Справа № 183/2770/25
№ 1-кп/183/1608/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000330 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, розлученого, не є особою з інвалідністю, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

30 жовтня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив повз домоволодіння АДРЕСА_1 , в цей час з вищевказаного домоволодіння вийшов раніше йому знайомий ОСОБА_3 , який почав словесно чіплятися до неповнолітнього ОСОБА_6 , намагаючись спровокувати словесний конфлікт. Під час розмови з неповнолітнім ОСОБА_6 у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 , 30 жовтня 2024 року приблизно о 18 годині 01 хвилин, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи свою фізичну перевагу над неповнолітнім, наблизився до неповнолітнього ОСОБА_6 , та наніс йому один удар кулаком правої руки у ліву частину голови. Від нанесеного удару неповнолітній ОСОБА_6 впав на землю спиною до низу. Після чого, коли неповнолітній ОСОБА_6 намагався підвестися з землі, ОСОБА_3 , доводячи свій прямий умисел до кінця, наніс неповнолітньому ОСОБА_6 ще один удар кулаком правої руки по голові зверху. Після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок умисних противоправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілому неповнолітньому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, садна на голові, у лівій лобній області, синця навколо лівого ока, крововиливу у склеру лівого ока, які за своїм клінічним перебігом, відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки загоєння даної рани відбувається у термін понад 6-ть діб, але не більше ніж 21-а доба.

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_3 , що виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився надавати суду показання.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі наступних доказів досліджених в судовому засіданні:

- показань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , допитаного в судовому засіданні в присутності законного представника, про те, що 30.10.2024 року приблизно о 19:00 годині він ОСОБА_6 йшов з додаткового заняття додому та зайшов до своєї дівчини ОСОБА_7 , з якою разом пішли по АДРЕСА_1 , де підійшовши до двору, в якому проживає ОСОБА_3 , зустріли останнього на дорозі, з яким відбувся діалог. Обвинувачений ОСОБА_3 говорив, що хтось його «дістає», кидає у вікна каміння та, якщо не знайде винуватого, буде відповідати за все він ОСОБА_6 , на що останній заперечив щодо таких звинувачень, так як він ні в чому не винен. Після цьго ОСОБА_3 вдарив його - ОСОБА_6 , рукою з боку в ліву скроню, від удару він ОСОБА_6 впав на землю та казав, що нічого не робив, однак ОСОБА_3 наніс ще один удар зверху вниз. Дівчина ОСОБА_7 розгубилася та почала плакати. Поруч проходили хлопці, які побачивши все, хотіли йому ОСОБА_6 допомогти піднятися з землі, однак ОСОБА_3 витягнув з кишені предмет, схожий на розкладний ніж, та почав ним махати, щоб ніхто не підійшов на допомогу та вимагав, щоб ніхто не кидав каміння і не ходив по вулиці. Після цього взяв його ОСОБА_6 за куртку, підняв і штовхнув до хлопців. Після цієї події, обвинуваченого ОСОБА_3 не бачив та з ним не спілкувався. Вибачень чи будь-яких контактів щодо примирення не було, тому він ОСОБА_6 вважає, що покарання повинно бути суворим.

- показань неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , допитаної в судовому засіданні в присутності законного представника про те, що вона разом з хлопцем ОСОБА_6 увечері 30.10.2024 року йшли до нього додому, по дорозі по вул. Ємельяненка м. Самарзустріли обвинуваченого ОСОБА_3 , який почав розмовляти з ними в грубій формі, казати погані слова, звинувачувати, що ті ходять та кидають каміння у вікна, на що отримав відповідь, що вони ОСОБА_7 та ОСОБА_6 цього не робили. Після цього ОСОБА_3 вдарив правою рукою у скроню ОСОБА_6 , який впав на землю. Потім наніс ще удар. Потім щось кричав, підняв ОСОБА_6 і сказав йти з відти. Вона з ОСОБА_6 пішли до знайомих додому, де викликали швидку, тому що в ОСОБА_6 була кров на голові, око не відкривалося. Після цього вона - ОСОБА_7 пішла додому.

