Справа № 362/2086/18
Провадження № 1-кп/362/26/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000162 від 22.01.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.04.1994 р. Московським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 101, ст. 42 КК України (1960 р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ухвалою суду від 23.06.1994 р. вирок змінено та вважається засудженим за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 101, ч. 2 ст. 142 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (1960 р.) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 13.12.1999 р. Радянським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 142 , ч. 2 ст. 229-6, ст. 42, ст. 43 КК України (1960р.) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 04.03.2010 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн.; 21.11.2011 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07.03.2014 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 05.09.2014 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі; 02.02.2015 р. Оболонським районним судом міста Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі та 27.03.2017 р. на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 17.03.2017 р. умовно-достроково звільненого з Бучанської виправної колонії №85 Київської області з невідбутим строком покарання 2 місяці 14 днів; 29.11.2021 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 08.11.2022 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, ухвалою Київського апеляційного суду від 19.01.2023 р. пом`якшено покарання, призначене вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2022 р., до 3 місяців арешту; ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2022 р. звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2021 р. скасовано та направлено для відбування покарання в місця позбавлення волі; ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2024 р. кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України закрито в зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння; ухвалою Шевченківського суду міста Києва від 25.09.2024 р. ОСОБА_12 звільнено від покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2021 р. на підставі ч. 2 ст. 74 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл., українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.11.1998 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України (1960 р.) виконання вироку відстрочено терміном 2 роки і штраф 510 грн.; 30.06.2000 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 215 КК України (1960 р.) шляхом складання покарань за даним та попереднім вироком до 3 років 3 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати автотранспортом строком 2 роки; 16.05.2006 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України від відбувавання покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки; 15.05.2007 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 01.12.2014 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, 17.03.2015 р. ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок від 01.12.2014 р. скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; 17.12.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ухвалою Апеляційного суду Київської області застосовано ч. 5 ст. 72 КК України і зараховано в строк відбування покарання 2 роки 2 місяці 14 днів, 08.11.2016 р. на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 31.10.2016 р. умовно-достроково звільненого з Бучанської виправної колонії №85 Київської області з невідбутим строком покарання 1 рік 5 місяців 3 дні; 16.03.2021 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт; 27.07.2021 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, у відповідності до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік, на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2022 р. знятий з обліку Обухівського РВ № 1 ФДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту 18.01.2018 р., після 23 год. 00 хв., ОСОБА_12 , знаходячись разом з ОСОБА_13 поблизу магазину Вікторія, що розташований за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 52-А, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, через незачинені ворота почергово проникали на територію внутрішнього двору магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 та почергово здійснювали демонтаж приводу для автоматичного відкривання воріт марки «GANT IZ-1200» сірого кольору. Після повного демонтажу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 таємно заволоділи приводом для автоматичного відкривання воріт марки «GANT IZ-1200» сірого кольору, вартістю 5470,92 грн., який належить ОСОБА_18 , з місця злочину зникли на автомобілі ВАЗ -2108 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_13 та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 5470,92 грн.

