ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2247/25
Провадження №1-кп/477/519/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з секретарем судового засіданні ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тольятті Самарської області РФ, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2025 року, близько 01.00год, більш точного часу в ході досудового розслідування та під час судового розгляду встановити не надалось за можливе, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , разом з потерпілим ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, в ході якого обвинувачений, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, схопив у праву руку зі столу ніж та умисно наніс потерпілому один удар ножем в область грудної клітини, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження, від якого настала смерть потерпілого.

Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченою, передбачена ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що станом на липень 2025 року він разом з потерпілим та ще одним односельцем - ОСОБА_8 , який є свідком у справі, проживали у гаражі на території домоволодіння одного з мешканців села по АДРЕСА_2 , оскільки їхні будинки були пошкоджені в результаті обстрілів. Вони з потерпілим стали проживати у гаражі з грудня 2022 року, а свідок з 2023 року. Потерпілий був його односелець, вони були знайомі давно, неприязних відносин між ними не було. В ніч з 23 на 24 липня 2025 року після роботи він (обвинувачений) приніс алкогольну настоянку шовковиці в скляній банці, яку вони утрьох вживали. Приблизно о 24.00год свідок ліг спати, а він та потерпілий продовжували випивати. Під час розпивання алкогольного напою між ним та потерпілим виникла розмова на тему війни. В цей час вони сиділи навпроти один одного: він сидів на стільці біля столу, а потерпілий сидів на ліжку, обличчям до нього, на відстані витягнутої руки. Під час розмови потерпілий обізвав його «русаком». Це його дуже обурило, бо він вже більше 30-ти років проживає в України та є громадянином України, а потерпілий, з його ж слів, визнаний придатним до військової служби, але уникав мобілізації та ховався від РТЦК. Після образливих слів потерпілого він схопив правою рукою зі столу ніж, піднявся та наніс йому один удар в область грудної клітини зліва. Після цього він побачив, що потерпілий похилився на подушку. Він відкинув ніж та став надавати допомогу потерпілому, намагався зупинити кров, обтирав потерпілого та наклав пов`язку на рану. Потерпілий заспокоївся та він пішов спати. Приблизно о 03.30год. ранку 24 липня 2025 року його розбудив свідок, він побачив, що свідок намагався підняти потерпілого та привести його до тями, але останній прохрипів: «мама» та помер. Після цього він вийшов на вулицю покурити, до нього підійшов свідок та сказав, що треба повідомити про те, що сталось. Він достав телефон, зателефонував на лінію «102» та повідомив свої анкетні дані, місце знаходження та те, що він вбив людину. До того, як приїхали працівники поліції, до них прийшов свідок ОСОБА_9 , потім його дружина ОСОБА_10 . Він повідомив свідкам, що він наніс потерпілому удар ножем. Зазначив, що у вчиненому розкаюється, однак зазначив, що треба було потерпілому нанести удар «палкою по голові, а не ножем».

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому пояснила, що обвинуваченого не знає, а загиблий ОСОБА_7 її брат. Брат проживав в с. Благодатне Миколаївського (в минулому Жовтневого, Вітовського) району Миколаївської області. Де саме він проживав, не знає, бо ніколи в нього вдома не була. Він проживав з жінкою в цивільному шлюбі, але з початком війни ця жінка поїхала за кордон. Вона з братом спілкувалась телефоном, він їй казав, що ходить на роботу. Де саме та ким працював, він їй не розповідав та про будь-які проблеми не повідомляв. 24 липня 2025 року їй подзвонила родичка та повідомила, що брата вбили. Хто його вбив та за що, вона не знала, спілкувалась лише з працівниками поліції. Похованням брата займалась вона. Обвинувачений з нею не спілкувався та допомогу або відшкодування витрат не пропонував. Цивільний позов вона не пред`являла. Просила призначити обвинуваченому покарання, передбачене Законом.

Окрім визнання обвинуваченим своєї провини, його вина підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знав потерпілого та знає обвинуваченого як односельців. Неприязних відносин між ними не було. Обвинувачений, потерпілий та ще один чоловік на ім`я « ОСОБА_11 » проживали разом у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 . 24 липня 2025 року вночі до них додому прийшов ОСОБА_11 та повідомив, що обвинувачений убив потерпілого. Він з дружиною пішов до гаражу, де проживав обвинувачений з потерпілим та іншою особою та побачили біля гаражу обвинуваченого, який сказав йому, що він вбив потерпілого та вже викликав поліцію. Обвинувачений вийшов вже з сумкою та сидів на вулиці, чекав приїзду працівників поліції. Подробиць обвинувачений не розповідав. Він (свідок), до приміщення гаражу не заходив, а пішов до іншого односельця повідомити про те, що сталось.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що знала обвинуваченого та потерпілого, вони проживали по сусідству, в гаражі. Вони вживали алкогольні напої, але сварок між ними не було. 24 липня 2025 року до них прийшов чоловік на ім`я « ОСОБА_11 », який проживав разом з потерпілим та обвинуваченим, та повідомив, що потерпілий вбитий. Вона та її чоловік пішли до гаражу, біля якого побачили обвинуваченого, який сказав їм, що вбив потерпілого та вже викликав поліцію. Після чого вона пішла додому, а її чоловік побіг до іншого односельця.