- показань неповнолітнього свідка ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні в присутності законного представника про те, що 30.10.2024 року приблизно о 18:00 годині він гуляв з компанією хлопців, а саме з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , і зустрів ОСОБА_6 з його дівчиною ОСОБА_7 , йшли по вул. Ємельяненка м. Самар.Йому ОСОБА_8 зателефонували і він відійшов, щоб порозмовляти. Коли повернувся, то побачив як ОСОБА_3 заходив у двір, а ОСОБА_6 взяли під руки, так як останньому було погано і пересуватися самостійно йому було важко. У ОСОБА_6 почалася блювота та було пошкоджене око. Потім привели ОСОБА_6 додому до нього - ОСОБА_8 та викликали поліцію і швидку.

- показань свідка ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні в присутності законного представника, про те, що 30.10.2024 року приблизно о 18:00 годині він гуляв з компанією, а саме з ОСОБА_8 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та його дівчиною ОСОБА_7 по вул. Ємельяненка м. Самар.ОСОБА_6 з ОСОБА_7 йшли попереду, він - ОСОБА_12 йшов позаду та розмовляв, почув крики підбіг і побачив, що ОСОБА_3 агресивно поводиться, кричить. З розмови хлопців він ОСОБА_12 зрозумів, що ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 , який був на землі. Всі стояли і не розуміли що робити, оскільки боялися підійти ближче через поведінку ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_3 відійшов, хлопці підійшли до ОСОБА_6 , підняли його та повели додому до ОСОБА_13 ОСОБА_6 було червоне око, йому було погано, була блювота. Потім приїхала швидка та забрала ОСОБА_6 . Після цього приїхала поліція та розпитала про подію, яка відбулася;

- копією виписки з медичної карти стаціонарного хворого №21948, згідно якої хворий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні неврології та психічного здоров`я КП «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР з 30.10.2024 по 08.11.2024 із заключним діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови зліва. Супутні діагнози: забій очного яблука та тканин очної ямки лівого ока, субкон`юктивальні крововиливи;

- висновком експерта №530/74 від 19.12.2024, в якому зазначено, що при експертизі потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді: струсу головного мозку, садна на голові, у лівій лобній області, синці навколо лівого ока, крововиливу в склеру лівого ока, що за своїм клінічним перебігом відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки загоєння даної рани відбувається у термін понад 6-ть діб але не більше ніж 21-а доба (Згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.), виникли від дії тупих твердих предметів і по давності утворення можуть відповідати даті пригоди, вказаній у постанові (30.10.2024р), що підтверджується даними медичних документів. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вважати, що потерпілому було заподіяно, не менше ніж дві травматичні дії. Усі виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2025 з додатком у вигляді ДВД диску, згідно якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 знаходячись в приміщенні зеленої кімнати, яка розташована на першому поверсі адміністративної будівлі Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області в присутності спеціаліста психолога ОСОБА_14 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 його матері ОСОБА_15 , вказав, що 30.10.2024 року о 18:00 годині він ОСОБА_6 знаходився на вул. І. Ємельяненка в м. Самар Дніпропетровської області, де до нього підійшов сусід ОСОБА_16 , та наніс йому ОСОБА_6 один удар у ліву частину голови, а саме у ліву скроню кулаком правої руки. Від нанесеного удару він ОСОБА_6 впав на землю спиною до низу. Коли піднявся та сидів на землі, в цей час сусід ОСОБА_16 знову наніс йому ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки по голові зверху. Всі удари потерпілий неповнолітній ОСОБА_6 вказав на манекені та внятно розповів обставини. Від нанесеного першого удару у потерпілого почала крутитися голова, а другий удар трохи закрив рукою, однак був забій на голові. Після цього слідчий експеримент було завершено;

- висновком експерта №31Е від 07.02.2025, в якому зазначено, що на підставі додаткової судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховуючи дані матеріалів досудового розслідування, дані медичних документів, а також у відповідності з поставленими перед судово-медичною експертизою питаннями, експерт прийшов до наступних висновків: механізм виникнення виявлених у потерпілого неповнолітнього ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не суперечить механізму на який він вказує, при проведенні слідчого експерименту, який проводився 24.01.2025 року за його участю.

