ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 Справа №607/5833/25 Провадження №1-кп/607/1312/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с./з. ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 від 07.02.2025 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курахове Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні якого перебувають неповнолітні діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює електриком у західноукраїнському індустріальному хабі, адреса проживання: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Встановлено, що згідно абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ГХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено та провести загальну мобілізацію. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

Встановлено, що у ОСОБА_3 після введення воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Зокрема, ОСОБА_3 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , був військовозобов`язаним та придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах(установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони згідно довідки військово-лікарської комісії від 24.07.2024 № 6212/7 та не мав відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від привозу на військову службу за мобілізацією.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, переслідуючи мету ухилитися від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в умовах особливого періоду, в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, 24.07.2024 відмовився отримувати бойову повістку для відправки в складі команди до навчального центру військової частини НОМЕР_1 о 6 годині 00 хвилин 25.07.2024 для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ).

25.07.2024 ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки у складі команди до навчального центру військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби у Збройних силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, будучи придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин, не прибув у визначений у повістці день та час.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав обвинувачення в повному обсязі за ст.336 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною. Просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

Повідомив, що одного дня прямував на роботу і його зупинили працівники ТЦК та СП та в примусовій формі вказали, що потрібно проїхати із ними. Коли він прибув у ТЦК та СП, то його відправили для проходження ВЛК.

Спочатку він проходив огляд у лікаря окуліста, якому повідомив, що він має проблеми із зором. Тоді лікар запитав, які підтверджуючі документи він має, його жінка через застосунок скинула фото, яке він показав лікарю.

Лікар сказав, щоб він пройшов усіх інших спеціалістів і тоді знову прийшов до нього.

Коли він пройшов огляд у інших лікарів, то повернувся до лікаря окуліста. Лікар віддав йому документи, де було вказано інший діагноз.

Надалі його відправили у кабінет, там він підписав документ, про те, що він повідомлений про вимоги законодавства ст. 336 КК України.

Повідомив, що він не відмовлявся отримувати повістку. А був не згідний із тим, що лікар вказав інший діагноз, ніж той, що був у нього раніше. Він був упевнений, що його направлять у лікарню.

Із того часу як він пройшов ВЛК, до того моменту, коли йому зателефонував слідчий, пройшло близько 3 місяців.

Вказав, що вказаний висновок ВЛК він не оскаржував до сьогоднішнього дня включно.

Повідомив, що йому не було відомо про те, що вказано у акті, змісту він не читав. Вказав, що йому по стану здоров`я не можна проходити службу.

У подальшому приїхала слідчо оперативна група, він з ними вийшов та поїхав додому.

Додав, що до повномасштабного вторгнення проживав у м. Курахове Донецької області, там і стояв на військовому обліку. У квітні 2022 року переїхав у м. Тернополі і став на обліку. Тоді пройшов ВЛК і був визнаний обмежено придатним. На той час він був згідний із вказаним ВЛК.

Окрім того, в судовому засіданні 14.10.2025 року захисником ОСОБА_7 було подано клопотання про долучення доказів, а саме диск із аудіозаписами.

Клопотання мотивоване тим що 11 жовтня 2025 року ОСОБА_3 отримав з майстерні свій мобільний телефон на якому збереглися аудіо записи розмов, що мали місце 24 липня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_2 .

Судом вказане клопотання було задоволено та прослухано надані суду 3 - ри аудіо файли створені на DVD диску 12.10.2025.

На вказаних аудіозаписах відбувається розмова між чоловіками з приводу необхідності отримання повістки, а також бажання оскарження висновку ВЛК.

При цьому ОСОБА_3 суду повідомив, що запис вказаної розмови він здійснив приховано він інших учасників на власний телефон в день про який вказано в обвинуваченні. Розмова відбулася між ним та двома допитаними в судовому засіданні свідками, а також третьою незнайомою йому особою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 просив виправдати обвинуваченого так як вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений хотів оскаржити висновок ВЛК, однак посадові особи ТЦК в такій можливості його підзахисному відмовили.

Разом з тим, у випадку якщо суд прийде до переконання про винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину адвокат просив, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується як по місцю роботи так і волонтерськими організаціями, має на утриманні двох дітей, а також з врахуванням даних досудової доповіді, призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування реального покарання.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України КК України, підтверджується такими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду повідомив, що перебував на посаді офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зазначив, що до обставин, які вказані в обвинувальному акті, із обвинуваченим знайомий не був.

Вказав, що ОСОБА_3 проходив військово лікарську комісію.

У подальшому обвинувачений відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття на визначену дату та час.

У подальшому було складено акт фіксації відмови від отримання повістки. Зазвичай, акт складається у присутності 3 людей.

