ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1013/22 Номер провадження 11-сс/814/410/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна у справі №544/1013/22 повернуто заявнику без розгляду як таке, що не підлягає розгляду в порядку КПК України.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що за слідчим закрито кримінальне провадження, в якому було накладено арешт на автомобіль «VOLVO FH 13.420», н.з. НОМЕР_1 , із причепом «SCHMITZ», н.з. НОМЕР_2 , що зареєстровані за ОСОБА_6 , а в разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном, і розгляд клопотання про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, яке закрито постановою слідчого, не передбачений нормами КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт, накладений на автомобіль «VOLVO FH 13.420», н.з. НОМЕР_1 , із причепом «SCHMITZ», н.з. НОМЕР_2 . Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.370 КПК України, так як слідчий суддя не врахував те, що: оскільки кримінальне провадження було закрито під час досудового розслідування, здійснення судового контролю за дотриманням прав і свобод людини на відповідній стадії процесу згідно з чинним кримінальним процесуальним законом належить до повноважень слідчого судді; прямих заборон ініціювання перед слідчим суддею питання про скасування арешту майна в цій ситуації та прийняття ним такого рішення закон не встановлює, а тому питання про скасування арешту майна може бути вирішено слідчим суддею за клопотанням власника, іншого володільця майна в порядку, передбаченому ст.174 КПК України; він 2 роки безпідставно не може розпоряджатись своїм майном, працівниками СВ ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області не було надано копію про закриття кримінального провадження, яку через адвокатський запит він просив надіслати; факт того, що після закриття кримінального провадження скасовуються обмеження, застосовані під час досудового розслідування, не дає йому змоги повернути майно, так як у базі даних сервісного центру МВС на майно накладено арешт.

Учасники провадження були належним чином повідомлені про місце, дату, час апеляційного розгляду та до суду не з`явились. Водночас прокурор і апелянт направили заяви про здійснення розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ч.1 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначають, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Питання щодо чинності арешту, накладеного на майно, у випадку закриття кримінального провадження було предметом аналізу об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22 виснувала наступне.

Частиною 1 ст.1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом ст.ст.173, 174 КПК України під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК України).

Частини 3 та 4 ст.174 КПК України регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Натомість, у ст.174 КПК України не йдеться про скасування арешту майна слідчим суддею після закінчення досудового розслідування внаслідок закриття кримінального провадження за постановою керівника органу досудового розслідування на підставі приписів п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст.132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» №2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч.4 ст. 132 КПК України є дієвим засобом реалізації положень ст.3 Конституції України, ст.13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Положення ч.4 ст.132 КПК України є нормою, за якою в КПК України встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч.1 ст.170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч.4 ст.132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК України. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, в разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття слідчим кримінального провадження в порядку, передбаченому законом, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

На підставі викладеного вище об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в зазначеній вище постанові сформувала висновки щодо застосування норм права, відповідно до яких у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК України. Ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Із аналізу наведених положень закону та правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду вбачається, що в слідчого судді, суду відсутні повноваження на розгляд клопотання про скасування арешту майна після закриття слідчим, у тому числі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження, в межах якого було застосованого цей арешт, оскільки в разі закриття слідчим кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України, арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 06 вересня 2022 року слідчим суддею Пирятинського районного суду Полтавської області за результатами розгляду справи №544/1013/22 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2022 року за №0000279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, задоволено частково клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , і накладено арешт на автомобіль «VOLVO FH 13.420», н.з. НОМЕР_1 , із причепом «SCHMITZ», н.з. НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів зареєстровані за ОСОБА_6 , із позбавленням права відчуження, розпорядження та ремонтування в обсягу пошкоджень, отриманих у результаті ДТП, зазначеного вище майна до скасування його арешту в установленому законом порядку. Постановлено: передати зазначені вище транспортні засоби на відповідальне зберігання володільцям ОСОБА_6 та/або ОСОБА_9 до скасування арешту майна у встановленому законом порядку; попередити володільців майна ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; попередити володільців майна про необхідність на першу вимогу експерта, слідчого, прокурора, слідчого судді, суду надавати вказане вище майно, на яке накладено арешт, для проведення слідчих дій, у тому числі експертиз.

