КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7556/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

власника майна: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0003284 від 19 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 255 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладання арешту на тимчасово вилучене майно - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час санкціонованого обшуку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1, перебуває у власності ОСОБА_6 та яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено посвідчення НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 ; ліцензія водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , що поміщено до спец. пакет №711385; транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУ НП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б, із забороною користування та відчуження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 ) відмовити; зобов`язати слідчого СВ Дніпровського УГ ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 повернути власнику вказаний транспортний засіб; поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що за результатами обшуку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , жодних наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та інших речовин, що перебувають у незаконному обігу, сировини приладдя для їх виготовлення, упаковки для розфасування, коштів, здобутих у результаті вчинення кримінального правопорушення, а також носіїв інформації, що містять відомості щодо виготовлення, обліку, походження, реалізації вказаних речовин, документів, комп`ютерної, копіювальної техніки, мобільних телефонів, електронних носіїв інформації (диски, карти пам`яті, флеш-карти), блокнотів, записних книг, інших знарядь кримінального правопорушення, які містять відомості про обставини незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, виявлено не було.

Вказує, що ОСОБА_9 фактично користувався автомобілем дружини ОСОБА_6 два рази з метою доставлення дітей до навчального закладу; автомобіль було придбано 01 квітня 2025 року, а з 02 квітня 2025 року він знаходився на СТО по вул. Бориспільська, 26Д.

При цьому, 17 квітня 2025 року ОСОБА_9 потрапив у ДТП, за результатами чого був госпіталізований та взагалі не мав фізичної можливості керувати автомобілем.

Зазначає, що твердження прокурора у клопотанні про те, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307 КК України, не відповідають дійсності, оскільки 14 серпня 2025 року слідчим було відібрано виключно пояснення від ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , жодні підозри ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_6 повідомлено не було.

Уважає, що транспортний засіб, на який було накладено арешт, не може вважатись предметом кримінального правопорушення або майном, отриманим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки воно було набуто ОСОБА_6 на повністю законних підставах, отже право власності на теперішній час є непорушеним.

Звертає увагу суду на те, що ані прокурором, ані судом не було вказано на належні та допустимі у розумінні статей 85, 86 КПК України докази, що вказують про прямий або опосередкований зв`язок осіб, які вчинили кримінальне правопорушення в рамках кримінального провадження №0003284 від 19 вересня 2024 року, з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , а також відсутні підстави для відповідальності за незаконні дії третіх осіб.

На переконання скаржника, прокурором не доведено та судом не встановлено, що транспортний засіб був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто його відповідність критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, як і можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

Посилається на те, що згідно протоколу від 14 серпня 2025 року обшук було закінчено 14 серпня 2025 року приблизно об 11 год. 37 хв., відтак клопотання про арешт майна мало б бути подане не пізніше 11 год. 37 хв. 16 серпня 2025 року, при цьому відсутні докази того, що дане клопотання подане протягом встановленого строку, натомість відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень дата надходження клопотання - 19 серпня 2025 року.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що клопотання прокурора щодо накладення арешту на транспортний засіб було розглянуто без повідомлення власника майна, 11 вересня 2025 року шляхом самостійного моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_6 було виявлено наявність ухвали від 21 серпня 2025 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, транспортний засіб, що належить їй на праві власності; 12 вересня 2025 року ОСОБА_6 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу копії оскаржуваної ухвали, таким чином копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року отримана ОСОБА_6 лише 12 вересня 2025 року.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався.

З урахуванням положень частини першої статті 172, частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити з наведених у скарзі підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003284 від 19 вересня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 255 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з невстановленими в ході досудового слідства особами організували на території міста Києва діяльність з незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу - кокаїну, а також незаконно зберігає та перевозить з метою збуту наркотичні засоби та психотропні речовини на транспортному засобі.

Також установлено, що ОСОБА_9 незаконно зберігає та перевозить з метою збуту наркотичні засоби та психотропні речовини з використанням транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 .

14 серпня 2025 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві було проведено санкціонований обшук транспортного засобу «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у власності ОСОБА_6 , яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: посвідчення НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_9 ; ліцензія водія НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , що поміщено до спец. пакет № 711385; транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУ НП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б.

19 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладання арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0003284 від 19 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 255 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладання арешту на тимчасово вилучене майно - задоволено.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час санкціонованого обшуку транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1, перебуває у власності ОСОБА_6 та яким фактично користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено посвідчення НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 ; ліцензія водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , що поміщено до спец. пакет №711385; транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУ НП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б, із забороною користування та відчуження.

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що вилучене під час обшуку майно, є тимчасово вилученим майном, а тому з урахуванням наведених слідчим підстав на зазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, вказане майно має значення доказу вчинення кримінального правопорушення, може містити сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже з метою збереження доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує потреба в їх арешті.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення з вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами зазначене майно у кримінальному провадженні №0003284 від 19 вересня 2024 року, прокурором у клопотанні не доведено та слідчим суддею не перевірено походження майна, його відповідність критеріям речових доказів згідно вимог статті 98 КПК України, відношення до кримінального провадження, а також як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді не доведено таку мету арешту вказаного майна, як збереження речових доказів.

Як клопотання, так і постанова від 14 серпня 2025 року про визнання вилученого майна речовими доказами, містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, без належного обґрунтування, за яким із критеріїв частини першої статті 98 КПК України, таке майно визнано речовими доказами.

Не містить такого обґрунтування і ухвала слідчого судді.

До того ж, як убачається зі змісту постанови від 14 серпня 2025 року про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003284 та поміщено на відповідальне зберігання до спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Гу НП у м. Києві, що за адресою: м. Київ. вул. Гната Хоткевича, 20-Б, автомобіль марки «Nissan Qashqai», він-код НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , замість транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , про який зазначено у клопотанні прокурора та власником якого є ОСОБА_6 .

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, вказаний транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , може бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Дані про причетність ОСОБА_6 та ОСОБА_9 до кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 255 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування, до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0003284 не внесено.

Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання.

Вказане свідчить про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у порушення вимог пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника.

Окрім того, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 ; посвідчення НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_9 ; ліцензія водія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 марки «VOLKSWAGEN ID. UNYX», він-код НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , що поміщено до спец. пакет №711385 можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вказане майно, прокурором не доведено необхідність такого арешту, оскільки не підтверджено належними доказами, що накладення арешту на вказане майно, за викладених у клопотанні обставин, виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна і при вказаних обставинах не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_6 здійснено у порушення вимог закону, а отже втручання у право на мирне володіння майном зазначеної фізичної особи здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 серпня 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0003284 від 19 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 307, частинами першою, другою статті 255 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4