .

На виконання спільного злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, 14.01.2025 о 13 годині 22 хвилин ОСОБА_14 , перебуваючи на парковці, поблизу гіпермаркету «Велмарт» за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 107а, зустрівся із ОСОБА_16 , де отримав від останнього документи ОСОБА_17 для зняття його з розшуку та оновлення військово-облікових даних останнього в реєстрі «Оберіг».

Того ж дня, о 13 годині 29 хвилин ОСОБА_14 шляхом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_18 домовився з ним про особисту зустріч, після якої останній поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 17.01.2025 о 15 годині 09 хвилин ОСОБА_14 , перебуваючи поблизу Площі Івана Франка у м. Ніжин Чернігівської області, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, переслідуючи корисливий мотив, домовився з ОСОБА_16 за грошову винагороду у розмірі 5000 доларів США зняти ОСОБА_17 з розшуку та оновити його військово-облікові дані в реєстрі «Оберіг», без проходження останнім будь-яких обов`язкових для цього процедур, передбачених Положенням. В свою чергу, ОСОБА_16 передав ОСОБА_14 оригінал довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ім?я ОСОБА_17 та частину раніше обумовленої грошової винагороди у розмірі 2500 доларів США за вищевказані послуги.

Того ж дня, на виконання спільного злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, о 15 годині 13 хвилин ОСОБА_14 , шляхом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_7 домовився з останнім про особисту зустріч, під час якої передав йому документи ОСОБА_17

20.02.2025 о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_14 , перебуваючи на парковці поблизу гіпермаркету «Велмарт» за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 107а, зустрівся із ОСОБА_16 , де повернув останньому раніше надані йому документи на ім`я ОСОБА_17 та частину раніше обумовленої грошової винагороди у розмірі 2000 доларів США, зауваживши, що перебування останнього у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_13 завадило службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 вчинити незаконні дії щодо зняття з розшуку ОСОБА_17 , а також зазначив, що 500 доларів США були сплачені іншим, невстановленим в ході досудового розслідування особам, які сприяли вирішенню цього питання.

Однак, серед документів ОСОБА_17 , які ОСОБА_14 повернув ОСОБА_16 містились документи, що складаються за результатом проходження ВЛК, зокрема довідка військово-лікарської комісії та картка обстеження та медичного огляду, які були виготовлені всупереч вимогам Положення, без фізичної присутності ОСОБА_17 .

Разом з тим, цього ж дня, ОСОБА_14 , перебуваючи на парковці, поблизу гіпермаркету «Велмарт» за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 107а, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи, що військовозобов`язаний ОСОБА_16 немає проблем зі здоров`ям та є придатним до проходження військової служби, також запропонував останньому надати неправомірну вигоду службовій особі ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 2500 доларів США та необхідні для цього документи, з метою оформлення, всупереч вимогам п. 1.1. Розділу ІІ Положення ОСОБА_16 , як придатного до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони та внесення цих відомостей до реєстру «Оберіг», на що останній надав згоду.

У подальшому, 21.02.2025 о 15 годині 19 хвилин ОСОБА_14 , перебуваючи на парковці, поблизу гіпермаркету «Велмарт» за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 107а, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, зустрівся з ОСОБА_16 у транспортному засобі «Hyundai Sonata», білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , де отримав від останнього копії паспорту громадянина України, облікової картки фізичної особи - платника податків та військово-облікового документу, а також неправомірну вигоду у розмірі 2500 доларів США, для службової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка має вплив на представників ВЛК, з метою постановки останніми, всупереч вимогам п. 1.1. Розділу II Положення, без участі ОСОБА_16 , неіснуючого у нього діагнозу: «Гіпертонічна хвороба ІІ ст.», а також внесення відомостей про придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони представниками ІНФОРМАЦІЯ_6 в реєстрі «Оберіг».

Також, ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_16 , що крім неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США для службової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , необхідно буде оплатити його послуги, зазначивши, що розмір грошової винагороди повідомить пізніше, після внесення оновлених відомостей про останнього в реєстр «Оберіг».

