Провадження № 1-кс/643/7041/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000711 від 01.07.2025 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України , раніше не судимого, неодруженого, маючого базову середню освіту, учня 11 класу, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , що на теперішній час утримується у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 15.12.2025 надійшло клопотання у кримінальному провадженні № 0000711 від 01.07.2025, за підозрою неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, про продовження строку тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що на території м. Харкова

невстановлені особи, з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки у

м. Харкові та Харківській області, під час дії правового режиму воєнного стану, у невстановлений період часу, але не пізніше 26.07.2025, прийняли рішення вчинити ряд терористичних актів.

З метою створення належних умов для реалізації злочинної діяльності, зазначені особи, у вказаний період часу, вступивши між собою у попередню змову на вчинення невизначеної кількості терористичних актів (більш точні обставини виникнення змови в ході досудового слідства не встановлені), підшукували співучасників для здійснення терористичних актів, тобто діянь у формі вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя і здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, а також залякування населення.

Так, не пізніше 26.07.2025, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_8 та громадянин України ОСОБА_4 , які перебували на території м. Харкова, з використанням соціальних мереж, встановили контакт з невстановленою слідством особою з ім`ям користувача у месенджері «Телеграм» « ОСОБА_9 ». Під час спілкування з останнім, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , отримали пропозицію здійснити виготовлення саморобного вибухового пристрою (далі-СВП) за грошову винагороду, який в подальшому буде використаний для здійснення вибуху, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви, надали добровільну згоду.

За вказаних обставин у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які були обізнаними про введення в Україні з 24.02.2022 правового режиму воєнного стану, та які усвідомлювали, що вчинення будь-яких вибухів порушить громадську безпеку та матиме наслідком залякування населення, виник кримінальний протиправний намір, направлений на активну участь у вчиненні терористичного акту через виготовлення засобів та знарядь вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

Після отримання згоди останніх, невстановлена органом досудового розслідування особа з ім`ям користувача месенджеру «Телеграм» « ОСОБА_9 », проінструктувала ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо підшукання, придбання складових частин саморобного вибухового пристрою, та щодо виготовлення саморобної вибухової речовини, з подальшим їх з`єднанням між собою. За домовленістю з особою з ім`ям користувача месенджеру «Телеграм» « ОСОБА_9 », після приведення у дію виробленого ОСОБА_8 та ОСОБА_4 пристрою, останні отримують грошову винагороду.

Для виконання вказаного завдання, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , дотримуючись інструкцій вищевказаної невстановленої особи, маючи на меті виготовлення СВП, вжили заходів, спрямованих на придбання, підшукання складових частин саморобного вибухового пристрою, та спрямованих на виготовлення саморобної вибухової речовини.

Таким чином, невстановлена особа з ім`ям користувача месенджеру «Телеграм» « ОСОБА_9 » визначив ОСОБА_8 та ОСОБА_4 роль співучасників у вчиненні терористичного акту, діяльність яких полягала у виготовленні саморобного вибухового пристрою шляхом виготовлення відповідної суміші та подальшого з`єднання усіх його компонентів. Разом з цим, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 усвідомлювали, що вказаний саморобний вибуховий пристрій може бути застосований для здійснення терористичного акту, тобто діяння у формі вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, а також передачі зазначеного пристрою іншим особам, визначеним організаторами терористичного акту.

В подальшому ОСОБА_8 з ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою з ім`ям користувача месенджеру «Телеграм» « ОСОБА_9 », усвідомлюючи, що виготовлений пристрій буде використаний для здійснення терористичного акту, за допомогою підручних інструментів та власних навичок, а також дотримуючись інструкцій вищевказаної невстановленої особи, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.07.2025, незаконно виготовили саморобну вибухову речовину, а також підготували всі необхідні складові частини для їх подальшого з`єднання з вказаною речовиною, з метою виготовлення СВП.

Однак, у період часу з 19 год. 20 хв. по 23 год. 28 хв. 26.07.2025 в ході проведення обшуку у квартирі, якою фактично користувалися ОСОБА_8 та ОСОБА_4 для виготовлення СВП, за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено виготовлені саморобним шляхом вибухонебезпечні речовини білого та червоного кольору, які відносяться до категорії Вибухонебезпечності «Надзвичайно небезпечно» (знищені під час обшуку відповідно до Акту знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадають від 26.07.2025 працівниками УВТС ГУНП в Харківській області, відповідно до якого вищевказані саморобні вибухові речовини за допомогою електродетонаторів ЕД-8Ж почергово здетонували за обставин відсутності будь-яких залишків вибухової речовини після детонації), та ряд інших предметів, які при певних обставинах поєднання між собою можуть бути складовими частинами саморобного вибухового пристрою.

