Номер провадження 11-кп/816/319/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду Сумської області від 17.12.2024, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої проживаючою в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останнього разу

- 11.10.2023 Волинським апеляційним судом за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 т. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 в якій він просив вирок Ковпаківського районного суду Сумської області від 17.12.2024, скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким прокурор просив вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі.

За сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Рівненського міського суду від 15.08.2022, більш суворим, прокурор просив остаточно призначити ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі та зарахувати відбуте нею покарання за цим вироком.

Строк відбування покарання прокурор просив рахувати ОСОБА_8 з моменту звернення вироку до виконання.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді 2 роки 10 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, за які ОСОБА_11 засуджується цим вироком та засуджена вироком Волинського апеляційного суду від 11.10.2023 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з часу набрання вироком законної сили.

У строк покарання ОСОБА_8 зараховано відбуте нею покарання за вироками: Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2021, Рівненського міського суду Рівненської області від 15.08.2022, Волинського апеляційного суду від 11.10.2023.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 5720,75 грн процесуальних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілих матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі:

- ОСОБА_9 144 540 грн.;

- ОСОБА_12 - 55794 грн.;

- ОСОБА_13 51383 грн.;

- ОСОБА_14 - 11000 грн.;

- ОСОБА_15 103438 грн.;

- ОСОБА_16 - 67644 грн.

Звернуто в дохід держави заставу за ОСОБА_8 у розмірі 43 940 грн. внесену 11.08.2020 ОСОБА_17 , відповідно до ухвали слідчого судді Ковпаківського райсуду в м. Суми від 28.07.2020.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначав, що фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 він під сумнів не ставить.

Водночас звертав увагу на те, що інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинила в період з 24.05.2020 по 22.07.2020, тобто, до ухвалення стосовно неї вироків 24.05.2021 Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області, 15.08.2022 Рівненським міським судом, 12.04.2023 Сихівським районним судом м. Львів, 11.10.2023 Волинським апеляційним судом, 16.05.2024 Луцьким міськрайонним судом Волинської області і за таких обставин на неї поширюються вимоги ч. 4 ст. 70 КК України щодо кожного вироку.

Разом з тим, у вироку Рівненського міського суду від 15.08.2022 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України вже було враховане покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 24.05.2021. Зазначене покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі 07.10.2022 відбуте у повному обсязі.

Також у вироку Волинського апеляційного суду від 11.10.2023 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України враховано покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком від 12.04.2023 Сихівського районного суду і зараховано строк відбування нею покарання з 18.11.2022 по 11.10.2023.

Окрім цього 16.05.2024 стосовно ОСОБА_8 ухвалено вирок Луцьким міськрайонним судом Волинської області, згідно з яким вона засуджена за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене їй за вироком Волинського апеляційного суду від 11.10.2023 і остаточно до відбування визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати за цим вироком з моменту набрання законної сили. В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні дані про перегляд зазначеного вироку в апеляційному порядку, який було призначено на 09.01.2025, а тому він не може бути врахованим при призначенні їй покарання.

За таких обставин, прокурор вважав, що з оскаржуваного вироку підлягає виключенню вказівка про застосування до обвинуваченої положень ст. 70 ч. 4 КК України до вироку Волинського апеляційного суду від 11.10.2023, оскільки він вже врахований у вироку Луцького міськрайонного суду від 16.05.2024, а повторне врахування є неприпустимим. У цій справі зазначена норма закону поширюється тільки на вирок Рівненського міськрайонного суду від 15.08.2022, який судом першої інстанції не враховано при призначенні обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів.

Також в оскаржуваному вироку суд першої інстанції безпідставно зазначив про зарахування покарання відбутого ОСОБА_8 за вироками Старокостянтинівського райсуду Хмельницької області від 24.05.2021, Рівненського міського суду від 15.08.2022 та Волинського апеляційного суду від 11.10.2023, оскільки вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосував тільки до одного вироку - Волинського апеляційного суду.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 24.05.2020 близько 18.30 год невстановлені під час слідства особи зателефонували ОСОБА_14 та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за сина потерпілої, повідомили інформацію, що її сина збив автомобіль, внаслідок чого у нього зламаний хребет та на лікування необхідні грошові кошти. Також, потерпілій повідомили,що в м. Суми є товариш, який може передати гроші. Потерпіла ОСОБА_14 була введена в оману та вважала, що розмовляє но телефону з сином. Невстановлена особа в ході телефонної розмови з потерпілою впевнившись, що у ОСОБА_14 за місцем проживання наявні гроші, які потерпіла, будучи введена в оману, готова передати для сина на лікування, повідомила, що за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_2 приїде дівчина та отримає гроші кошти, які в подальшому передасть на лікування сина.

