Номер провадження 1-кс/754/3789/25
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002063 від 12.07.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва 25.11.2025 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що в провадженні слідчого відділу Деснянського УПГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002063 від 12.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 в невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав без передбаченого законом дозволу, промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, запал ручної гранати модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів).

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 утримуючи при собі без передбаченого законом дозволу зазначені промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, запал ручної гранати модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів), переніс їх до місця свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Тим самим продовжив зберігати їх за вказаним місцем мешкання, без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 28.09.2025 року, в період часу з 17 год. 17 хв. до 19 год. 10 хв., в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, запал ручної гранати модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів), які ОСОБА_5 , придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, у ОСОБА_5 в невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав без передбаченого законом дозволу, промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, ударно-дистанційним запалом модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) та промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, ударно-дистанційним запалом модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів), з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 утримуючи при собі без передбаченого законом дозволу зазначені промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, ударно-дистанційним запалом модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) та промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, ударно-дистанційним запалом модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів), переніс їх до місця свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Тим самим продовжив зберігати їх за вказаним місцем мешкання, без передбаченого законом дозволу, з метою їх подальшого збуту.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 28.09.2025 року ОСОБА_5 взявши раніше придбані ним промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, ударно-дистанційним запалом модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) та промислово виготовлений, споряджений ініціюючою вибуховою речовиною, ударно-дистанційним запалом модернізованого типу УДЗ та промислово виготовлену, споряджений бризантною вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової оборонної гранати РГО, які у передбаченому їх конструктивному поєднанні (зборі) являється ручною осколковою обороною гранатою РГО, яка належить до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів), які в подальшому, знаходячись за адресою: місто Київ, вулиця Сержа Лифаря, 6, приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_5 продав ОСОБА_7 за грошову винагороду у розмірі 8000 гривень, тим самим здійснив збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 30.09.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.11.2025.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих (процесуальних) дій зокрема: здійснити перегляд відеозаписів з камер відеоспостереження з магазину Box Express market, за адресою: м. Київ, бульв. Володимира Висоцького, 11-А; отримати від оперативних працівників протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, з подальшим їх розсекречуванням;здійснити відкриття матеріалів у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 290 КПК України; визначитись із формою закінчення досудового розслідування та скласти відповідні процесуальні документи; виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність у проведенні яких виникне під час досудового розслідування кримінального провадження.

Вказані слідчі та процесуальні дії не могли бути здійснені раніше з об`єктивних причин, насамперед через складність кримінального провадження.

При цьому отримання результатів вказаних процесуальних та слідчих дій має важливе значення у кримінальному провадженні та може бути використано, як доказ під час судового розгляду, а без отримання результатів за їх проведенням неможливо виконати вимоги ст. 290 КПК України, а також визначитись із формою закінчення досудового розслідування та скласти відповідні процесуальні докум енти.

Постановою виконувача обов`язків керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 29.12.2025.

Крім того, наявність вищевказаних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_5 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У зв`язку із викладеними обставинами слідчий клопоче про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою в межах строку досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Під час судового розгляду встановлено, 29.09.2025 ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами (протокол допиту від 17.07.2025) свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду грошових коштів та вручення особі від 28.09.2025; протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_2 від 28.09.2025; протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_3 від 28.09.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з ілюстративною таблицею до протоколу, від 28.09.2025; показами (протокол допиту від 28.09.2025) свідка ОСОБА_8 ; показами (протокол допиту від 29.09.2025) свідка ОСОБА_7 ; показами (протокол допиту від 29.09.2025) свідка ОСОБА_9 ; показами (протокол допиту від 29.09.2025) свідка ОСОБА_10 ; показами (протокол допиту від 28.09.2025) свідка ОСОБА_11 ; показами (протокол допиту від 28.09.2025) свідка ОСОБА_12 ; показами (протокол допиту від 29.09.2025) свідка ОСОБА_13 ; показами (протокол допиту від 29.09.2025) свідка ОСОБА_14 ; протоколом затримання та особистого обшуку ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України від 28.09.2025; показами (протокол допиту від 28.09.2025) підозрюваного ОСОБА_5 ; висновком експерта N? CE-19-25/53650-ВТХ від 29.09.2025; речовими доказами, відповідно до постанов від 07.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.11.2025 включно.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Варто зазначити, що під час досудового розслідування при вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному застосовується стандарт доведення «обґрунтованої підозри», який є менш суворим, ніж стандарт доведення «поза розумним сумнівом», що має бути застосований під час вирішення судом питання про доведеність вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Згідно з п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слід звернути увагу, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального провадження є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тому, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини, слідчий суддя приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором в судовому засіданні.

В наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який є тяжким злочином, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення на строк до семи років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, - існує цілком реальний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду і на даний час цей ризик не зменшився.

Слідчий суддя також враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Слідчий суддя враховує практику Європейського Суду, згідно з якою врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства (рішення ЄСПЛ у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993).

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то слідчий суддя вважає його не доведеним. Так, підозрюваний є раніше не судимою особою, має міцні соціальні зв`язки.

При цьому, слід зважати на практику ЄСПЛ, згідно з якою наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер і доводитися відповідними доказами (рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України»).

Щодо інших запобіжних заходів, то на думку слідчого судді, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним встановленим ризикам, оскільки застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як, виходячи зі змісту ст. ст. 179, 180, 181, 182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі обвинуваченого можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Прокурором доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, які зазначені підозрюваним та захисником, не можуть бути підставою для відмови в продовження строку тримання під вартою, оскільки на даному етапі кримінального провадження вони не виключають наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя переконався у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо у межах раніше обраного запобіжного заходу унаслідок виконання великого обсягу процесуальних та слідчих дій, а також особливої складності кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, натомість, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним прокурором у судовому засіданні.

Щодо визначення альтернативи у вигляді застави

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, оскільки ОСОБА_5 є особою молодого віку, притягається до кримінальної відповідальності вперше, має визначене місце реєстрації та проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, застава, передбачена в статті 5 § 3 Європейської Конвенції, призначена забезпечити лише належну процесуальну поведінку особи, а не відшкодування збитку. Таким чином, сума застави повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, тобто, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання ухилитися від органів досудового розслідування та суду чи виконання процесуальних рішень.

Таким чином, дотримуючись вимог міжнародного та національного законодавства, враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , з урахуванням майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застава в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196-199, 202, 206, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання у кримінальному провадженні № 0002063 від 12.07.2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строк тримання під вартою на 34 доби до 29.12.2025 (включно), в межах строків досудового розслідування.

Одночасно ОСОБА_5 визначити запобіжний захід у виді застави.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві: Код , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA1012089.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, прокурора, слідчого; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; повідомляти суд, прокурора, слідчого про зміну місця проживання; не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 29.12.2025 включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали - до 29.12.2025 (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Час оголошення повного тексту ухвали: 28.11.2025 року о 10 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_15