Справа № 520/4802/19
Провадження № 1-кп/947/104/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року Київський районний суд міста Одеси у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів в рамках кримінального провадження № 0000707 від 02.08.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000707 від 02.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлено клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів, шляхом витребування від ІНФОРМАЦІЯ_2 документів про заведення оперативно-розшукової справи відносно ОСОБА_4 на 01.08.2018 року по кримінальному провадженню № 0000707 від 02.08.2018 року.

В обґрунтування клопотання обвинувачений зазначив, що сторона обвинувачення додала до суду в якості письмового доказу рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_6 від 01.08.2018 року, в якому посадова особа зазначила, що він в ході виконання завдань з протидії корупції в судових органах отримав інформацію про намаганням Головою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 незаконно заволодіти грошовими коштами у сумі 6000 шість тисяч доларів США шляхом обману. 02.09.2018 року о 17.52 год. органом досудового розслідування були внесені відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань N? 0000707, попередня правова кваліфікація за ст. 190 ч. 3 КК України. До внесення відомостей в ЄРД велась оперативно-розшукова діяльність. З рапорту від 01.08.2018 року не зазначено в рамках якої оперативно-розшукової справи здійснював свою діяльність оперативний співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторона захисту позбавлена права самостійно витребувати від вищевказаної установи відомості про наявність або відсутність оперативно-розшукової справи, а тому просить здійснити заходи щодо витребування даної інформації від ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Захисник обвинуваченого підтримав клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що інформація, яку просить витребувати сторона захисту знаходиться під грифом «цілком таємно» та доступ до такої інформації не передбачений. Усі необхідні матеріали були розсекречені та долучені до матеріалів кримінального провадження. Клопотання є необґрунтованим та направлене на затягування розгляду кримінального провадження та втручання в секретну діяльність співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, прийшов до наступного.

Кримінальне провадження згідно ч. 1 ст. 22 КПК України, здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 130 КПК України).

Відповідно до ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ КПК України з урахуванням особливостей, обумовлених стадією кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (ч. 1 ст. 159 КПК України).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду (ч. 2 ст. 159 КПК України).

Згідно з нормами ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати;

4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні;

6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю;

7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Частина 5 ст. 163 КПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Обвинувачений просить суд надати йому тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: до матеріалів оперативно-розшукової справи у межах якої проведено оперативно-розшукові заходи щодо осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця - це вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

У ч. 10 ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено, що забороняється передавати і розголошувати відомості про заходи безпеки та осіб, взятих під захист, або такі, що можуть зашкодити слідству чи інтересам людини, безпеці України. Забороняється оприлюднювати або надавати зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або не проведення стосовно певної особи оперативно-розшукової діяльності до прийняття рішення за результатами такої діяльності. Питання оприлюднення або надання такої інформації після прийняття рішення регулюється законом. Відповідно до ч. 13 цієї статті Закону не підлягають передачі і розголошенню результати оперативно-розшукової діяльності, які відповідно до законодавства України становлять державну таємницю, а також відомості, що стосуються особистого життя, честі, гідності людини.

Суд зазначає, що матеріали оперативно-розшукових справ та матеріали контр розвідувальних справ належать до інформації, яка згідно з абз. 3 п. 4 ч. 1ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» віднесена до державної таємниці на підставі відомостей, яким присвоєно гриф секретності «цілком таємно», відповідно до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (затверджений наказом Служби безпеки України від 23.12.2020 № 383, зареєстрований Мін`юстом 14.01.2021 за № 52/35674).

Наведені вище норми законодавства свідчать про те, що відомості, доступ до яких клопоче надати обвинувачений, є державною таємницею та не підлягають розголошенню до вирішення питання про розсекречування відповідних матеріальних носіїв секретної інформації в установленому Законом України «Про державну таємницю».

Обвинувачений не навів обставин, які має намір доводити перед судом за допомогою запитуваних документів та не довів, що відомості, які містяться в останніх та становлять державну таємницю, можуть бути використані як докази, а сторона захисту позбавлена можливості іншими способами довести ці обставини.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає. Тобто, обов`язок доказування належності та допустимості документів щодо законності здійснення оперативно-розшукових заходів та фіксування їх результатів кримінальним процесуальним законом покладено на прокурора, який подає такі документи на підтвердження висунутого обвинувачення, а не на сторону захисту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що наявність/відсутність документів про заведення оперативно-розшукової справи не входить до предмета доказування, визначеного ст. 91 КПК України, питання допустимості доказів, отриманих в результаті досудового розслідування та законність їх отримання підлягає оцінці судом під час ухвалення остаточного судового рішення, а не шляхом витребування документів в порядку тимчасового доступу.

На думку суду, клопотання обвинуваченого є формальним та таким, що не відповідає вимогам КПК України щодо змісту клопотання про тимчасовий доступ.

Суд задовольняє клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів виключно у випадку, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе, серед іншого, наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи (1 ч. 5 ст. 163 КПК України).

Суд приходить до переконання, що обвинуваченим не доведено наявності підстав, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України для надання тимчасового доступу до запитуваних документів, відповідно до чого у задоволенні клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до документів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 159, 160, 163, 333 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1