Того ж дня, на виконання спільного злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, о 15 годині 48 хвилин ОСОБА_14 , шляхом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_7 домовився з останнім про особисту зустріч, під час якої передав останньому копії паспорту громадянина України, облікової картки фізичної особи - платника податків та військово-облікового документу на ім`я ОСОБА_16

04.03.2025 о 13 годині 16 хвилин ОСОБА_14 , використовуючи мобільний застосунок для обміну повідомленнями та дзвінками «Telegram», відправив повідомлення ОСОБА_16 у вигляді фотознімків документів на його ім`я, а саме: акт обстеження стану здоров`я № 68, висновок лікаря та довідка військово-лікарської комісії № 50/1 на ім`я ОСОБА_16 , що були складені всупереч вимогам Положення, без фізичної присутності останнього, та містили в собі відомості про неіснуючі хвороби, якими ОСОБА_16 ніколи не хворів.

Поряд з цим, 12.07.2024 наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_14 » (по особовому складу) № 546 капітана ОСОБА_15 ( НОМЕР_2 ), старшого офіцера відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_6 призначено на посаду начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_15 (згідно з витягом із Наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 24.07.2024 № 230).

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2024 року, ОСОБА_15 перебуваючи у м. Ніжин Чернігівської області, обіймаючи посаду начальника відділення обліку військовозобов?язаних рядового та сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_6 , будучи обізнаним про те, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з проведення мобілізаційних заходів викликала широкий суспільний резонанс, в тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, маючи в силу займаної посади знання процедури, постановки, обліку та зняття з обліку військовозобов?язаних, діючи умисно, вирішив вчиняти дії з перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом використання свого службового становища та надання вказівок підлеглим особам на внесення завідомо недостовірних відомостей до реєстру «Оберіг».

Крім того, ОСОБА_15 , оцінивши переваги вчинення кримінального правопорушення у складі групи осіб, що надає змогу об?єднати зусилля для успішного планування, підготовки, вчинення та приховування злочинної діяльності, направленої на досягнення спільного злочинного результату, розуміючи, що без ОСОБА_14 та ОСОБА_7 вчинити кримінальне правопорушення під час воєнного стану у зв?язку з виконанням службових обов?язків не вдасться, погодився на пропозицію останнього щодо участі у протиправній діяльності.

Так, 04.03.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 , начальник відділення обліку військовозобов`язаних рядового та сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_15 , маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, всупереч покладених на нього функціональних обов`язків, зокрема в частині забезпечення достовірності даних Реєстру, надав усну вказівку оператору ІНФОРМАЦІЯ_6 на термінове внесення до реєстру «Оберіг» відомостей про придатність ОСОБА_16 до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВН3, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, 03, охорони, що не відповідає дійсному стану здоров`я останнього.

У подальшому, 05.03.2025, більш точний час в ході досудового слідства не встановлений, ОСОБА_16 , перебуваючи в м. Київ, використовуючи електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів (мобільний застосунок «Резерв+»), що завантажений на його особистому мобільному телефоні марки iPhone 12 Pro, виявив оновлені відомості стосовно себе, а саме: в графі «постановка ВЛК» - придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, ОЗ, охорони, в графі «дата ВЛК» - 03.03.2025, в графі «ТЦК та СП» - ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що повідомив ОСОБА_14 .

Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , шляхом передачі документів ОСОБА_19 для проходження військово-лікарської комісії, без участі останнього, сприяли оформленню ВЛК незаконного висновку про придатність ОСОБА_16 до військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, ОЗ, охорони. В свою чергу, надання ОСОБА_15 незаконної вказівки оператору ІНФОРМАЦІЯ_6 на внесення зазначених вище відомостей до реєстру «Оберіг», вчинені за попередньою змовою групою осіб, перешкодили законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, оскільки проходження військової служби у вищезазначених підрозділах не відповідає дійсному стану здоров`я ОСОБА_16 .

06.05.2025 ОСОБА_14 у встановленому КПК України порядку затримано за підозрою у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

06.05.2025 ОСОБА_14 у встановленому КПК України порядку вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

10.06.2025 ОСОБА_15 у встановленому КПК України порядку затримано за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

10.06.2025 ОСОБА_15 у встановленому КПК України порядку вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

11.06.2025 ОСОБА_7 у встановленому КПК України порядку затримано за підозрою у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

11.06.2025 ОСОБА_7 у встановленому КПК України порядку вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

12.06.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.07.2025 включно без визначення розміру застави.

23.06.2025 постановою першого заступника Генерального прокурора строки досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 06.08.2025 включно.

26.06.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 06.08.2025 включно, без визначення розміру застави.

25.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні №0001098 продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 06.11.2025.

31.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 28.09.2025 включно, без визначення розміру застави.

