Справа № 589/5247/25
Провадження № 1-кп/589/909/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 рокум. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шостка кримінальне провадження №1-кп/589/909/25 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2022 ОСОБА_4 у встановленому законодавством порядку набув право керування транспортними засобами категорії «В», «С», посвідчення водія НОМЕР_1 .

20.01.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 НГУ (по особовому складу) № 6 о/с від 20.01.2024 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія автомобільного відділення 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Східного ОТО НГУ.

28 березня 2024 близько 22 год 50 хв солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Робочій в напрямку перехрестя з вул. Онупрієнко в м. Шостка, Сумської області, проявив злочинну недбалість, діючи всупереч вимогам п.п. 2.9.а, 12.3, 12.4, 12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не переконавшись в безпечності руху та що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем «FORD C-Max» державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу виїжджав на перехрестя з другорядної дороги вул. Онупрієнка на головну дорогу вулиці Робочої в м. Шостка.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи від 26.05.2025 за № 335 у ОСОБА_5 при обстеженні в КНП «Шосткинська центральна районна лікарня» ШМР 28.03.2024 р. виявлено тілесне ушкодження: закритий перелом правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків. Виявлене тілесне ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров`я та за цими ознаками відноситься до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до зібраних у кримінальному провадженні доказів та висновку судової інженернотранспортної експертизи від 02.09.2025 № 1027 у даній дорожній ситуації ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_3 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п. 2.9.а. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди; п. 12.4. населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50км/год; п. 12.9.б Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначених в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Допущені ОСОБА_4 порушення вимог пункту п. 12.3, 12.4, 12.9.б, Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Вчинення кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , допитаного в судовому засіданні у якості обвинуваченого, який свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення визнав повністю,та показав, що28 березня 2024 у вечірній час (точного періоду вказати не зміг) почав наодинці вживати алкогольні напої. Таке бажання пояснив збігом негативних життєвих обставин, а саме конфліктом з дівчиною, з якою не склались стосунки, непорозуміння з колегами по службі та матір`ю. Конкретних причин, які послугували передумовами для виникнення зазначених вище конфліктів обвинувачений не повідомив.

У подальшому, у ОСОБА_4 , з його слів, виник намір покінчити життя самогубством. Після чого, близько 22 год 50 хв він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розпочав керування автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номер НОМЕР_3 , який перебував у його користуванні, та переслідуючи намір покінчити з життя, натиснув до максимальної межі педаль газу, здійснивши розгін автомобіля та попрямував, не орієнтуючись з його слів на місцевості, у невизначеному напрямку по вул. Робочій у м. Шостка. Однак на перехресті з вул. Онупрієнко в м. Шостка Сумської області, допустив зіткнення з автомобілем «FORD C-Max» державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , який в свою чергу виїжджав на перехрестя з другорядної дороги вул. Онупрієнка на головну дорогу вулиці Робочої в м. Шостка.

Обвинувачений пояснив, що не мав наміру завдати шкоди ішим транспортним засобам чи особам, проте на момент коли автомобіль «FORD C-Max» з`явився у його полі зору не встиг вчасно зреагувати та зупинити транспортний засіб через значну швидкість, а також зважаючи на стан алкогольного сп`яніння, що також вплинуло на своєчасність реакції на ситуацію що виникла.

У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати та надати йому можливість виправитися.

У той же час, обвинувачений зазначив, що цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 визнає в повному обсязі. Також зазначив, що намагатиметься якнайшвидше відшкодувати завдані збитки.

При цьому, судом встановлено, що з загальної суми збитків, завданих кримінальним правопорушенням, які зазначено потерпілим у цивільному позові у загальній сумі 200 000 грн., обвинуваченим на момент закінчення судового розгляду відшкодовано лише 10 000 грн., що становить лише п`ять відсотків від завданої шкоди.

Разом з тим, вказані кошти обвинуваченим відшкодовано вже після початку судового розгляду. Судом не може бути не враховано той факт, що під час досудового розслідування, яке тривало більше ніж півтора роки, а саме у період з 29.03.2024 по 29.10.2025 жодних заходів, спрямованих на добровільне відшкодування шкоди потерпілому, ОСОБА_4 не вживалося.

Вказане свідчить про те, що відшкодування шкоди мало дріб`язковий та епізодичний характер, обставин, які б вказували на добровільність та систематичність таких дій під час судового розгляду не встановлено.

Поряд з цим, учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого, та наявності речових доказів, судових витрат.