Також вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

змістом протоколу огляду місця події від 24 липня 2025 року, відповідно до якого оглянуте домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні гаражу на ліжку виявлений труп ОСОБА_7 , на передній частині грудної клітини якого мається розтерті плями від сухої крові, в проекції 5 ребра зліва мається одна рана косоподібної форми розміром 2см. у довжину та 6мм у ширину, рана розташована у горизонтальному напрямку, має горловий канал та проникає в порожнину грудної клітини, з фототаблицею та флеш накопичувачем, який містить відеозапис огляду місця події. Під час огляду було вилучено, зокрема, кухонні ножі, мобільні телефони з сумки потерпілого;

даними протоколу огляду трупу ОСОБА_7 від 24 липня 2025 року, відповідно до якого у потерпілого виявлено на передній поверхні грудної клітини зліва рана в горизонтальній площині розміром 2,1см х 0,6см;

даними висновку експерта № 0001869 від 01 вересня 2025 року за результатом судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , відповідно до якого смерть потерпілого настала внаслідок гострої крововтрати, яка настала від одного сліпого, проникаючого поранення грудної клітини з пошкодженням м`яза серця. Морфологічні ознаки рани, що розташована на передній поверхні грудної клітини зліва є ознаками дії якогось плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа. Рана утворилась від однократної, ударної дії якогось плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, з гострим лезом та обухом маючим в поперечному перетині П-подібну форму. Рановий канал проходить шкіру, підшкірно-жирову клітковину, м`язи грудної клітини, межреберні м`язи, навколосерцеву сорочку, м`яз серця (лівий шлуночок). Направлення ранового каналу спереду назад, трохи знизу догори, трохи зліва направо. Вищевказані тілесні пошкодження утворились прижиттєво та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. В момент утворення тілесних пошкоджень потерпілий та нападник могли знаходитись обличчям один до одного. При судово-токсикологічному дослідження крові з трупа ОСОБА_7 виявлений етиловий спирт у кількості 1,16проміле. Встановлено групу крові потерпілого;

даними висновку експерта № 51 від 01 вересня 2025 року за результатом судово-медичної експертизи речових доказів, відповідно до якого на експертизу представлено препарат шкіри від потерпілого та кухонний ніж, виявлений під час огляду місця події 24 липня 2025 року. Згідно висновку експерта, на представленому на досліджені препараті шкіри з «грудної клітки зліва» від трупа ОСОБА_7 виявлено ушкодження, яке характеризується як колото-різане, та могло утворитись від дії плоского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що має вістря, обух, лезо. Не виключається можливість утворення ушкодження на препараті шкіри з «грудної клітки зліва» від трупа ОСОБА_7 від дії клинка ножа, представленого на експертизу.

Аналізуючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у спричиненні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинений тяжкий злочин, він вважається таким, що не має судимостей відповідно до положень ст. 89 КК України, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває, дані, які б негативно характеризували обвинуваченого, відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, використання для вчинення злочину незначного приводу, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених для цього виду покарання санкцією частини 1 статті 121 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі статті 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід зарахувати строк перебування під вартою з дня затримання з 24 липня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою Вітовського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2025 року продовжений по 30 січня 2026 року включно.

Враховуючи, що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились, а інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі статті 100 КПК України, речовими доказами у справі слід розпорядитись наступним чином: 2 змиви з лівої та правої руки ОСОБА_3 , фрагменти тканини з плямами РБК, піднігтьові зрізи та змиви з правої та лівої руки, марлевий бинт з речовиною бурого кольору, змив марлевого тампону з плямами бурого кольору, пару резинових капців синього кольору; труси темно синього кольору, скляну банку із залишками рідини фіолетового кольору у якої наявний характерний запах алкоголю, передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, слід знищити; ланцюг з металу жовтого кольору та мобільні телефони, належні потерпілому, передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, слід передати потерпілій ОСОБА_6 , а при невитребуванні знищити.

На підставі статті 368 КПК України підлягає зняттю арешт, накладений ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2025 року на мобільні телефони, пару резинових капців синього кольору, скляну банку із залишками рідини фіолетового кольору з наявним характерним запахом алкоголю.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 24 липня 2025 року.

У строк покарання ОСОБА_3 зарахувати строк тримання під вартою з 24 липня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речовими докази у справі: 2 змиви з лівої та правої руки ОСОБА_3 , фрагменти тканини з плямами РБК, піднігтьові зрізи та змиви з правої та лівої руки, марлевий бинт з речовиною бурого кольору, змив марлевого тампону з плямами бурого кольору, пару резинових капців синього кольору; труси темно синього кольору; скляну банку із залишками рідини фіолетового кольору, у якої наявний характерний запах алкоголю, передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області- знищити; ланцюг з металу жовтого кольору та мобільні телефони, належні потерпілому, передані на зберігання до камери схову речових доказів ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, - передати потерпілій ОСОБА_6 , а при невитребуванні знищити.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2025 року на мобільні телефони, пару резинових капців синього кольору, скляну банку із залишками рідини фіолетового кольору з наявним характерним запахом алкоголю.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1