ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3940/21 Номер провадження 11-кп/814/105/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням згідно ст. 76 КК України відповідних обов`язків,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення засудженого ОСОБА_8 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2020 року щодо нього.

Ухвалюючи рішення суд зазначив, що на час розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст.78 КК України у Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001485 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, свідчить про те, що засуджений скоїв та обвинувачується у вчиненні нового злочину під час іспитового строку.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду щодо себе скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд прийшов до помилкових висновків про вчинення ОСОБА_8 нового злочину під час іспитового строку, так як особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Крім того засуджений вважає, що судом було істотно порушено КПК України, так як повний текст рішення не було проголошено.

До початку апеляційного розгляду від засудженого ОСОБА_8 надійшла заява про здійснення судового розгляду у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію учасників судового розгляду з приводу поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи подання Шевченківського районного відділу ДУ «Центр пробації» у Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку відносно засудженого ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінально-процесуального законодавства цілком дотримався.

Так, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні подання, оскільки ОСОБА_8 є обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, яке перебуває на розгляді у Дзержинському районному суді м. Харкова.

При цьому було зазначено, що обов`язковою передумовою звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку є не вчинення ним злочину протягом іспитового строку, а ОСОБА_8 не виконав цих вимог, оскільки у період іспитового строку обвинувачується у вчиненні нового злочину.

На підставі ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Згідно зі ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Отже, вказана стаття містить дві умови, обов`язкове дотримання яких і є підставою для звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку: 1) виконання покладених вироком суду під час застосування ст.75 КК України обов`язків, передбачених ст.76 КК України; 2) не вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.

Враховуючи викладене, рішення районного суду є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4