Дії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у таємному викраденні чужого майна визнав повністю і показав, що в 2016 р. після звільнення з місць позбавлення волі він став працювати водієм таксі. Взимку 2018 р. він зустрівся із ОСОБА_12 , з яким на автомобілі ВАЗ -2108 поїхали до нього в гараж, де він дав ОСОБА_12 ключі для ремонту авто, після чого вони поїхали до продуктового магазину «Вікторія», що знаходиться по вул. Декабристів, м. Василькова. ОСОБА_12 вийшов з автомобіля і пішов, а він чекав його в автомобілі. Через деякий час він сам вийшов з автомобіля і пішов шукати ОСОБА_12 . Він побачив, що ОСОБА_12 відкручував гайки, якими разом з болтами був закріплений двигун, за допомогою якого відчинялися та зачинялися ворота, які знаходилися на вході в огороджену парканом місцевість. Двигун був закріплений чотирма болтами із гайками. Три гайки ОСОБА_12 були відкручені і він допоміг йому відкрутить четверту гайку. Двигун був під`єднаний до електромережі і щоб його зняти, ОСОБА_12 підпалив дроти, що вели до двигуна, після чого зняв двигуна і вони пішли до автомобіля. Двигун автомобіля не запускався, а тому ОСОБА_12 із знятим двигуном пішов по вул. Декабристів в напрямку центра міста. Хвилин через 5-10 двигун автомобіля запустився і він - ОСОБА_13 поїхав слідом за ОСОБА_12 та підібрав його по дорозі. ОСОБА_12 поклав двигун в автомобіль і вони поїхали до нього додому. ОСОБА_12 попросив його, щоб двигун кілька днів знаходився у нього. Зранку до нього приїхали працівники поліції, яким він віддав двигун і його також було доставлено до поліції. Він розуміє, що вчинив крадіжку і щиро розкаюється в скоєному і просить суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у таємному викраденні чужого майна визнав повністю і показав, що в січні 2018 р. він зустрівся із ОСОБА_13 , який працював таксистом. Він попросив ОСОБА_19 перевезти двигун на його автомобілі. В своєму гаражі ОСОБА_13 дав йому ключі для ремонту авто, після чого вони поїхали до продуктового магазину «Вікторія», що знаходиться по вул. Декабристів, м. Василькова. Неподалік магазину ОСОБА_13 зупинив автомобіль і він пішов до воріт за магазином, де знаходяться розсувні ворота, щоб зняти з них електродвигун, яким відчиняються та зачиняються ворота. Знявши двигун, він пішов до автомобіля ОСОБА_13 , але двигун автомобіля не запускався, тому йому довелось нести його в руках в напрямку центра міста. Через деякий час ОСОБА_13 під`їхав до нього і він із двигуном сів в автомобіль. Двигун він залишив у ОСОБА_13 , який в подальшому був вилучений працівниками поліції. Щиро розкаюється в скоєному і просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_18 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності. З приводу покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поклався на розсуд суду (т. 1 а.с. 24).

Для з`ясування правомірності встановлення паркану та воріт, з яких було вчинено крадіжку механізму автоматичного відкривання воріт потерпілий ОСОБА_18 неодноразово викликався до суду, але він категорично відмовився прибути та надати суду показання.

Враховуючи небажання потерпілого ОСОБА_18 приймати участь в судовому засіданні суд при встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 взяв за основу показання обвинувачених та надані обвинуваченням доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2028 р. громадянин ОСОБА_18 звернувся до поліції із заявою про те, що 19.01.2018 р., близько 17 год. 00 хв., по АДРЕСА_3 він виявив відсутність механізму, який відчиняє ворота (т. 3 а.с. 13).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 19.01.2018 р. та фототаблиці до нього місцевість поблизу магазину огороджена парканом, вхід до якої здійснюється через механічні зсувні ворота, які були відчинені. При огляді зсувних воріт виявлено відсутність механізму автоматичного відчиняння воріт (т. 3 а.с. 15-17).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 22.01.2018 р., яким являється кабінет № 52 Васильківського відділу поліції по вул. Покровській, 1, м. Василькова, ОСОБА_13 розповів про обставини вчинення крадіжки механізму автоматичного відчиняння воріт. При цьому учасники слідчої дії виїхали до під`їзду № 3 будинку № 1 по вул. Декабристів м. Василькова, де ОСОБА_13 зайшов до підвального приміщення будинку, звідки виніс і передав працівникам поліції полімерну сумку, в якій знаходився пристрій автоматичного відкривання воріт марки «GANT IZ-1200» сірого кольору. Вказаний пристрій було вилучено працівниками поліції (т. 3 а.с. 18).

Як вбачається з протоколу огляду предмета від 22.01.2018 р. та фототаблиці до нього приводу для автоматичного відкривання воріт марки «GANT IZ-1200» сірого кольору, на нижній його частині виявлено пошкодження електропроводів живлення (т. 3 а.с 20-22).

Як вбачається із копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 24.01.2014 р.,згідно договору оренди, серія та номер, б/н, виданого 02.06.2011 р., Васильківською міською радою, ОСОБА_20 , передано в оренду земельну ділянку площею 0,0024 га по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Строк дії договору до 02.06.2016 р., з правом пролонгації (т. 3 а.с. 34).

