Справа № 456/2223/24
Провадження № 1-кп/456/129/2025
ВИРОК

іменем України

"08" жовтня 2025 р. місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000040 від 11.01.2024, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 286 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 , -

встановив:

ОСОБА_3 , 11.01.2024 близько 06:30 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку м. Київ, по автодорозі «Київ-Чоп», при проїзді її ділянки 612 км + 40 м, проявив злочинну недбалість, яка виразилися в тому, що він при виконанні маневру повороту ліворуч, проявив неуважність до дорожньої обстановки, на дорозі із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додаток 2 ПДР і виїхав на зустрічну смугу руху, відтак не дав дорогу зустрічному автобусу марки «Mercedes-Benz 0303», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , малолітній потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком експерта, отримав перелом тіла стегнової кістки, перелом тіла великогомілкової кістки, перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, струс головного мозку та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Окрім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , малолітня потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком експерта, отримала відкритий перелом лівої великогомілкової кістки, забійна рана лівої гомілки та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ,чинних Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме:

п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків) п. 2.3 (підпунктів «б» та «д» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);

розділу 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1. - вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків);

і які є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України- порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій особі тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, кається у вчиненому та показав, що того дня їхав в Чехію, віз людей і заїхав в кафе «612км». При здійсненні маневру, був неуважний коли повертав та здійснив зіткнення з іншим транспортним засобом. Шкоду частково відшкодував, в розмірі 1700 дол. США. Позовні вимоги визнав частково, а саме: моральну шкоду визнає в розмірі 100000 грн. на всіх потерпілих, матеріальну шкоду та витрати на правову допомогу. Просив не позбавляти його водійських прав, оскільки це його єдиний заробіток, автомобіль йому потрібен, оскільки постійно ним користується, їздить в лікарню бо лікується. Крім того, привозить за кордону автомобілі для ЗСУ.

Потерпіла та паредставник потерпілих ОСОБА_7 , в судовому засіданні позов просили задоволити в повному обсязі. Долучені до матеріалів справи докази перетину кордону ОСОБА_3 , автомобілів для ЗСУ не характеризують обвинуваченого в позитивному образі. Підтримує думку своїх довірителів, що ОСОБА_10 , слід призначити максимальне покарання з позбавленням права керування транспортними засобами.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за їхньої відсутності, скерував на адресу суду відзив, в якому заперечував у позові.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, а фактичні обставини справи, а саме факт порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, згідно обвинувального акту не оспорюються учасниками кримінального провадження, суд впевнившись у правильному розумінні обвинуваченим ОСОБА_3 , змісту обставин справи та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 ,в скоєнні ним кримінального правопорушення доведеною в судовому засіданні повністю.

Дії ОСОБА_3 ,слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій особі тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд виходить з такого.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимогст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання, суспільну небезпеку скоєного ним злочину, а також його особистість, умови життя, виховання та здоров`я і загального розвитку, сімейні проблеми та матеріальний стан.

Разом з тим, згідно зПостановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали це заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, з врахуванням досудової доповіді, а також позицію потерпілих, які просили для обвинуваченого суворого покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , основне покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції ч.2 ст.286 КК України та на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування основного покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, а також те, що керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого тому, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 , додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав до суду позовну заяву про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Уточнивши позовні вимоги, представник потерпілих в обгрунтування позову зазначив, що внаслідок ДТП, яке мало місце 11.01.2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження - перелом лівої великогомілкової кістки, забійна рана лівої гомілки та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 11.01.2024 року, згідно з висновком експерта, отримав перелом тіла стегнової кістки, перелом тіла великогомілкової кістки, перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, струс головного мозку та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Потерпілій ОСОБА_6 , яка є матір`ю та законним представником ОСОБА_6 , та ОСОБА_6 , 11.01.2024 року також знаходилась у салоні автобусу марки «Mercedes-Benz 0303», реєстраційний номер НОМЕР_3 та зазнала тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.03.2024, протоколом МРТ - обстеження попереково-крижового відділу хребта від 16.02.2024.

Внаслідок ДТП, яке завдало шкоди здоров`ю дітей ОСОБА_6 , остання була змушена брати лікарняні по догляду за хворою дитиною, не виходити на роботу, у зв`язку з чим втратила дохід, що підтверджується розрахунковими листами за період: січень - травень 2024 року. Крім того, тілесні ушкодження, завдані ДТП призвели до значних матеріальних витрат на медикаменти та транспорт.

На момент вчинення ДТП страхова відповідальність обвинуваченого була застрахована у ПрАТ "СК «Євроінс Україна».