Обвинувачений одразу повідомив, що він не бажає проходити військову службу, про причини не повідомляв.

Не пригадує чи повідомляв ОСОБА_3 про те, що він буде оскаржувати висновок ВЛК. Окрім того, якщо у висновку вказана хвороба не важка, і змін при перегляді вказаного висновку не предбачається, то вони одразу видають повістку. У даному випадку їх відділ прислухається до лікарів.

Якщо особа відмовляється від підпису, то складається відповідний акт про те, що особа відмовилась від підпису.

Коли саме складали акт, він не пригадує.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що він працює у мобілізаційному відділі ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вказав, що познайомився із обвинуваченим, коли складали акт відмови ОСОБА_3 від отримання повістки у навчальний центр, до того не був із ним знайомий.

Повідомив, що ОСОБА_3 після проходження військово лікарської комісії, йому було запропоновано отримати повістку для відправки на проходження військової служби. Однак ОСОБА_3 відмовився від отримання вказаної повістки, що було зафіксовано актом відмови.

Додав, що акт складається у тому випадку, коли особа відмовляється від підпису.

У даному випадку обвинувачений відмовився отримувати повістку, про що було складено акт. Акт складається у присутності 3 людей. На даний час ОСОБА_10 , чий підпис стоїть у вказаному акті не працює в ТОМ ТЦК та СП та йому не відомо, де він зараз проходить службу.

Додав, що він не пригадує чи повідомляв ОСОБА_3 причини відмови отримувати повістку. Однак був висновок військово лікарської комісії, що він був загалом придатним до військової служби, зі статтями. Якими саме, він не пригадує.

Вказав, що він лише залучається до комісії для складання акту.

Якщо особа відмовляється ставити підпис, вони складають акт про те, що зміст було повідомлено.

Якщо людина ставить підпис у повістці, то акт не потрібно складати.

Коли саме складали акт стосовно ОСОБА_3 він не пригадує. У них не нормований робочий час, тому такий акт міг бути складеним після 18:00.

Саму повістку вручає начальник, у їхній присутності.

Вручали повістку та складали акт у 208 кабінеті.

Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- даними розписки, з якої вбачається, що ОСОБА_3 о 12:00 24.07.2024 одержав повістку про зобов`язання прибути 25.07.2024 на 06:00 по вул. Тролейбусній, 5 в м. Тернополі. Наявний підпис ОСОБА_3 (а.м.к.п. 68);

- даними, що містяться у витягу із Кримінального кодексу України, з якого вбачається, що ОСОБА_3 24.07.2024 був ознайомлений із ст. 336 КК України, зокрема, що за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Наявний підпис ОСОБА_3 (а.м.к.п. 68);

- даними акту фіксації відмови від підпису від 24.07.2025, згідно якого заступником начальника ТЦК та СП - начальником мобілізаційного відділення майором ОСОБА_11 , офіцером мобілізаційного відділення старшим лейтенантом ОСОБА_12 , відповідальним виконавцем мобілізаційного відділення старшим солдатом ОСОБА_13 складено цей акт про те, що в їх присутності військовозобов`язаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , від підписання та отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовився.

24.07.2024 у каб. 208 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , заступником начальника ТЦК та СП - начальником мобілізаційного відділення майором ОСОБА_14 запропоновано отримати повістку про прибуття на 06 годину 00 хвилин 25 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але від отримання та підписання повістки військовозобов`язаний ОСОБА_15 відмовився.

Час та дату прибуття з метою відправки для проходження військової служби під час загальної мобілізації до військовозобов`язаного ОСОБА_16 доведено.

Зміст Статті 336 Кримінального кодексу України до військовозобов`язаного ОСОБА_16 доведено. Цей акт складено в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_16 .

Також наявні підписи вищевказаних осіб. (а.м.к.п. 69);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 13.03.2025, згідно якого старшим слідчим СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_17 було вилечу не документи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: оригінал довідки ВЛК №62/2/7 від 24.07.2024 та картку обстеження та медичного огляду на ім`я ОСОБА_3 (а.м.к.п. 92-93);

- даними копії картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої вбачається, що він придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. (а.м.к.п. 94);

- із довідки військово лікарської комісії № 6212/7 вбачається, що стосовно ОСОБА_3 . Тернопільською міською позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 проведено медичний огляд 24.07.2024.

Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Висока ускладнена міопія з астигматизмом в меридіані найбільшої аметропії 8,0 Дп правого ока 10,0 Дп лівого ока. На підставі статті 306 графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ.

Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВІ ІЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Також наявний підпис ОСОБА_3 , про те, що він ознайомлений із вказаною постановою 24.07.2025. (а.м.к.п. 95);

- даними протоколу огляду від 14.03.2025, проведеного слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 . Об`єктом огляду є картка обстеження та медичного огляду №7537 від 24.07.2024 , довідка військово-лікарської комісії №6212/7 від 24.07.2024, які вилучені на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_19 №607/3317/25/. (а.м.к.п. 96-97);

- із відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.03.2025 №18/4309 вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 , 1993 року народження, станом на 19.03.2025 року не оскаржував рішення військово-лікарської комісії. На Тернопільську обласну позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_8 жодних звернень від даного військовозобов`язаного не надходило. (а.м.к.п. 101);

- як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 18.03.2025, він не оскаржував висновок ВЛК №6212/7 від 24.07.2024, у порядку встановленому законом. (а.м.к.п. 102);

5. Оцінка судом доводів сторони захисту та мотиви їх неврахування.

На переконання суду, обставини, про які наголошує сторона захисту, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 1 ст. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в даному випадку жодним чином не зменшують суспільної небезпеки вчиненого ним злочину.

Крім того суд ураховує, що наявність діагностованої у ОСОБА_3 хвороби під час проходження військово-лікарської комісії 24.07.2024 року та відсутність з боку обвинуваченого заперечень щодо його придатності до військової служби з урахуванням встановленого діагнозу, належним чином стороною захисту не спростована. А саме, будучи обізнаним із визначеним діагнозом та висновком військово-лікарської комісії від 24.07.2024 №6212/7, який на думку обвинуваченого не відповідає стану його здоров`я, останній мав право звернутися до вищестоящої військово-лікарської комісії (обласного, регіонального та центрального рівнів) для перегляду відповідного висновку. Проте обвинувачений цим правом не скористався, хоча з моменту проведення огляду до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення пройшло більше 8 місяців. У той же час судовий контроль за рішенням ВЛК здійснюється в межах компетенції адміністративних судів, а не судів загальної юрисдикції.

Окрім того суд не бере до уваги як доказ звукозапис із телефону обвинуваченого із подіями, які, як стверджує обвинувачений мали місце 24.07.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , з огляду на таке.

В судовому засіданні обвинувачений повідомив, що звукозапис розмов із працівниками ТЦК він здійснював на власний телефон, не повідомляючи їх про це, тобто приховано від них.

Згідно ч.1 ст. 93 КК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Оперативно-розшукова діяльність, згідно зі ст. 5 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", здійснюється виключно оперативними підрозділами органів, визначених у ч. 1 цієї статті, а проведення її громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Рішенням Конституційного Суду України (КСУ) в справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України від 20.10.2011 № 12-рп/2011, згідно з яким одержання фактичних даних будь-якими фізичними або юридичними особами внаслідок вчинення ними ініціативних, цілеспрямованих, а не ситуативних (випадкових) дій із застосуванням власних (приватних) технічних засобів злочинного діяння розцінюється як незаконне обмеження або порушення основоположних прав і свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, і є підставою для визнання поданих доказів недопустимими.

Здійснення не уповноваженими особами на власний розсуд будь-яких заходів, які віднесені до оперативно-розшукової діяльності порушує не лише законодавчі положення, а й конституційні права і свободи людини і громадянина.

За наведених обставин, суд не приймає вищевказаний звукозапис як допустимий доказ.

Окрім того, зміст розмов наявних на вказаному звукозаписі навіть за умови визнання вказаного доказу допустимим, жодним чином не спростовує винуватості ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину.

6. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливій період.

7. Мотиви призначення покарання.

Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень не тільки засудженим, а й іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини справи, а саме вчинення злочину в умовах збройної агресії, а тому приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, тому йому слід призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який до відповідальності притягується вперше, виключно позитивно характеризується як по місцю роботи так і волонтерськими організаціями, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд вбачає за необхідне призначити покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією вказаної статті.

Таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому підстав для застосування положень статті 75 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає, оскільки умисне ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, під час дії воєнного стану, який введений на території України створює негативні наслідки та тенденції в суспільстві та підриває обороноздатність держави.

За таких обставин застосування до ОСОБА_3 такої правової пільги, як звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, не буде відповідати вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а також засадам та меті покарання, визначеним ст. 50, 65 КК України.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Підстав обирати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд не вбачає, оскільки як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду останній будь-якої неналежної процесуальної поведінки не допускав.

Строк відбуття покарання слід рахувати з моменту взяття ОСОБА_3 під варту на виконання даного вироку.

Долю речових доказів, необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту на виконання даного вироку.

Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили, а саме:

- картку обстеження та медичного огляду №7537 від 24.07.2024, довідку військово-лікарської комісії №6212/7 від 24.07.2024 залишити при матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1