24.05.2020 невстановлена під час досудового слідства особа, зателефонувала ОСОБА_11 , повідомивши, що потерпіла ОСОБА_14 вже введена в оману та їй потрібно приїхати за адресою АДРЕСА_2 , та отримати від потерпілої гроші.

Виконуючи вказівку невстановленої особи ОСОБА_11 24.05.2020 близько 19.00 год. прибула за адресою АДРЕСА_3 та зайшла до квартири кв. АДРЕСА_4 , де проживала ОСОБА_14 . Під час перебування ОСОБА_11 в квартирі, потерпілій знову зателефонувала не встановлена під час досудового розслідування особа, яка назвалася її сином та підтвердила необхідність передачі грошових коштів на лікування. Після цього ОСОБА_11 , знаходячись у вказаній квартирі, видаючи себе за дружину товариша сина, для передачі грошових коштів постраждалому, діючи шляхом обману, отримала від ОСОБА_14 гроші в сумі 11000 грн. та покинула житло потерпілої, привласнивши викрадені гроші.

25.05.2020 близько 19.50 год невстановлені під час слідства особи зателефонували ОСОБА_15 1930 року народження та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за онука потерпілої, повідомили інформацію, що онука збив автомобіль, внаслідок чого у нього зламаний хребет та на лікування необхідні гроші. Після того, як потерпіла ОСОБА_15 була введена в оману та вважала, що розмовляє по телефону з онуком, в телефонну розмову втрутилася інша особа, яка повідомляючи неправдиві відомості, тобто видаючи себе за працівника медичного закладу, повідомила потерпілій, що дійсно, її онук перебуває в тяжкому стані зі зламаним хребтом та йому негайно потрібно робити операцію. В свою чергу потерпілій необхідно зібрати та в подальшому передати гроші. Невстановлена особа в ході телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_15 , впевнившись, що в останньої за місцем проживання є гроші, які потерпіла, будучи введена в оману, готова передати для онука на лікування, повідомила, що до місця проживання потерпілої за адресою АДРЕСА_5 приїде дівчина та отримає гроші, які в подальшому передасть за призначенням.

25.05.2020 невстановлена під час досудового слідства особа зателефонувала ОСОБА_11 , повідомивши, що потерпіла ОСОБА_18 вже введена в оману та їй потрібно приїхати за адресою АДРЕСА_5 та отримати від потерпілої гроші.

Виконуючи вказівку невстановленої особи ОСОБА_11 25.05.2020 близько 21.00 год. прибула за адресою АДРЕСА_5 , де проживала ОСОБА_15 . Під час перебування ОСОБА_11 на території домоволодіння ОСОБА_15 не встановлена під час досудового розслідування особа, яка назвалася її онуком, перебувала на телефонному зв`язку з потерпілою та підтвердила необхідність передачі грошей на лікування.

Після цього ОСОБА_11 , знаходячись на території домоволодіння, видаючи себе за дружину товариша онука, для передачі грошей на лікування онука, отримала від ОСОБА_15 гроші в сумі 27200 грн. та 2850 доларів США, що еквівалентно 76 238 грн., заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 103 438 грн.

29.05.2020 близько 22.00 год. невстановлені під час слідства особи зателефонували ОСОБА_16 1936 року народження та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за онука потерпілої, повідомили інформацію, що онука збив автомобіль, внаслідок чого у нього зламаний хребет та на лікування необхідні гроші. Після того, як потерпіла ОСОБА_16 була введена в оману та вважала, що розмовляє по телефону з онуком, в телефонну розмову втрутилася інша особа, яка повідомляючи неправдиві відомості, тобто видаючи себе за працівника медичного закладу, повідомила потерпілій, що дійсно, її онук перебуває в тяжкому стані зі зламаним хребтом, йому негайно потрібно робити операцію. В свою чергу потерпілій необхідно зібрати та в подальшому передати гроші на лікування. Невстановлена особа в ході телефонної розмови з ОСОБА_16 , впевнившись, що у потерпілої за місцем проживання наявні гроші, які потерпіла, будучи введена в оману, готова передати для лікування онука, повідомила, що до неї додому за адресою АДРЕСА_6 приїде дівчина щоб забрати гроші для подальшої їх передачі на лікування онука.