Зважаючи на наведене, просив стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 50 254,03 грн матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 2512, 70 грн. моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Стягнути з та ОСОБА_3 (в субсидіарному порядку) на користь ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 95247 грн., матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП;

Матеріальну шкоду обґрунтовує долученими до матеріалів справи копії квитанцій та розрахунку втраченого заробітку.

Крім того, потерпілим внаслідок ДТП була завдана моральна шкода.

Моральну шкоду обґрунтовує тим, що на момент вчинення ДТП діти разом з матір`ю - ОСОБА_6 їхали на відпочинок на море, у зв`язку із протиправними діями відповідача поїздка відмінилася. Внаслідок ДТП неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було завдано значних фізичних та моральних страждань. Діти відчували сильний фізичний біль, були позбавлені можливості самостійно пересуватись, відвідувати школу, вести активний спосіб життя. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 разом з батьками були вимушені систематично відвідувати лікарів (м. Львів) для проведення маніпуляцій, зокрема і оперативного втручання щодо встановлення імплантів (для потерпілого ОСОБА_11 ).

Станом на сьогодні діти потребують реабілітації: лікувальні масажі, постійний нагляд травматолога, прийом ліків, тощо. Одержані травми вплинуть на подальше фізичне здоров`я дітей: після реабілітації, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не зможуть повноцінно займатися спортом, відчуватимуть дискомфорт та фізичний біль.

Враховуючи глибину, тяжкість та тривалість страждань потерпілих, вважає за доцільне оцінити моральну шкоду потерпілого ОСОБА_6 , у розмірі 200 000 грн., потерпілої ОСОБА_9 , у розмірі 200 000 грн., ОСОБА_6 , у розмірі 100000 грн.

Серед іншого, потерпілою також було понесено витрати на професійну правничу допомогу, що згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 11 червня 2024 року №11/06/24 укладеного між потерпілою та адвокатом ОСОБА_7 становить 15 000 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна», подав до суду відзив на позовну заяву, якою заперечив в задоволенні позову, мотивуючи тим, що єдиною підставою для виплати страхового відшкодування є страховий випадок, визнання вини особи та притягнення її до адміністративної чи кримінальної відповідальності у вчиненні правопорушення, таким чином вимоги позивача, щодо стягнення страхового відшкодування є передчасними. Крім того, позивач не звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування, що в свою чергу унеможливлює прий няття страховиком рішення щодо виплати або відмови у виплаті стразового відшкодування. Також, позивачем додано до матеріалів справи витрати на лікування, які відповідач вважає завищеним, оскільки з долучених документів, загальна сума витрат на лікування склала 50254,03 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11.01.2024 близько 06:30 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку м. Київ, по автодорозі «Київ-Чоп», при проїзді її ділянки 612 км + 40 м, проявив злочинну недбалість, яка виразилися в тому, що він при виконанні маневру повороту ліворуч, проявив неуважність до дорожньої обстановки, на дорозі із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Додаток 2 ПДР і виїхав на зустрічну смугу руху, відтак не дав дорогу зустрічному автобусу марки «Mercedes-Benz 0303», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , малолітній потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком експерта, отримав перелом тіла стегнової кістки, перелом тіла великогомілкової кістки, перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, струс головного мозку та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Окрім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , малолітня потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком експерта, отримала відкритий перелом лівої великогомілкової кістки, забійна рана лівої гомілки та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 318», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ,чинних Правил дорожнього руху (ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків) п. 2.3 (підпунктів «б» та «д» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); розділу 34 «Дорожня розмітка» (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1. - вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків); і які є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави.

На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкода майнова і шкода моральна.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків і інші способи відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Під час судового провадження потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , був заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_3 , на їх користь компенсації матеріальної шкоди у розмірі 95247,00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 , заявлений цивільний позов визнав частково, а саме повністю визнав розмір матеріальної шкоди у розмірі 95247,00 грн., та частково визнав моральну шкоду.

Цивільний позов в частині матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі у зв`язку із визнанням позовних вимог обвинуваченого.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Щодо відшкодування моральної шкоди відповідачем ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які позивачі зазнали внаслідок ДТП, характер та тривалість їх немайнових втрат, які зруйнувала нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

Тому суд вважає, що в частині відшкодування моральної шкоди, позивачам ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , були спричинені моральні страждання, а також душевні страждання, обвинувачений добровільно частково сплатив матеріальну шкоду, у зв`язку з чим за необхідне слід задовольнити вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , частково та стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_6 , - 120000 гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_9 , - 120000 грн., моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 , - 50000 грн., моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовити за недоведеністю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині стягнення зі страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» відшкодування матеріальної шкоди в сумі 50254,03 грн., позивачеві суд зазначає наступне.

