Справа № 489/8595/25
Провадження № 1-кс/489/2982/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

22 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2023 за №0000382, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, дітей на утриманні не маючого, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , 13.03.2023 самовільно залишив місце служби - місце тимчасової дислокації військової частини та незаконно перебував поза її межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 17.03.2023. Після чого, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 повторно 03.05.2023 самовільно залишив місце служби - місце тимчасової дислокації військової частини та незаконно перебував поза її межами до 20.10.2025.

20.10.2025 ОСОБА_5 затримано і йому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільному залишені місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що в разі доведення його вини в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що підозрюваний переховуватись від органів досудового розслідування та суду не має; ризик впливу на свідків відсутній, оскільки більшість з них є загиблими.

Захисник вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або ж визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував свою причетність до залишення військової частини. Пояснив, що військову службу залишив через тиск зі сторони офіцерів. Також заявив про намір продовжувати військову службу. При цьому зазначив, що самостійно повернутись на службу не вдалось, а звертатись до ВСП не бажав, оскільки усвідомлював можливість його затримання.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо обґрунтованості підозри.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 не спростовував доводи клопотання про обґрунтованість підозри щодо самовільного залишення ним військової частини.

На підтвердження обґрунтованості підозри до клопотання слідчим надано в копіях такі документи: витяг з ЄРДР за № 0000432 від 26.04.2023, постанову прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 12.06.2023 про об`єднання в одне кримінальне провадження матеріалів досудових розслідувань у кримінальних провадженнях внесених до ЄРДР за №0000382 та №0000432 від 26.04.2023 за єдиним реєстраційним номером 0000382; витяг з ЄРДР за № 0000382 від 21.04.2023, у якому викладено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 з 13.03.2023 по 17.03.2023, а також з 03.05.2023 самовільно залишив вказану частину; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №16 від 25.02.2023 про призначення ОСОБА_5 на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 з 25.02.2023; повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2023 №311 про те, що 13.03.2023 солдат ОСОБА_5 був відсутній без поважних причин в місці розташування підрозділу ВЧА4794 та 17.03.2023 ОСОБА_5 самостійно повернувся до місця розташування ВЧ НОМЕР_1 ; повідомлення тво командира ВЧ НОМЕР_2 від 12.05.2023 №167/2/210 про те, що 03.05.2023 солдат ОСОБА_5 не з`явився на ранкове шикування та знаходиться поза межами військової частини; доповідь командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2023 № 44 за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_5 , витяги з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 №9 від 13.03.2023, №177 від 04.05.2023 про призначення службового розслідування за фактами самовільного залишення частини ОСОБА_5 ; акти службового розслідування від 10.04.2023, від 2023 року; службові характеристики ОСОБА_5 ; матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 ; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №50 від 05.05.2023 про результати проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 ; довідку Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №548/3467 від 02.06.2023 в якій зазначено, що ОСОБА_5 в період з 01.01.2023 по 30.05.2023 на стаціонарному лікуванні та обстеженні не знаходився, висновок/заключення ВЛК на предмет непридатності або обмеження придатності до військової служби не проводився, згідно обліково-медичної документації та архівних даних;повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 20.10.2025 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, протокол затримання ОСОБА_5 від 20.10.2025, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення до клопотання документів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Щодо наявності ризиків.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, при цьому не передбачає можливості звільнення від відбування покарання, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у залишенні військової частини у березні та травні 2023 року. З того часу підозрюваний до військової частини не повернувся, до правоохоронних органів не з`являвся. З його пояснень слідує, що причиною не повідомлення про себе як про особу, яка самовільно залишила військову частину, є усвідомлення ним можливості його затримання. Вказані обставин також свідчать про існування ризику переховування.

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженню необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд, під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від учасників процесу (ст. 23 КПК України). Тобто, існує ризик незаконного впливу на свідків до моменту безпосереднього отримання судом показів від учасників процесу та дослідження їх судом.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є доведеним, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій, а тому підозрюваний може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення.

Оцінюючи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , суд враховує, що підозрюваний вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , перебуваючи у вказаній частині на службі менше місяця та в подальшому повторно покинув зазначену військову частину. Вказані обставини доводять ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, який має постійне місця проживання, проте не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність тісних соціальних зв`язків, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Слідчий суддя враховує дані про ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, відсутність тісних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, проте з урахуванням встановлених обставин, які доводять наявність вказаних вище ризиків, вважає, що для запобігання вказаним ризикам на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому адекватним запобіжним заходом для підозрюваного буде тримання під вартою.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, у відповідності до ч. 5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Вирішуючи питання про визначення застави та її розміру, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Висновки суду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн, якого буде достатнього для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту затримання до «18» грудня 2025 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн 00 коп.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, проходження служби;

- утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку їх наявності).

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1