29.05.2020 невстановлена під час досудового слідства особа, зателефонувала ОСОБА_11 , повідомивши, що потерпіла ОСОБА_16 вже введена в оману та їй потрібно приїхати за адресою АДРЕСА_6 та отримати від потерпілої гроші.

Виконуючи вказівку невстановленої особи ОСОБА_11 29.05.2020 близько 22.20 год, прибула за адресою АДРЕСА_6 , де проживала ОСОБА_16 . ОСОБА_11 , знаходячись в коридорі квартири, видаючи себе за дружину товариша онука, для передачі грошей на лікування онука, отримала від ОСОБА_16 гроші в сумі 2500 грн. та 2200 Євро, що еквівалентно 65164 гри., заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 67664 грн.

02.06.2020 близько 21.00 год невстановлені під час слідства особи зателефонували ОСОБА_12 1939 року народження та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за онука потерпілої, повідомили інформацію, що онука збив автомобіль, внаслідок чого у нього зламаний хребет та на лікування необхідні гроші. Після того, як потерпіла ОСОБА_12 була введена в оману та вважала, що розмовляє по телефону з онуком, в телефонну розмову втрутилась інша особа, яка повідомляючи неправдиві відомості, і видаючи себе за працівника медичного закладу, повідомила потерпілій, що дійсно, її онук перебуває в тяжкому стані зі зламаним хребтом та йому негайно потрібно робити операцію. В свою чергу потерпілій необхідно зібрати та в подальшому передати грошові кошти. Невстановлена особа в ході телефонної розмови з ОСОБА_12 , впевнившись, що у потерпілої за місцем проживання наявні гроші, які вона, будучи введена в оману, готова передати для онука на лікування, повідомила, що за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_7 приїде дівчина та забере гроші, які в подальшому передасть на лікування онука.

02.06.2020 невстановлена під час досудового слідства особа, зателефонувала ОСОБА_11 , повідомивши, що ОСОБА_12 вже введена в оману та їй потрібно приїхати за адресою АДРЕСА_7 , та отримати від потерпілої гроші.

Виконуючи вказівку невстановленої особи, ОСОБА_11 02.06.2020 близько 21.20 год прибула за адресою АДРЕСА_7 , де проживала ОСОБА_12 , зайшовши до квартири. Перебуваючи в квартирі ОСОБА_11 , видаючи себе за дружину товариша онука, для передачі грошових коштів на лікування отримала від ОСОБА_12 гроші в сумі 1500 грн., 100 тис. рублів РФ, що еквівалентно 38500 грн., та 530 Свро, що еквівалентно 15794 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 55794 грн.

04.07.2020 близько 09.30 год невстановлені під час слідства особи зателефонували ОСОБА_9 1936 року народження та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за онука потерпілої, повідомили інформацію, що останнього збив автомобіль, внаслідок чого у нього зламаний хребет та на лікування необхідні гроші. Після того, як ОСОБА_9 була введена в оману та вважала, що розмовляє по телефону з онуком, в телефонну розмову втрутилася інша особа, яка повідомляючи неправдиві відомості, тобто видаючи себе за працівника медичного закладу, повідомила потерпілій, що дійсно, її онук перебуває в тяжкому стані зі зламаним хребтом та йому негайно потрібно робити операцію. В свою чергу потерпілій необхідно зібрати та в подальшому передати гроші на лікування онука. Невстановлена особа в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 впевнившись, що у потерпілої за місцем проживання наявні гроші, які вона, будучи введена в оману, готова передати для лікування онука повідомила, що до неї додому за адресою АДРЕСА_8 приїде дівчина та забере гроші, які в подальшому передасть для лікування онука.

