ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/5640/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1833/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.342 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Основ`янського районного суду м.Харкова від 23 червня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Юр`ївка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, учасника бойових дій, солдата резерву 4 запасної роти (відряджений до 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ), у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

засуджено за ч.2 ст.342 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, з 18:30 год. 04.04.2025 по 06:30 год. 05.04.2025, відповідно до розстановки сил та засобів роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, екіпаж № 2051, до складу якого входили командир роти №2 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_8 , інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП капрал поліції ОСОБА_10 , виконуючи свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію», здійснюючи патрулювання Основ`янського району м. Харкова, отримали виклик по спецлінії «102».

Прибувши на виклик приблизно о 23 год 29 хв., за адресою: м. Харків, вул. Силікатна, 57 вищевказаний екіпаж, перебуваючи на службі у форменому одязі Національної поліції України, будучи екіпірованими спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленими на форменому одязі нагрудними жетонами із зображенням спеціального номеру та відео реєстраторами підійшли до громадян, які знаходились за вказаною адресою, представившись їм співробітниками УПП у Харківській області ДПП та діючи відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 18, 23, 32, 33 Закону України «Про Національну поліцію», попрохали надати документи, які посвідчують їх особу, на що вказані особи відреагували агресивно.

В свою чергу, ОСОБА_7 , знаючи та усвідомлюючи, що командир роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_8 , інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській обл. ДПП ОСОБА_9 та поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській обл. ДПП ОСОБА_10 перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», діючи умисно, маючи умисел на здійснення опору працівникам поліції під час виконання ними покладених на них службових обов`язків з охорони громадського порядку, з метою завадити виконанню покладеним на них службових обов`язків, проявляючи агресію, відмовився надавати документи та ненормативною лексикою почав грубо висловлюватись на адресу співробітників поліції, погрожувати фізичною розправою, чим провокував працівників поліції на конфлікт та перешкоджав виконанню ними службових обов`язків.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_7 працівники патрульної поліції зробили останньому зауваження та попрохали його заспокоїтися, на що він ніяким чином не реагував та продовжив нецензурно виражатися в бік поліцейських.

В свою чергу, ОСОБА_8 , являючись працівником правоохоронного органу, діючи на законних підставах, а саме: на виконання своїх обов`язків передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», згідно положень якої працівник поліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, перебуваючи у форменому одязі працівника поліції, стоячи навпроти ОСОБА_7 , який в той час продовжував виражатися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_8 , погрожуючи йому фізичною розправою та штовхаючи його, попрохав останнього заспокоїтися.

В цей час, близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції у форменому одязі із розпізнавальними знаками Національної поліції України, які виконують свої службові повноваження, продовжив поводити себе агресивно та, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику поліції, почав штовхатися ногами та руками, робити хаотичні удари, тим самим почав чинити опір, в результаті чого потерпілий ОСОБА_8 отримав гостру закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку із лікворно-гіпертензівним синдромом та садна в ділянці обох кистей і правого колінного суглобу, що належить до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку із протиправними діями ОСОБА_7 , працівниками поліції було прийнято рішення, відповідно ст. 45 ЗУ «Про Національну поліції України», про застосування відносно останнього спеціального засобу «кайданки» та його було затримано.

Після затримання, ОСОБА_7 продовжив чинив супротив законним діям поліцейського ОСОБА_8 , вириваючись та штовхаючись, тим самим чинив опір співробітнику поліції ОСОБА_8 під час здійснення ним своїх службових обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації своїх дій, просить пом`якшити йому покарання. Указав, що після участі у бойових діях став надмірно дратівливим та знервованим, у зв`язку з чим не зміг стримати себе під час скоєння правопорушення. У скоєному щиро кається. Вибачився перед потерпілими, які, за його словами, не мають до нього претензій. Просить призначити йому покарання у виді штрафу.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, тим самим скористався на власний розсуд своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який: в силу ст.89 КК України не має судимості, із повною загальною середньою освітою, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, учасник бойових дій, солдат резерву 4 запасної роти (відряджений до 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ), у військовому званні солдат, під час мобілізації не призивався.

Однак суд, хоча й навів у вироку, але не в достатній мірі врахував наявність

пом`якшуючих покарання обставин визнання вини, щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин і позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання та покладався на розсуд суду.

З урахуванням наведених обставин, зокрема того, що останній вчинив нетяжкий злочин, щиро розкаявся, є солдатом резерву, учасником бойових дій та декларує намір проходити військову службу та захищати Батьківщину, колегія суддів визнає, що призначений ОСОБА_7 вид покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і згідно п.1 ч.1 ст.408 КПК України, вважає за можливе його пом`якшити, призначивши передбачене санкцією ч.2 ст.342 КК України покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений в апеляційній скарзі висловив свою готовність до сплати штрафу, суд вважає, що позбавлення волі є зайвим у цьому випадку. Це дозволяє застосувати принцип економії кримінальної репресії, відповідно до якого, коли є можливість досягти мети покарання за допомогою менш суворого заходу, суд має обрати такий захід, що не передбачає ізоляції від суспільства. Штраф, на думку колегії суддів, буде достатнім для забезпечення корекції поведінки обвинуваченого і попередження вчинення нових правопорушень, не потребуючи витрат держави на утримання особи в місцях позбавлення волі.

З огляду на наведене вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Основ`янського районного суду м.Харкова від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 КК України та призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 КК Українипокарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 34000 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: