Справа № 953/5849/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокум. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового процесу кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 17.04.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Личкове, Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)12.12.2002 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 182 КК України до 3 років позбавлення волі;

2)17.12.2003 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 19.07.2004 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 3 дні;

3)09.03.2006 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

4)04.05.2006 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

5)23.06.2008 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 296 КК України, з застосуванням ст. 75 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 3 роки;

6)18.08.2008 року вироком Зачепилівського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 28.12.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 15 днів;

7)14.11.2017 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 11.11.2020 року у зв`язку з відбуттям покарання;

8)11.02.2022 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 і ч. 2 ст. 289 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільненого 28.08.2024 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на підставі ст. 81-1 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2025 року приблизно о 23 год. ОСОБА_3 за місцем проживання, що у квартирі АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, з мотивів особистої неприязні, що виникла раптово, умисно, з метою спричинення шкоди здоров`ю наніс потерпілому декілька ударів кулаком по обличчю, голові і тулубу.

У результаті цих дій потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді синців у правій та лівій навколоочній ділянці, на спинці носа у середній третині, у ділянці проекції лівого тім`яного бугра, у ділянці проекції нижнього кута лівої лопатки, у поперековій ділянці праворуч, що викликають незначні скороминущі наслідки і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження згідно з п. п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року).

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 також надав до суду заяву про беззаперечну згоду з установленими органом досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі висунутого звинувачення за наведених в обвинувальному акті обставин і кваліфікує його дії, що полягали в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд керується такими нормами матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

Призначаючи ОСОБА_3 захід примусу, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, і обставин, які б підвищували суспільну небезпеку скоєного порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною кримінально-правовою нормою, за результатами судового розгляду не встановлено.

Бере суд до уваги і дані, що характеризують особу ОСОБА_3 у загальносоціальному плані, зокрема, що він має середню освіту, одружений, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває, проходить військову службу за контрактом.

Водночас обвинувачений раніше 8 разів притягувався до кримінальної відповідальності за умисні кримінальні правопорушення, переважно тяжкі корисливі та корисливо-насильницькі злочини, багаторазово відбував покарання у місцях позбавлення волі, останнього разу був засуджений за вчинення розбою і нове кримінальне правопорушення вчинив менш як через рік після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом. Зазначені відомості суд враховує як такі, що характеризують особу ОСОБА_3 з точки зору потенційної суспільної небезпеки.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України враховує щире каяття обвинуваченого.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, у справі не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено такі альтернативні заходи примусу:

-штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадські роботи на строк до двохсот годин;

-виправні роботи на строк до одного року.

Оскільки ОСОБА_3 є військовослужбовцем, покарання у виді виправних робіт не може бути застосоване щодо нього у силу прямої законодавчої заборони, передбаченої у ч. 2 ст. 57 КК України.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень станом на зараз на розгляді Зміївського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0000597 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 357 КК України. У цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого ухвалою від 31.10.2025 року продовжено до 29.12.2025 року. Зазначене унеможливить виконання покарання у виді громадських робіт, а тому призначення відповідного заходу примусу суд не вважає за доцільне.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого покарання у виді штрафу, який визначає у максимальному розмірі у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України з огляду на факти багаторазового притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі злочини і вчинення нового кримінального правопорушення через нетривалий час після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби.

Зазначене покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на залучення експерта та інших процесуальних витрат у справі не понесено, речові докази відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався та, з огляду на вид призначеного покарання і позиції сторін у судовому засіданні, підстав для його застосування суд не знаходить.

Керуючись ст. ст. 100, 107, 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1