04.07.2020 невстановлепа під час досудового слідства особа, зателефонувала ОСОБА_11 , повідомивши, що ОСОБА_9 вже введена в оману та їй потрібно приїхати за адресою АДРЕСА_8 , та отримати від потерпілої гроші.

Виконуючи вказівку невстановленої особи, ОСОБА_11 04 липня 2020 близько 10 год. 30 хв. прибула за адресою АДРЕСА_8 , де проживала ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_11 , перебуваючи в квартирі потерпілої, видаючи себе за дружину товариша онука, для передачі грошей на лікування онука, отримала від ОСОБА_9 гроші в сумі 63000 грн., 3000 доларів США, що еквівалентно 81540 гри., заподіявши потерілій матеріальної шкоди на загальну суму 144540 грн.

22.07.2020 близько 16.00 год. невстановлені під час слідства особи зателефонували ОСОБА_13 1949 року народження та шляхом обману, повідомляючи неправдиві відомості, видаючи себе за сина потерпілого повідомили інформацію, що сина збив автомобіль, внаслідок чого у нього зламаний хребет та на лікування необхідні гроші. ОСОБА_13 був введений в оману та вважав, розмовляє по телефону з сином. Невстановлена особа в ході телефонної розмови з ОСОБА_13 , впевнившись, що у потерпілого за місцем проживання наявні гроші, які він будучи введеним в оману, готовий передати для лікування сина, повідомила, що до нього додому за адресою АДРЕСА_9 приїде дівчина та забере гроші, які в подальшому передасть для лікування сина.

22.07.2020 невстановлена під час досудового слідства особа, зателефонувала ОСОБА_11 , повідомивши, що ОСОБА_13 вже введений в оману та їй потрібно приїхати за адресою АДРЕСА_9 та отримати від потерпілого гроші.

Виконуючи вказівку невстановленої особи, ОСОБА_11 22 липня 2020 близько 16 год. 30 хв., прибула за адресою АДРЕСА_9 де проживав ОСОБА_13 . Знаходячись в квартирі ОСОБА_11 , видаючи себе за дружину товариша сина, для передачі грошей на лікування сина, отримала від ОСОБА_13 50 000 грн. та 50 доларів США, що еквівалентно 1383 грн., заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 51383 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу підтримала, просила вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, думки обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які проти задоволення вимог скарги прокурора заперечили, просили вирок суду залишити без зміни, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка вважала вирок суду першої інстанції законним, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений лише одним його учасником прокурором, який фактичних обставин справи, доведеності вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 під сумнів не ставив та не оскаржував.

Натомість, прокурор вважав, що з вироку Ковпаківського районного суду Сумської області від 17.12.2024 підлягає виключенню вказівка про застосування до обвинуваченої положень ст. 70 ч. 4 КК України до вироку Волинського апеляційного суду від 11.10.2023, оскільки він вже врахований у вироку Луцького міськрайонного суду від 16.05.2024, а повторне врахування є неприпустимим. У цій справі зазначена норма закону поширюється тільки на вирок Рівненського міськрайонного суду від 15.08.2022, який судом першої інстанції не враховано при призначенні обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів.

Також прокурор вважав, що в оскаржуваному вироку суд першої інстанції безпідставно зазначив про зарахування покарання відбутого ОСОБА_8 за вироками Старокостянтинівського райсуду Хмельницької області від 24.05.2021, Рівненського міського суду від 15.08.2022 та Волинського апеляційного суду від 11.10.2023, оскільки вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосував тільки до одного вироку - Волинського апеляційного суду.

Враховуючи вказане, колегія суддів вирок суду першої інстанції переглядає в межах заялених вище вимог апеляційної скарги прокурора, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, та до аналізу інших обставин справи не вдається.

Тому, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з мотивами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ці мотиви сторони обвинувачення слушні та обгрунтовані.

Так, з вироку Ковпаківського районного суду Сумської області від 17.12.2024 слідує, що ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст.190 КК України та призначено їй покарання у виді 2 роки 10 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком суду, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, за які ОСОБА_11 засуджується цим вироком та засуджена вироком Волинського апеляційного суду від 11.10.2023 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з часу набрання вироком законної сили та у строк покарання ОСОБА_8 зараховано відбуте нею покарання за вироками: Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24.05.2021, Рівненського міського суду Рівненської області від 15.08.2022, Волинського апеляційного суду від 11.10.2023.

