ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2039/24
УХВАЛА

"24" грудня 2025 р. селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області колегією суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , учасників судового провадження прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001197 від 01.10.2024 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001197 від 01.10.2024 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

До обвинуваченої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

22.12.2025 прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої без визначення застави, оскільки ризики, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а також обставини, які слугували підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування на даний час не відпали та продовжують існувати. Також відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років або довічне позбавленням волі з конфіскацією майна.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечуючи проти клопотання прокурора просить врахувати стан здоров`я обвинуваченої і застосувати до неї цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів контролю.

Обвинувачена ОСОБА_6 , заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора підтримала позицію захисника.

Вислухавши учасників судового провадження вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Суд зазначає, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, згідно ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, стосовно ОСОБА_6 складено обвинувальний акт, який перебуває на розгляді суду.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

До обвинуваченої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 19.11.2025 продовжено до 17.01.2026, без визначення розміру застави.

За клопотанням сторони захисту ухвалою суду від 11.12.2024 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу. 23.05.2025 до суду надійшов висновок експерта.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Щодо наявності ризику можливого переховування обвинуваченої від суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом враховується реальне існування цього ризику. Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, суд приймає до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 може змінити місце фактичного проживання, виїхати за межі території України, у тому числі на тимчасово окуповану територію України, і маючи контакти з особами з числа громадян російської федерації переховуватися від суду.

Таким чином на даний час продовжує існувати ризик переховування обвинуваченої від суду.

Оскільки, будь-які речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення вже перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування і суду, тому колегія судів приходить до переконання про безпідставність твердження прокурора щодо існування ризику знищення, схову або спотворення таких речей чи документів.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У разі незастосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання може повідомити інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб про кримінальне переслідування щодо неї, чим зашкодить встановленню вказаних осіб, що у свою чергу призведе до уникнення ними кримінальної відповідальності.

Так само продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити скоєння кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), в якому ОСОБА_6 обвинувачується. Враховуючи пред`явлене обвинувачення, зокрема, спосіб вчинення злочину, а також, те, що на теперішній час збройні сили російської федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що вона знаходячись на свободі, маючи в постійному користуванні мобільний термінал систем зв`язку та іншу комп`ютерну техніку, а також вільний доступ до глобальної мережі Інтернет, може продовжити надавати допомогу у веденні агресивної війни проти України, шляхом надання представникам збройних сил та спецслужб російської федерації інформації щодо розташування підрозділів, військової техніки та об`єктів критичної та військової інфраструктури Збройних сил України, що, у свою чергу, може призвести до тяжких наслідків та заподіяти шкоду обороноздатності Держави.

До того ж, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд поряд з цим також враховує особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я. Вказане свідчить про наявність фізичних та психологічних можливостей для реалізації спроб ухилення від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків та фактично унеможливлює здійснення за нею контролю у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту.

Як встановлено судом, обвинувачена, не заміжня, у нарколога та психіатра на обліку не перебуває. Доказів, які свідчать про те що стан здоров`я обвинуваченої перешкоджає застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою суду не надано.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому клопотання прокурора необхідно задовольнити, та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт про який просить сторона захисту, зазначені у ст. 176 КПК, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Доказів можливого застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи встановлені підстави та обставини кримінального провадження суд не визначає заставу у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 176-178, 183, 331, 350, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) календарних днів до 21 лютого 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3