Справа № 203/7230/25
Провадження № 1-кп/0203/2352/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року Центральний районний суду м. Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі, в порядку дистанційного судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012632 від 02.07.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Дніпра знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо продовження строків запобіжного заходу відносно його підзахисного, зазначивши про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Захисник просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії підготовчого судового провадження і обвинуваченим вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», суд не входить в перевірку «обґрунтованості підозри».

Згідно ч.2 ст.177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує дані, які характеризують його особу, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, неодружений, раніше не судимий.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, що передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає обґрунтованим, оскільки застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що обвинувачений, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів на свою користь.

Разом з тим, існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчиняти інше аналогічне кримінальне правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, враховуючи характер дій обвинуваченого, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, судом враховується характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для суспільства та обороноздатності країни в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно обвинуваченого строку тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановлених судом ризиків і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення застави.

Щодо призначення справи до судового розгляду, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 до судового розгляду. При цьому, зазначив, що не знає, чому обвинувальний акт було направлено до Центрального районного суду м. Дніпра.

Інші учасники судового провадження при вирішенні питання підсудності обвинувального акту покладалися на розсуд суду..

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України.

Одним із рішень, які вправі ухвалити суд у підготовчому судовому засіданні, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, є рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності.

А відтак, всі інші питання, у тому числі щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, мають вирішуватися належним судом.

Положеннями ст. 32 КПК України, визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , в пункті постійної дислокації поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 та був незаконно відсутній на військовій службі до 16 серпня 2025 року, коли був затриманий слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Враховуючи те, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, не зазначено, де було затримано ОСОБА_4 , встановити, де було закінчено кримінальне правопорушення, не можливо, а тому, кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Так, з обвинувального акту вбачається, що його складено слідчим та затверджено прокурором за адресою: м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 2.

Тобто, місцезнаходження органу, що закінчив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, не відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Дніпра, а, відповідно до адміністративно-територіального розподілу, є територією, яка відноситься до Соборного району м. Дніпра.

Відтак, суд вважає, що вказаний обвинувальний акт направлено до Центрального районного суду м. Дніпра з порушенням правил територіальної підсудності.

Аналізуючи вищенаведене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акта відносно ОСОБА_4 до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 314-315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 09 грудня 2025 року, включно.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0012632 від 02.07.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду, для визначення підсудності.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1