22.09.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 06.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

30.10.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні №0001098 продовжено строк досудового розслідування до десяти місяців, тобто до 06.03.2026.

31.10.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 29.12.2025 включно, без визначення розміру застави.

22.12.2025 року старший слідчий в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

В клопотанні слідчий посилався на те, що підозри ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 обґрунтовуються такими доказами:

- матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КПК України є доказом;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 10.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 24.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.03.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою № 9/1-936т від 12.03.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи № 9/1-938т від 12.03.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи № 9/1-939т від 12.03.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи № 9/1-940т від 12.03.2025;

- протоколом добровільної видачі документів та грошових коштів від 20.02.2025;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи № 9/1-942т від 12.03.2025;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 9/1-1008т від 17.03.2025;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 9/1-1009 від 17.03.2025;

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 9/1-1010г від 17.03.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_16 від 25.03.2025;

- протоколом обшуку за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , від 06.05.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_15 марки Motorola, моделі moto e40, від 27.05.2025;

- протоколом обшуку транспортного засобу ОСОБА_7 марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_3 , від 06.05.2025;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 марки Samsung Galaxy S21 5G, моделі SM-G991B/DS, від 14.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 12.05.2025;

- протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 .

Підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала обґрунтована підозра останнього у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На теперішній час у кримінальному провадженні виконуються слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, спрямовані на всебічне та повне дослідження обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, виявлення обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання підозрюваних.

Однак, завершити розслідування до закінчення дії попередньої ухвали щодо продовження до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме 29.12.2025, не виявляється за можливе, оскільки необхідно виконати слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, без яких неможливо завершити досудове розслідування, виконати вимоги ст. 290 КПК України та скласти обвинувальний акт, зокрема:

- встановити та допитати як свідків осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, з числа військовозобов`язаних громадян, яким ОСОБА_7 спільно з представниками ІНФОРМАЦІЯ_6 сприяли в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- призначити відповідні судово-медичні експертизи з метою підтвердження або спростування наявності хронічних захворювань у військовозобов`язаних громадян, стосовно яких внесені відомості про придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, оперативного забезпечення, охорони представниками ІНФОРМАЦІЯ_6 в реєстрі «Оберіг»;

- провести огляди телефонних з`єднань військовозобов`язаних громадян, які перебувають на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 , інформацію щодо яких отримано під час тимчасових доступів у операторів мобільного зв?язку;

- отримати висновок експертів за результатами проведення судово-медичної експертизи стосовно громадянина ОСОБА_16 ;

- отримати від 5 відділу 1 управління ГУ ВБ СБ України матеріали виконаних доручень щодо проведених слідчих (розшукових) та інших дій, в ході яких здійснюються огляди, в тому числі із використанням спеціальних технічних засобів, мобільних пристроїв та комп`ютерної техніки, вилучених за результатами проведення обшуків у фігурантів вищезазначеного кримінального провадження;

- за результатами проведення вказаних вище слідчих та інших процесуальних дій після отримання всіх відповідей та матеріалів, провести слідчі (розшукові) заходи, направлені на встановлення інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також отримання додаткових матеріалів, які підтверджують чи спростовують факт вчинення кримінального правопорушення підозрюваними та іншими невстановленими на теперішній час особами;

- за результатами проведення вказаних вище слідчих та процесуальних дій, вирішити питання про зміну підозри та/або повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 , після чого допитати з приводу обставин, викладених у відповідних процесуальних документах, а також вирішити питання про повідомлення про підозру іншим, на теперішній час невстановленим особам.

Також, для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з урахуванням отриманих матеріалів, необхідно скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, повідомити підозрюваних та їхніх захисників про завершення досудового розслідування, надати доступ до матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність, для чого потрібен додатковий строк.

Наразі виникла необхідність продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , у зв?язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, а зміна підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

У свою чергу, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати.

А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: 1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких, корупційних злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що дає підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, коло спілкування ОСОБА_7 з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також іншими особами, які мають як законну, так і незаконну можливість оформлення виїзду за кордон, дають йому можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, ОСОБА_7 має об`єктивну та реальну можливість впродовж тривалого часу ухилятися від кримінальної відповідальності, переховуючись від органів досудового розслідування та суду.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що на теперішній час у зазначеному кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено всі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування підозрюваного та інших осіб, причетних до вчинення злочину, що дає обгрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи поза установою попереднього ув`язнення, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження,

Також, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 , маючи сталі зв`язки із представниками ІНФОРМАЦІЯ_6 , може вжити заходів щодо знищення, приховання або спотворення документів військовозобов`язаних громадян, які перебувають на військовому обліку, з метою приховування своєї протиправної діяльності.

