Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0000082 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно зі ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2025 ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити і на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд не застосував ст.75 КК України, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

На переконання захисника, суд не дотримав загальних засад призначення покарання і не врахував конкретні обставини справи, особу винного та віктимну деструктивну поведінку потерпілої, з якою ОСОБА_8 тривалий час проживає в комунальній квартирі. Протягом багатьох років між потерпілою і обвинуваченим тривають сварки та взаємні образи, у зв`язку з чим на виклики сусідів та самого ОСОБА_8 до цієї квартири неодноразово виїжджала патрульна поліція. Причиною цього слугувала поведінка ОСОБА_6 , яка виражалась у вживанні алкоголю, наркотичних засобів, відсутності пильності в небезпечних ситуаціях (залиття у ванній кімнаті, залишення газової горілки без нагляду), знущанні над тваринами обвинуваченого.

У той же час, ОСОБА_8 є сиротою, виріс у дитячому будинку, незважаючи на що завжди вів здоровий спосіб життя, професійно займався спортом, про його досягнення у спорті телеканал "1+1" зняв передачу. Також обвинувачений активно сприяв органу досудового розслідування з метою встановлення дійсних обставин кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника на підтримку апеляційної скарги; доводи обвинуваченого, який не висловив чіткої позиції щодо поданої апеляційної скарги і просив вирок суду скасувати, стверджуючи про свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення; доводи потерпілої і прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що суд призначив справедливе покарання; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 4 січня 2025 року близько 17 години 30 хвилин у квартирі АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 вхопив ОСОБА_6 за волосся та потягнув за нього, чим вивів потерпілу з рівноваги і вона присіла. Після цього ОСОБА_8 умисно завдав не менше 5 ударів руками та ногами в голову та по тулубу ОСОБА_6 , спричинивши їй тілесні ушкодження у виді синців у потиличній ділянці справа, навколо правого ока з переходом в підочну ділянку, у виличній ділянці справа з переходом в проекцію вертикальної гілки нижньої щелепи, на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, які відносяться легких тілесних ушкоджень, а також у виді закритої травми грудної клітки: синця на боковій поверхні грудної клітки справа в проекції 7-9 ребер, перелому 9-го ребра, - яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними доказами в їх сукупності і в апеляційній скарзі не оспорюються. Тому колегія суддів не перевіряє їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_8 вчинив нетяжкий злочин, особу винного, який судимостей не має, не одружений, не працює, його стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, і правильно призначив йому покарання у виді обмеження волі в межах, установлених у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи захисника, що суд не врахував віктимну поведінку потерпілої, яка провокувала сварки, вживала алкоголь і наркотичні засоби, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки нічим не підтверджуються. У той же час, ОСОБА_8 , який хоча і не має судимостей, притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, що характеризує його як особу, яка конфліктні ситуації вирішує шляхом застосування насильства.

Ці обставини, а також байдуже відношення ОСОБА_8 до своїх протиправних дій та їх наслідків, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність критичної оцінки обвинуваченим своєї поведінки та не дає підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, рішення про що може ухвалити суд при призначенні певного покарання лише у разі, якщо дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання.

А тому саме покарання у виді обмеження волі, яке полягає у триманні засудженого в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням до праці, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3