Вказана копія Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, долучена обвинуваченням до матеріалів кримінального провадження, щоб підтвердити проникнення обвинувачених у сховище, яке начебто належить потерпілому ОСОБА_18 . Проте, земельна ділянка, яка надавалась в оренду ОСОБА_20 , не могла бути в користуванні чи в оренді потерпілого ОСОБА_18 і він не мав права на ній встановлювати паркан та ворота. Будь-яких інших доказів правомірності встановлення потерпілим ОСОБА_18 паркану та воріт досудовим розслідуванням не надано.

Дослідивши вищевказані докази, суд вважає, що потерпілим ОСОБА_18 без наявних правовстановлюючих документів, в тому числі на земельну ділянку, які давали йому право на її використання, було встановлено паркан та в`їздні ворота на територію, що знаходиться поблизу продуктового магазину «Вікторія» та на прибудинковій території для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_3 . Фактично дана територія була самовільно зайнята потерпілим ОСОБА_18 і не перебувала в його правомірному користуванні. В той же час досудовим розслідуванням було безпідставно зроблено висновок про те, що місцевість, на якій потерпілий ОСОБА_18 встановив паркан та ворота з приводом для автоматичного відкривання дверей є сховищем.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що в діях ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відсутня кваліфікуюча ознака проникнення в сховище.

Частиною 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення по захисту прав людини і основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відсутня кваліфікуюча ознака вчиненого ними злочину, а саме проникнення ними в сховище, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_12 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб та обвинуваченого ОСОБА_13 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої вчиненої повторно, за попередньою змовою групою а їх дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказана зміна правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покращує їх становище і узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України.

Керуючись приписами статей 50-52, 65-67 КК України, суд виходить із такого.

Визнаючи винуватими обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і обираючи їм міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до нетяжкого злочину, також повною мірою вивчена особа обвинувачених: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП в Київській області обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше судимі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, за місцем проживання характеризуються посередньо.

Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 : щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_13 , відповідно до ст. 67 КК України, - є рецидив кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 буде відповідати їх особі і вчиненому ними кримінальному правопорушенню.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання в межах санкції частини 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_21 було вчинено злочин в даному кримінальному провадженні протягом не відбутої частини покарання строком 1 рік 5 місяців 3 дні, від якого він був звільнений умовно-достроково ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.10.2016 р., то у відповідності до ч. 4 ст. 81 КК України, враховуючи вимоги ст. 71 КК України, суд частково приєднує до покарання, призначеного в даному кримінальному провадженні, не відбуту частину покарання, від якого він був умовно-достроково звільнений. Обвинувачений ОСОБА_13 був звільнений умовно-достроково від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким та був вчинений 29.11.2013 р.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно вимог п.3, п. 4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину та десять років тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, строк давності по кримінальному правопорушенню за ч.2 ст.185 КК України, відповідно до вимог ст.49 КК України сплив 18.01.2023 р., а строк давності по кримінальному правопорушенню, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, від відбування покарання якого умовно-достроково був звільнений ОСОБА_13 , сплив 29.11.2023 р. А тому суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченихОСОБА_12 та ОСОБА_13 від призначеного їм покарання.

Цивільний позов потерпілим в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати за проведення в КНДЕКЦ судової експертизи №12-4/301 від 03.03.2018 р. у розмірі 286,00 грн. необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_12 на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Визнати ОСОБА_13 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України шляхом часткового складання покарань, призначеного за даним вироком та не відбутої частини покарання, від якого він був умовно-достроково звільнений, остаточну міру покарання ОСОБА_13 обрати у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_13 на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судові витрати за проведення в КНДЕКЦ судової експертизи №12-4/301 від 03.03.2018 р. у розмірі 286,00 грн. стягнути солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь держави.

Речовий доказ, а саме: оптичний диск марки «Verbatium» - зберігати в матеріалах судової справи.

Речовий доказ, а саме: привід для автоматичного відкривання воріт марки «GANT IZ-1200» сірого кольору, - залишити власнику ОСОБА_18 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1