3. Незаконно впливати на свідків, інших співучасників інкримінованого йому злочину.

На цей час в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії з метою встановлення всіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а також свідків, які володіють відомостями про фактичні обставини кримінальних правопорушень.

Усвідомлюючи це, достовірно знаючи про коло осіб, які причетні до вчинення кримінальних правопорушень, а також тих, хто володіє відомостями про причетність ОСОБА_7 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, які ще на цей час не допитані у кримінальному провадженні та можуть надати викривальні покази щодо них, з великою ймовірністю підозрюваний ОСОБА_21 може впливати на таких осіб та вчиняти тиск на них, з метою надання неправдивих показів, які негативно вплинуть на об`єктивність досудового розслідування.

Тому, ОСОБА_7 , перебуваючи поза установою попереднього ув`язнення, маючи зв`язки і вплив на осіб, що володіють відомостями про його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, з великою імовірністю буде вчиняти на них вплив та тиск з метою надання неправдивих відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На теперішній час не встановлені всі особи, причетні до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, яким ОСОБА_7 може повідомити про факт виявлення їх протиправної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення всіх винуватих осіб до кримінальної відповідальності. Крім того, з метою перешкоджання кримінальному провадженню, ОСОБА_7 може зловживати процесуальними правами, що може виразитись у невчасній явці для проведення слідчих та процесуальних дій за його участю, та безпідставним затягуванням в отриманні та ознайомленні з процесуальними документами, вручення чи надання яких є обов`язковим під час проведення досудового розслідування.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи суспільно небезпечний характер інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, тривалий час, необхідний для підготовки до їх вчинення, триваючу у часі реалізацію злочинних дій та їх системність, є всі підстави вважати, що підозрюваний може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, з метою недопущення свого ув`язнення та притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги зазначене, а також те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування із іншими співучасниками злочину, а також тиску на свідків у кримінальному провадженні.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_7 і надалі матиме можливість контактувати із іншими співучасниками злочину, й надалі узгоджувати з ними свої дії за допомогою різного роду засобів зв?язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати ні гласними, ні негласними засобами контролю.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_7 , слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного, а тому відносно останнього необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих до нього матеріалах, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, враховані обставини, визначені статтею 178 КПК України як такі, що мають бути оцінені судом.

Згідно з судовою практикою, суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином, суду при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, відповідно до вимог закону слід взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, характер справи, тяжкість кримінальних правопорушень та наслідки вчинення протиправних діянь.

Більше того, згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід - тримання під вартою.

Разом з тим, згідно абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.02.2026 року.

Зобов`язано керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на належну медичну допомогу та надання відповідного лікування.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Викладені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КПК України є доказом; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 10.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 24.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.03.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою № 9/1-936т від 12.03.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи № 9/1-938т від 12.03.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи № 9/1-939т від 12.03.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - відеоконтроль особи № 9/1-940т від 12.03.2025; протоколом добровільної видачі документів та грошових коштів від 20.02.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи № 9/1-942т від 12.03.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 9/1-1008т від 17.03.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 9/1-1009 від 17.03.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж № 9/1-1010г від 17.03.2025; протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_16 від 25.03.2025; протоколом обшуку за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , від 06.05.2025; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_15 марки Motorola, моделі moto e40, від 27.05.2025; протоколом обшуку транспортного засобу ОСОБА_7 марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_3 , від 06.05.2025; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 марки Samsung Galaxy S21 5G, моделі SM-G991B/DS, від 14.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 12.05.2025; протоколами допитів підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 .

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину та відсутність у сторони обвинувачення доказів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим та повідомити сторону захисту про закінчення досудового розслідування та відкрити матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення йому застави, з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що зумовлює право суду не визначати розмір застави при продовженні строків тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, колегія суддів бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_7 з метою уникнення від покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Надаючи оцінку можливості впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, колегія виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та підозрюваних та дослідження їх судом.

Існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею належним чином не перевірено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Посилання апелянта на належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також на те, що підозрюваний раніше не судимий та має міцні соціальні зв`язки, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для скасування щодо нього запобіжного заходу або застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За наведених обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4