Справа № 171/2567/25
провадження 1-кп/216/666/25
ВИРОК

іменем України

21 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників кримінального провадження, в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 12.06.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хані, Ольокмінського району, республіки Саха (Якутія), рф, громадянин України, маючий вишу освіту, неодружений, маючий на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий на ДТЕК «Криворізька ТЕС» машиністом- обхідником по котельному устаткуванню, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1, ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 , на початку квітня 2025 року (точної дати встановити не виявилося можливим) перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на незаконний посів та незаконне вирощування конопель за місцем свого фактичного проживання, на території подвір`я вищевказаного домоволодіння.

Далі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, направлений на незаконний посів та незаконне вирощування конопель, в період часу приблизно із початку квітня 2025 року (точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим) до 26 червня 2025 року, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 4, 6, 7, 12, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а також відповідно до таблиці № 2 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року та списку № 1 - наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на території подвір`я за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , умисно посіяв, шляхом незаконного внесення у відкритий ґрунт насіння конопель, після чого в подальшому виконував дії, спрямовані на незаконне вирощування рослин роду конопель, які виразились в тому, що ОСОБА_3 систематично доглядав за рослинами конопель, особисто обробляв їх шляхом внесення добрив, прополювання та поливу із метою доведення рослин до стадії дозрівання, для подальшого особистого вживання, без мети збуту.

26 червня 2025 року, в період часу з 07 години 40 хвилин до 09 години 12 хвилин, співробітниками відділення поліції № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході проведення санкціонованого ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2025 № 171/23 73/25 обшуку домоволодіння та прилеглої території за місцем мешкання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено рослини конопель у кількості 33 штук.

Згідно висновку експерта 27.06.2025 №СЕ-19/104-25/25771-НЗПРАП представлені на експертизу 33 (тридцять три) рослини, які вилучені 26.06.2025 є рослинами роду Конопля (Canabis).

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України - незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 , на початку червня 2025 року (точної дати встановити не виявилось можливим), перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, без мети збуту, зірвав фрагменти рослин коноплі, котрі останній вирощував за місцем свого фактичного проживання, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс.

Далі, ОСОБА_3 на початку червня 2025 року (точної дати встановити не виявилось можливим), продовжуючи свої дії направлені на зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 4, 6, 7, 12, 15 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15 лютого 1995 року, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а також відповідно до таблиці № 2 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року та списку № 1 - наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в господарчому приміщення за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , висушив вказані фрагменти рослин роду коноплі, після чого зберігав в приміщенні господарчої будівлі за вищевказаною адресою для власного вживання, без мети збуту.

26 червня 2025 року, в період часу з 07 години 40 хвилин до 09 години 12 хвилин, співробітниками відділення поліції № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в ході проведення санкціонованого ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2025 № 171/2373/25 обшуку домоволодіння та прилеглої території за місцем мешкання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено висушені рослини зеленого кольору зі специфічним запахом, які згідно висновку експертів від 27.06.2025 МСТИ9/104-25/25770-1ІЗПРЛП - надана на експертизу речовини рослинного походження, зеленого кольору, загальною масою 675,015 г, вилучена 26.06.2025, складається з речовини рослинного походження, зеленого кольору, яка представлена верхівковими частинами з листям, масою 455,033 г, яка є канабісом, що відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено та речовини рослинного походження, зеленого кольору, що представлена стеблами з корінням, масою 220,012 г, яка до наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів не відносяться. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 220,949 г та від 27.06.2025 МСЕ-19/104-25/25769-НЗПРАП - надана на експертизу речовина рослинного походження, зеленого кольору масою 47,514 г, вилучена 26.06.2025 - є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 39,199 г.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Підстави розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК).

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Оскільки вказана заява підписана також захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченого від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для розгляду обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК не здійснювалось.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Обвинувачений не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вишу освіту, працює в ДТЕК «Криворізька ТЕС» машиністом - обхідником по котельному устаткуванню, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК, судом не встановлено.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітнього сина, позитивно характеризується за місцем проживання та приходить до висновку, що покарання за ч. 1 ст. 310 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначення остаточного покарання у вигляді 2 років обмеження волі буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд зазначає, що з огляду на те, що ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітнього сина, це унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу, оскільки таке покарання негативно позначиться на інтересах дитини в частині її фінансового забезпечення з огляду на невеликий дохід обвинуваченого, а також суд вважає недоцільним призначення покарання у вигляді пробаційного нагляду або виправних робіт, оскільки такий вид покарання буде недостатній для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від його дій не настало, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось.

Ураховуючи наведене, а також засади змагальності та дистозитивності кримінального провадження (ст. 22, 26 КПК), суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз за напрямком досліджень наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-25/25770-НЗПРАП від 27.06.2025, №СЕ-19/104-25/25769-НЗПРАП від 27.06.2025, №СЕ-19/104-25/25771-НЗПРАП від 27.06.2025 загальна сумма яких становить 8914 грн. 00 коп. суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст. 2, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 395 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 310, ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 310КК України 2 (два) роки обмеження волі;

за ч.1 ст. 309 КК України 1 (рік) роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки :

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз за напрямком досліджень наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-25/25770-НЗПРАП від 27.06.2025, №СЕ-19/104-25/25769-НЗПРАП від 27.06.2025, №СЕ-19/104-25/25771-НЗПРАП від 27.06.2025 загальна сумма яких становить 8914 грн. 00 коп. Код бюджетної класифікації: 24060300.

Речові докази - 33 куща рослинного походження зеленого кольору із кореневою системою, котрі запаковано до мішку та скріплені біркою до висновка експерта 27.06.2025 № СЕ-19/104-25/25771-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0000026 від 12.06.2025 які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області та суху речовину зеленого кольору, котру запаковано до мішку та опечатано біркою до висновку експерта від 27.06.2025 №СЕ-19/104- 25/25769-НЗПРАП у кримінальному провадженні № 0000030 від 26.06.2025 яка перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому та захиснику направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_5