Суд приймає до уваги показання ОСОБА_4 про обставини вчинення ним кримінального правопорушення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Суд приймає до уваги рекомендації Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також, суд визначає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , і інші обставини, не зазначені в частині першій ст. 66 КК України, а саме: після повномасштабного вторгнення російської федерації добровільно пішов до лав Національної гвардії України, де проходить військову службу з 13.07.2024 по теперішній час, захищаючи Україну.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, вчинив нетяжкий злочин, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Однак суд особливу увагу звертає на те, що згідно з Конституцією України саме людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.Обвинувачений знехтував суспільними відносинами у сфері безпеки дорожнього руху, намагаючись покінчити життя самогубством не врахував інтереси інших громадян, які могли бути учасниками дорожнього руху, вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому, факт добровільності відшкодування обвинуваченим завданих збитків до вирішення питання по суті щодо заявленого цивільного позову викликає сумнів виходячи з наступного. Під час досудового розслідування, яке тривало більше ніж півтора роки, а саме у період з 29.03.2024 по 29.10.2025 жодних заходів, спрямованих на добровільне відшкодування шкоди потерпілому, ОСОБА_4 не вживалося. Останнім відшкодовано лише 10 000 грн. з загальної суми шкоди, вказаної потерпілим у цивільному позові, - з 200 000 грн. Й навіть цю незначну частку від загальної суми збитків відшкодовано ОСОБА_4 після початку судового розгляду, усвідомлюючи обтяжливість покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 2861 КК України.

Вказана поведінка обвинуваченого суперечить його доводам щодо намагання якнайшвидше відшкодувати завдані збитки, особливо з урахуванням того, що він є військовослужбовцем війскової частини 3022 на контрактній основі та упродовж усього періоду досудового розслідування та судового розгляду щомісячно одержував грошове забезпечення, яке дозволяло систематично відшкодовувати потерпілому завдані збитки.

Також, суд враховує, що обвинувачений в період з 13.07.2024 по теперішній час добровільно проходить військову службу у Національній гвардії України. Вказане підтверджує наявність громадянської позиції, яка направлена на захист України від ворога.У той же час, суд не може залишити поза увагою той факт, що за місцем служби ОСОБА_4 характеризується негативно, не відповідає займаній посаді, потребує всебічного контролю з боку командирів, має схильність до зловживання спиртних напоїв. При цьому у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не є можливим без ізоляції від суспільства, а тому суд не вбачає підстав для застосування до нього ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, співмірності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, повністю встановивши дані про особу винного та характер вчинених дій, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення воліз позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Бакланов проти Росії від 09 червня 2005 року; Фрізен проти Росії від 24 березня 2005 року; Ісмайлова проти Росії від 29 листопада 2007 року) та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого на загальну суму 200 000 грн.

Потерпілий позов обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено належний йому транспортний засіб «FORD C-Max» державний номер НОМЕР_4 та саме в таку суму оцінює вартість відновлювальних робіт.

У судовому засіданні потерпілий за викладених підстав позов підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказаний позов визнав в повному обсязі, при цьому повідомив, що на даний час вже частково відшкодував грошові кошти в сумі 10 000 грн, що і було підтверджено потерпілим у судовому засіданні.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення грошових коштів в сумі 200 000 грн підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням кримінального правопорушення) та заподіяною матеріальної шкоди мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому вимоги про стягнення шкоди є законними.

Таким чином збитки, спричинені кримінальними правопорушеннями, в силу закону повинні відшкодовуватись саме ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані докази в підтвердження позовних вимог, докази обвинуваченого ОСОБА_4 щодо часткового відшкодування в сумі 10 000 грн, приходить до висновку, що позов потерпілого необхідно задовільнити частково, а саме в сумі 190 000 грн.

Питання щодо арештованого майна у кримінальному провадженні вирішити згідно з ч.4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у зв`язку із проведенням ряду судових експертиз у даному кримінальному провадженні на загальну суму 60 340,16 грн. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 66 КК України, ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями, задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 збитки в сумі 190 000 грн, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини обвинуваченого.

Залишити під арештом майно автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , який накладено ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02.04.2024, для забезпечення цивільного позову.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та перебуває у користуванні в обвинуваченого ОСОБА_4 , залишити зберігати у останнього для забезпечення цивільного позову;

-автомобіль марки «FORD C-Max» державний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_5 та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутим належному власнику.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні на загальну суму 60 340,16 грн.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1