Водночас, з вивчених колегією суддів матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченій покарання припустився помилки в частині застосуванння положень ч.4 ст. 70 КК України, чим фактично неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Ці вимоги закону не поширюють на випадки призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки за правилами ст. 71 КК України до призначеного покарання за новим вироком, суд повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинила в період з по 22.07.2020, тобто, до ухвалення стосовно неї вироків 24.05.2021 Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області, 15.08.2022 Рівненським міським судом, 12.04.2023 Сихівським районним судом м. Львів, 11.10.2023 Волинським апеляційним судом, 16.05.2024 Луцьким міськрайонним судом Волинської області і за таких обставин на неї поширюються вимоги ч. 4 ст. 70 КК України щодо кожного вироку.

Проте, як слушно звернув увагу прокурор, та з чим погоджується і колегія суддів, у вироку Рівненського міського суду від 15.08.2022 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України враховане покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області 24.05.2021 і це покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі 07.10.2022 відбуте у повному обсязі.

Також у вироку Волинського апеляційного суду від 11.10.2023 за правилами ч. 4 ст. 70 КК України враховано покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком від 12.04.2023 Сихівського районного суду і зараховано строк відбування нею покарання з 18.11.2022 по 11.10.2023.

Окрім цього, 16.05.2024 стосовно ОСОБА_8 ухвалено вирок Луцьким міськрайонним судом Волинської області, згідно з яким вона засуджена за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене їй за вироком Волинського апеляційного суду від 11.10.2023 і остаточно до відбування визначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання визначено рахувати за цим вироком з моменту набрання законної сили.

Також, на час подання прокурором апеляційної скарги в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні дані про перегляд зазначеного вироку в апеляційному порядку, який було призначено на 09.01.2025, а тому, як правильно зауважив прокурор, він не може бути врахованим при призначенні обвинуваченій покарання.

За встановлених обставин, з оскаржуваного вироку суду підлягає виключенню вказівка про застосування до обвинуваченої положень ч.4 ст. 70 КК України до вироку Волинського апеляційного суду від 11.10.2023, оскільки він вже врахований у вироку Луцького міськрайонного суду від 16.05.2024, а повторне врахування є неприпустимим та в цій справі зазначена норма закону поширюється тільки на вирок Рівненського міськрайонного суду від 15.08.2022, який судом першої інстанції не враховано при призначенні обвинуваченій покарання за сукупністю злочинів.

Також колегія суддів вважає слушними і доводи прокурора про те, що в оскаржуваному вироку суд першої інстанції безпідставно зазначив про зарахування покарання відбутого ОСОБА_8 за вироками Старокостянтинівського райсуду Хмельницької області від 24.05.2021, Рівненського міського суду від 15.08.2022 та Волинського апеляційного суду від 11.10.2023, оскільки вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосовано тільки до одного вироку - Волинського апеляційного суду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни чи скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування закону, який підлягає застосуванню, або навпаки,тощо.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, і вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Рівненського міського суду від 15.08.2022, більш суворим, вважати остаточно призначеним ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі із зарахуванням відбутого нею покарання за цим вироком.

Водночас, встановивши мотиви апеляційної скарги прокурора обгрунтованими та мотивованими, колегія суддів вимоги цієї скарги задовольняє частково, оскільки вирок суду першої інстанції змінює, а не скасовує вирок суду з ухваленням нового вироку, як про те просив прокурор, оскільки апеляційний суд зобов`язаний постановити свій вирок у разі повного або часткового скасування вироку суду першої інстанції лише у випадках, передбачених ч.1 ст. 420 КПК України. В інших випадках рішення про зміну вироку суду першої інстанції, може бути постановлено у формі ухвали, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною ним в постанові від 24.02.2025, справа № 356/2693/23, провадження № 51-739кмо24.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду Сумської області від 17.12.2024, відносно ОСОБА_8 , змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Рівненського міського суду від 15.08.2022, більш суворим, вважати остаточно призначеним ОСОБА_8 до відбування покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі та зарахувати відбуте нею покарання за цим вироком.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_8 з моменту звернення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а ОСОБА_8 , яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4