Так, злочинна діяльність ОСОБА_8 та ОСОБА_4 26.07.2025 була припинена співробітниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто готуванні до вчинення вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

27.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

27.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

28.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 24.09.2025.

15.09.2025 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 27.10.2025.

18.09.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 27.10.2025.

14.10.2025 ухвалою слідчого судді строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 6 (шести) місяців, тобто до 26.01.2026.

21.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 19.12.2025.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 спливає 19.12.2025, але з метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих та процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження: на виконання вимог ст. 486 КПК України, отримати висновок за результатами проведення судової-психологічної експертизи щодо ОСОБА_4 ; здійснити розсекречення відповідних процесуальних документів, на підставі яких проведено негласні слідчі (розшукові) дії у вказаному кримінальному провадженні; з урахуванням всіх зібраних доказів скласти остаточне письмове повідомлення про підозру, ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

Результати цих слідчих та процесуальних дій матимуть значення для судового розгляду, оскільки вони направлені на виявлення та фіксацію доказів протиправної діяльності підозрюваного.

Вказані процесуальні дії не були завершені раніше у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій, а також через регулярні обстріли російськими окупаційними військами м. Харків, де здійснюється досудове розслідування, та оголошення повітряних тривог, що призводить до затримок у роботі експертних установ, та як наслідок до збільшення часу, необхідного для проведення експертиз, а також до збільшення часу на планування та проведення слідчих дій, беручи до уваги необхідність забезпечення безпеки їх учасникам.

Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_4 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати, спотворити будь-яку з речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вважає за необхідне продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України не зменшились:

п. 1 - ОСОБА_4 розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території російської федерації чи тимчасово окупованих частинах території України;

п. 2 - ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити, сховати або спотворити невстановлені слідством електронні пристрої, які останній використовув при вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, з використанням наявних у ОСОБА_4 електронних пристроїв, останній може дистанційно видалити власний аккаунт у месенджері «Телеграм», який ОСОБА_4 використовував для зв`язку з особою з ім`ям користувача у месенджері «Телеграм» « ОСОБА_9 », та з ОСОБА_8 ;

п. 3 - ОСОБА_4 достовірно розуміє суть вчиненого ним злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, має реальну можливість впливати на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні, а також на інших осіб, яким відомо про вчинення злочину відносно якого проводиться вказане досудове розслідування, різними способами (залякування, вмовляння тощо), що може призвести до зміни їх показань.

п. 5 - у зв`язку з тим, що для вчинення інкримінованого підозрюваному злочину відсутня необхідність у проведені значної кількості підготовчих дій, а також враховуючи ідеологічні погляди та корисливі мотиви ОСОБА_4 , наявні достатні підставі вважати, що ОСОБА_4 , може повторно зв`язатися з особою з ім`ям користувача у месенджері «Телеграм» « ОСОБА_9 » та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відтак у слідства є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені у п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування зазначених ризиків.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Законний представник підтримала позицію захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання, слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України);

наявність підстав, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (п. 2 ч. 3 ст.199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України). Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників провадження, встановив таке.

Згідно ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 27.01.2026, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

27.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

27.07.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Надані стороною кримінального провадження докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, яка обґрунтовується такими доказами, зокрема: відповідями 7 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Харківській на доручення слідчого; протоколом обшуку від 26.07.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 26.07.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом обшуку від 26.07.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; проколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; висновками експертів за результатами проведення судових вибухо-технічних експертиз.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання слідує, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» § 88, «Erdagozv. Turkey» § 51, «Cebotari v. Moldova» § 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Щодо наявності ризиків, слідчий суддя зазначає таке.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно ст. 178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час хоча і зменшились, проте продовжують існувати, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу неповнолітньому підозрюваному, суд враховує його особистість, вікові та психологічні особливості, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Так, підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, підозрюваному у разі визнання його винуватим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, підозрюваний не має на території України таких соціальних зв`язків, які б на думку слідчого судді превалювали над його зацікавленістю у переховуванні від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків у їх сукупності, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є виключною обставиною та виправдовує тримання неповнолітнього підозрюваного під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Як зазначалося вище, строк досудового розслідування встановлено до 27.01.2026.

За вказаних підстав та обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану, з врахуванням всіх даних про особистість підозрюваного.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 199, 376, 492 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», у межах строку досудового розслідування, тобто 26.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18.12.2025 о 08:10.

Слідчий суддя ОСОБА_13