Всі вище перелічені докази, суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Позицію сторони захисту, зокрема захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , який просив суд виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що пред`явлене обвинувачення не підтверджене належними та допустимими доказами, а тому вина ОСОБА_3 не доведена у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, оскільки у самому обвинувальному акті не наведено посилання на висновок судово-медичної експертизи, яка б визначила ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, не зазначено номер експертизи, дату її проведення, а також висновок експерта, щодо того, чи є заподіяні тілесні ушкодження легкими, середньої тяжкості чи тяжкими суд відхиляє, виходячи з такого.

Посилання у обвинувальному акті на висновок експерта, відповідно до вимог ст..291 КПК України, не вимагається, отже не може бути підставою для визнання ОСОБА_3 невинуватим.

Разом із тим, з огляду на положення ч. 2 ст. 242 КПК України, висновок судово-медичної експертизи є обов`язковим засобом доказування характеру і ступеня тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень.

Аргументи захисника спростовуються дослідженими в судовому засіданні висновками експерта №530/74 від 19.12.2024 та №31Е від 07.02.2025, згідно яких на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_6 було встановлено, що останній отримав тілесні ушкодження , які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, оскільки загоєння даної рани відбувається у термін понад 6-ть діб але не більше ніж 21-а доба, механізм виникнення яких не суперечить механізму, на який він вказує при проведенні слідчого експерименту, який проводився 24.01.2025 року.

Посилання на ступінь тяжкості тілесного ушкодження, завданого потерпілому ОСОБА_6 наявний у обвинувальному акті, тому суд відхиляє аргументи захисника щодо не конкретизованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 94 КПК суд ґрунтує своє переконання на дослідженні всіх обставин кримінального провадження і оцінює не лише окремі докази, жоден з яких не має наперед встановленої сили, але й їх сукупність у взаємозв`язку з точки зору достатності. Це положення передбачає, що обставини, які утворюють елементи складу злочину, можуть встановлюватися на основі сукупності непрямих доказів, якщо логічний аналіз їх взаємозв`язку підтверджує відповідні обставини. Доказування часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність винуватості особи поза розумним сумнівом.

Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 25.03.2025 року (справа № 127/2822/18 провадження № 51-2129км23).

Тому показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 суд приймає, як непрямі докази винуватості ОСОБА_3 , оскільки хоча останні безпосередніми очевидцями вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим відносно ОСОБА_6 не були, однак вказали на характер дій обвинуваченого, обстановку, в якій він діяв, описали його посткримінальну поведінку, а тому показання даних свідків повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 .

Згідно ч.2 ст.96 КПК України, для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Стороною захисту на спростування показань даних свідків та потерпілого не було надано жодного доказу, який би спростовував або ставив під сумнів показання останніх.

Більше того, стороні захисту надавалася можливість довести свою позицію шляхом поставлення даним свідкам запитань щодо обставин, які мають значення для оцінки достовірності показань свідків.

У своїй Постанові Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 750/11509/18 від 01.04.2020 року зазначив, що «законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постановах від 21.03.2024 (справа № 303/5635/21, провадження № 51-5169 км 23), від 31.01.2023 (справа № 688/2017/15-к,провадження № 51-2573км21), від 03.05.2023 (справа № 443/2309/13-к, провадження № 51-1319км23), де, окрім іншого, зазначив про обов`язок суду проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні всі доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення.

Під час судового розгляду обвинуваченим та його захисником не було висунуто жодної версії подій, окрім як повного невизнання вини у пред`явленому обвинуваченні. Однак, все ж версія події, яку надало обвинувачення, підтверджена усією сукупністю доказів, не була спростована фактами та доказами зі сторони захисту, а відтак, є єдиною і при цьому підтвердженою версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді.

Отже, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбаченою ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує те, що обвинувачений на обліку у лікаря психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок відносно неповнолітньої особи, бере до уваги думку неповнолітнього потерпілого та його законного представника, які зазначили, що останній перед потерпілим не вибачився, а тому заслуговує на суворе покарання, також суд враховує, що ОСОБА_3 суспільно корисною працею не займається, має ряд захворювань у сфері гастроентерології.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначати ОСОБА_3 покарання у виді штрафу чи виправних робіт, громадських робіт, оскільки, з урахуванням майнового стану, стану здоров`я, відсутності у останнього місця роботи, де він був би працевлаштований, дані види покарання є неефективним та ускладненими для виконання, а обмеження волі - занадто суворе. Тому, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з дня постановки ОСОБА_3 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному проваджені не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1