За постановою заступника начальника СВ ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_7 від 11 травня 2023 року вказане вище кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2022 року за №0000279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_9 складу цього кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.п.10).

28 квітня 2025 року ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, у якому, посилаючись на закриття вказаного вище кримінального провадження та відсутність потреби в перебуванні майна під арештом, просив скасувати арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2022 року у справі №544/1013/22, на автомобіль «VOLVO FH 13.420», н.з. НОМЕР_1 , із причепом «SCHMITZ», н.з. НОМЕР_2 (а.п.1).

Слідчим суддею Пирятинського районного суду Полтавської області це клопотання повернуто без розгляду.

Із викладеним вище обставин убачається, що в цій справі кримінальне провадження, в межах якого було накладено арешт на транспортні засоби (про скасування арешту з яких порушував питання ОСОБА_6 у поданому клопотанні), закрив слідчий (керівник органу досудового розслідування) на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, та з цього моменту припинила дію ухвала слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2022 року (справа №544/1013/22) про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2022 року за №0000279, наслідком чого є автоматичне скасування арешту, застосованого щодо транспортних засобів, як заходу забезпечення кримінального провадження.

Тому, за таких обставин, в слідчого судді, суду відсутні повноваження та вони позбавлені можливості здійснювати розгляд клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, оскільки цей арешт припинив свою дію в силу прямої вказівки ч.4 ст.132 КПК України, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Слідчий суддя, врахувавши правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, наведений у постанові від 15 квітня 2024 року у справі №554/2506/22, дійшов правильного висновку про неможливість розгляду клопотання ОСОБА_6 .

Доводи апелянта, пов`язані з порядком дій уповноважених осіб після скасування арешту майна, стосуються вже виконавчих дій після закриття кримінального провадження і не спростовують наведений вище висновок, оскільки порядок скасування арешту майна за досліджуваних обставин визначений кримінальним процесуальним законом, ґрунтується на формалізованих нормативних орієнтирах, які від правосвідомості конкретного суду, слідчого судді не залежать.

При цьому, ОСОБА_6 не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням у порядку ч.9 ст.100 КПК України про вирішення долі речових доказів (транспортних засобів, які, як убачається з ухвали про арешт майна, визнавались слідчим речовими доказами в кримінальному провадженні). Також апелянт може звернутись до відповідного органу державної влади із заявою про виключення із системи відомостей про арешт майна, оскільки цей захід забезпечення кримінального провадження втратив свою дію, і до органу поліції - з приводу отримання інформації/матеріалів, що стосуються стану кримінального провадження в межах, які стосуються його інтересів, та в подальшому долучити отримані відомості на підтвердження своєї позиції. Окрім того, ОСОБА_6 має можливість ознайомитись зі змістом копії постанови про закриття кримінального провадження в матеріалах судової справи (а.п.10).

Посилання ОСОБА_6 на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №461/233/17-ц є нерелевантними, оскільки це судове рішення ухвалене до того як ст.132 КПК України було доповнено частиною 4 згідно із Законом України №2810-IX від 01 грудня 2022 року.

Із системного аналізу положень КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження за скаргою, заявою чи клопотанням, якщо в них порушується питання, яке не підлягає розгляду слідчим суддею, судом.

Проте слідчий суддя, повертаючи без розгляду клопотання ОСОБА_6 , не врахував те, що положеннями кримінального процесуального закону не передбачено постановлення слідчим суддею письмових судових рішень про залишення чи повернення без розгляду заяв, клопотань, скарг, чим, на думку колегії суддів, припустився істотного порушення вимог КПК України щодо форми судового рішення.

Ця помилка підлягає виправленню судом апеляційної інстанції, через це оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

Отже, апеляційна скарга, в якій порушувалось питання про скасування ухвали слідчого судді, як наслідок, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року про повернення без розгляду клопотання ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_6 про скасування арешту майна, застосованого за ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2022 року у справі №544/1013/22.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4