Порядок здійснення страхового відшкодування врегульований спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до положень п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною житло та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на лікування та придбання медичних препаратів у розмірі 50254 гривень 03 копійок.

Проаналізувавши надану позивачем медичну документацію та чеки, що документально підтвердженими витратами позивача на лікування є витрати на суму 50254,03 гривень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині стягнення зі страхової компанії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» відшкодування моральної в сумі 2512,70 грн. позивачеві суд зазначає наступне.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно з ст. 3 Закону №1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/180065/15-ц сформульовано правовий висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди ( пункт 35 цієї постанови).

Відповідно до ст. 26-1 Закону Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю

З урахуванням наведеного та розрахунку наданого представником позивача, моральна шкода відповідно до обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між ОСОБА_3 , та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» становить 2512,70 грн.

У зв?язку з наведеним, позовні вимоги ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» слід задоволити та стягнути грошові кошти в сумі 2512,70 грн.

Слід зазначити, що доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Євроінс Україна», про те, що потерпілі повинні були звернутися до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, суд не приймає до уваги, з наступних підстав.

Положеннями ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Суд звертає увагу, що визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого чи іншої особи.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди, вказане також узгоджується зі ст.15, ст.16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування. Перша з них передбачена ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого чи іншої особи на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст.128 КПК України.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 (справа №465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого чи іншої особи до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» не є обов`язковим, оскільки саме за особою права якої були порушені залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду.

Щодо відшкодування витрат, понесених потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., слід зазначити наступне.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно змісту із п. 3 ч. 1ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат належать до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У відповідності до п. 1 ч. 1ст. 118 КПК України до процесуальних витрат, в тому числі, належать витрати на правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

За змістом ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 1ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно з п.4, 6, 9 ч.1ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Закон від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Закон від 05 липня 2012 року № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілими, цивільним позивачами та адвокатом ОСОБА_7 , було укладено договір №11/06/24 про надання останнім правничої допомоги. Упродовж судового розгляду цей адвокат здійснював представництво його інтересів. Адвокат, як представник потерпілого та цивільного позивача підготував позовну заяву, які були подані до суду про відшкодування шкоди, в тому числі процесуальних витрат на правничу допомогу.

Розмір наданих послуг за цим договором встановлений у сумі 15000 грн, які були сплачені потерпілою.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. (Постанова Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20)

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Враховуючи особливості розгляду справи, її значення для учасників, враховуючи майновий стан обвинуваченого, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру, співмірності та складністю справи про вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, визначених договором є співмірним визначених складністю справи, а тому слід стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_6 , як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , витрати про надання правової допомоги у розмірі 15 000 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 ..

Долю речових доказів, доказів-документів, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувавати.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один рік).

У відповідності до ст. 75КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 17038,80 (сімнадцять тисяч тридцять вісім гривень 80 копійок) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, на користь ОСОБА_6 , як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 50254,03 (п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят чотири грн.) грн. 03 коп..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, на користь ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 моральну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять грн.) грн. 70 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в сумі - 95247 (дев`яносто п`ять тисяч двісті сорок сім грн.) 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , моральну шкоду завдану внаслідок ДТП, з яких компенсація моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 становить 120000 (сто двадцять тисяч) грн., компенсація моральної шкоди потерпілої ОСОБА_9 становить 120000 (сто двадцять тисяч) грн., компенсація моральної шкоди потерпілої ОСОБА_6 становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., що в загальному становить 270000 (двісті сімдесят тисяч) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , 15 000 (п`ятнадцять тисяч грн.) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу;

В задоволенні решти позову в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 як законного представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_6 відмовити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді 18 січня 2024 року по кримінальному провадженні №0000050 від 11.01.2024 на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI», н.з. НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_12 , жительці АДРЕСА_2 та автобус марки «Mercedes-Benz 0303», р.н. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_13 , жителю АДРЕСА_3 .

Речові докази:

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI», н.з. НОМЕР_4 », який переданий на зберігання ОСОБА_3 залишити у його користуванні;

- транспортний засіб автобус марки «Mercedes-Benz 0303», р.н. НОМЕР_2 , який поміщений на зберігання на автомобільну стоянку, що за адресою: вул. Новаківського, 9а, м. Стрий, Львівської області - повернути у власність ОСОБА_13 ;

- медичну документацію: виписку епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №345 на 1 арк., виписка із медичної карти стаціонарного хворого №327 на 1 арк., документація медичного огляду ОСОБА_9 , на 2 арк., три рентген знімки, які передані на зберігання ОСОБА_6 , - залишити у її власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку за винятком з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1