Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/26/26
Провадження № 1-кп/376/165/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2026 р. м.Сквира

Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області кримінальне провадження №0000338 від 26.11.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Артемове Дзержинського району Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, непрацюючої, з середньою освітою, раніше судимої:

23.04.2010 Дзержинським районним судом Донецької області за ст.164, ч.2 ст.389, ст.115, ст.70, с.71 КК України на 8 років 5 днів позбавлення волі;

09.04.2024 Сквирським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

10.05.2024 р. Сквирським районним судом за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України призначено покарання з випробуванням строком 3 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Сквирського районного суду Київської області перебуває вказане провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального провопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Отже, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків, може спонукати ОСОБА_4 , не маючої міцних соціальних зав`язків, змінювати місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім цього, враховуючи дані, які негативно характеризують підозрювану та вчинення нею кримінального правопорушення під час відбування покарання з випробуванням, наявність обтяжуючих обставин: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, дозволяє обґрунтовано припускати, що в разі визнання її винною у вчиненні злочину буде призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, без можливості застосування норм Закону про кримінальну відповідальність, які дозволять звільнити особу від його відбування, усвідомлення чого може спонукати підозрювану ухилятися від органу досудового розслідування та у подальшому суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, який обґрунтовується тим, що на даний час потерпілий та свідки не допитані. Окрім цього, ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 фактично проживають за однією адресою та ведуть спільний побут. Такі умови забезпечують обвинуваченій постійний та неконтрольований доступ до потерпілого, що створює високий ризик психологічного, емоційного чи фізичного тиску. Також, ОСОБА_4 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше судима, зокрема, 10.05.2024 р. Сквирським районним судом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України призначено покарання з випробуванням строком 3 роки, однак ОСОБА_4 , на шлях виправлення не стала та вчинила новий злочин під час випробувального строку. Згідно характеристики виданої начальником СВГ ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, ОСОБА_4 , за час проживання на території с. Малі Єрчики, характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, вчиняє конфлікти, підтримує зв`язки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Вищевказане свідчить, що підозрювана ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , окрім як тримання під вартою, не може запобігти виникненню ризиків, існування яких обгрунтовано слідчим.

Суд, заслухавши прокурора на підтримання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позицію обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника, які не заперечували щодо задоволення цього клопотання, дослідивши матеріали цього клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд не вправі на даному етапі судового розгляду оцінювати докази, які прокурором не в повній мірі долучалися до матеріалів кримінального провадження так і не вправі оцінювати покази свідків, які не допитані в судовому засіданні без оцінки доказів в сукупності. На даному етапі суд тільки встановлює наявність чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для вирішення підставності продовження чи не продовження обвинуваченому запобіжного заходу і не вправі досліджувати докази по справі.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися, тому суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задовольнити.

Разом з тим, при продовженні обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою на 60 діб з 19 січня 2026 року до 19 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1