Справа № 488/1914/25
Номер провадження № 1-кп/488/247/25

У Х В А Л А

02.10.2025 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором підтримано клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обгрунтування свого клопотання прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Захисник обвинуваченого, якого обвинувачений підтримав, з підстав того, що заявлених прокурором ризиків вже не існує, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або визначити суму застави, яка буде помірна для обвинуваченого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи із наступного:

ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, а отже, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватись від суду.

До того ж, обвинувачений не є мешканцем міста Миколаєва, не має постійного місця роботи та легального джерела прибутку. Зазначене свідчить про відсутність у ОСОБА_4 чинників, які б утримували його від вчинення спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Наявність родини та малолітньої дитини, яка має специфічний розлад психологічного розвитку, не є тими визначальними обставинами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і суттєво не впливає на існуючі ризики.

Репутація обвинуваченого, який не має легального джерела прибутку, офіційно не працевлаштований, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2025 року визнаний винним за ч.1 ст.309 КК України з призначенням покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду, і через відносно короткий проміжок часу після притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин, знову обвинуваченому повідомлено про підозру за особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин, що свідче на доведеність ризику вчинення ОСОБА_4 аналогічних кримінальних правопорушень у разі незастосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі встановлених фактичних обставин, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, як того просить сторона захисту.

Приймаючи до уваги, що відомості про те, що зазначені ризики припинили своє існування, суду не представлені, очевидних ознак їх зменшення також не вбачається, а також враховуючи, що судове провадження до спливу терміну тримання обвинуваченого під вартою не завершено, використовуючи практику Європейського суду з прав людини щодо виправдання тримання під вартою за наявності справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості у данному випадку переважають над принципом поваги до особистої свободи, суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Разом із тим, суд вважає слушними доводи сторони захисту в частині можливості встановити обвинуваченим заставу.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 з 18.03.2025 року перебуває під вартою, судом допитано свідків, триває дослідження письмових доказів.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в п.60 рішення по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року (заява № 17283/02), згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. Також, за усталеною практикою ЄСПЛ тримання під вартою не має перетворюватися на відбуття покарання, оскільки такий стан речей підриватиме принцип презумпції невинуватості, що випливає зі ст.6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, користуючись правилами ч.4 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, керуючись вимогами про співмірність застави та необхідність одночасного забезпечення завдань правосуддя, суд вважає можливим визначити обвинуваченому заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 грн..

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178,183, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 01.12.2025 року включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_4 заставу розміром 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні зазначеної суми застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. У іншій частині клопотання відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1