Справа № 646/6733/25
№ провадження 1-в/646/292/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відео конференції заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»; засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2015 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; вирішено строк відбування покарання рахувати з 05.03.2015. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.06.2015 р. вирок від 05.03.2015 змінено, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2015 ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, призначене ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.06.2015, та направлено для відбування призначеного судом покарання, оголосивши його у розшук. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.08.2024 року уточнено вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2015, строк відбування покарання рахується з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили з 31.05.2024; відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2015 зараховано строк попереднього ув`язнення з 05.03.2015 по 11.06.2015, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_6 , 1960 р.н., про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

Засуджений в судовому засіданні просив призначити йому перекладача з української мови на російську мову, для забезпечення його прав.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Прокурор заперечував проти залучення перекладача засудженому на російську мову.

Суд, заслухавши учасників процесу, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Стаття 68 КПК України передбачає, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 318/632/19 (провадження № 51-891км20) рівень розуміння і спілкування, за якого виникає право на безоплатну допомогу перекладача, залежить від фактичних обставин, з огляду на цей рівень визначається обсяг необхідної «допомоги». Загалом обвинувачений повинен бути в змозі самостійно або за допомогою перекладача розуміти, що відбувається під час розгляду справи, і брати участь у розгляді такою мірою, що забезпечувала би його право на справедливий суд.

Отже, перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Крім того, з висновків, зроблених Верховним Судом у постанові від 03.06.2021 у справі № 761-7017/17 (провадження 51-842км20) випливає, що твердження засудженого про недостатнє володіння державною мовою, а тому порушення права на захист від пред`явленого обвинувачення, є надуманими та необгунтованими, за дотримання таких процесуальних гарантій: 1) право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною мовою або мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави роз`яснювалось судом; 2) обвинувачений розуміє українську мову, дає чіткі та послідовні відповіді на питання, поставлені як українською, так і російською мовами, викладає свою версію подій, вживає юридичні терміни щодо кваліфікації його дій, інших обставин справи; 3) право давати показання тією мовою, якою обвинувачений бажає, забезпечено повною мірою; 4) забезпечена участь у провадженні захисника; 5) подання суду процесуальних документів за підписом обвинуваченого, написаних українською мовою.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «К. проти Франції» від 07.12.1983 зазначив, що Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті е) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею.

В даному провадженні засуджений повідомлений про його права, не заявляв клопотання про залучення перекладача ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду, ні в ході апеляційного провадження під час перегляду вироку суду. При цьому засуджений, хоча і є громадянином Республіки Грузія, з 2008 року проживає в Україні, під час розгляду даної заяви засудженого про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України забезпечений захисником. Крім того, з особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 підписував заяви, ознайомлювався з Правилами поведінки засуджених, які складені українською мовою. Також, суд приймає до уваги, що засуджений просив залучити перекладача на російську мову, при цьому посилаючись на те, що він є громадянином Республіки Грузії.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для залучення перекладача засудженому, у зв`язку із чим, клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про залучення перекладача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.42,68 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про залучення перекладача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1