КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6061/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.209, ч.5 ст.426-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 13.06.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки Samsung Galaxy S24 Ultra, модель SM-S928B/DS, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім-картою з номером телефоном НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчий суддя наклав арешт на тимчасово вилучене майно за відсутності підстав, визначених ст.98 КПК України, та яке було вилучене під час проведення обшуку в порушення вимог ст.168 КПК України.

Апелянт зазначає, що під час накладення арешту на майно відбулось порушення порядку накладення арешту на комп`ютерну техніку.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що арешт майна порушує право власності ОСОБА_7 , який є законним та добросовісним власником.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки 26.06.2025 оскаржувану ухвалу постановлено без участі власника майна, копії судового рішення представник отримав 23.07.2025, а апеляційну скаргу подав до суду 28.07.2025, відтак, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Прокурор у судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000789 від 06.09.2024 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.209, ч.5 ст.426-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що військові службові особи Міністерства оборони України, перевищуючи надані їм службові повноваження, діючи в умовах воєнного стану, у період із 18.12.2023 уклали із суб`єктом підприємницької діяльності п`ять державних контрактів щодо виготовлення та постачання у 2024 -2025 роках товарів оборонного призначення, а саме пристроїв ПВП-50 у складі ТУ У 25.4-2.2023 (номенклатурний номер НАТО 1345 61 016 0889), пристроїв ПВП-100 ТУ У 25.4-5:2023, номенклатурний номер НАТО 1345-61-016-4212; пристроїв ПВП-200 ТУ У 25.4-6:2023, номенклатурний номер НАТО 1345-61-016-4213; та пристрою МПТ-23П.

Станом на 01.05.2025 державні контракти не виконані, а строки всупереч діючому законодавству (Постанови КМУ від 4 грудня 2019 року № 1070, п.48 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених постановою КМУ від 11.11.2022 №1275) безпідставно продовжені.

У 2023 році Департаментом військово-технічної політики Міністерства оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_10 погоджено Технічні умови на пристрій ПВП-50 у складі ТУ У 25.4-2.2023 (номенклатурний номер НОМЕР_5 ), які зареєстровано в Міністерстві оборони України з реєстраційним номером МО/001224 від 19.06.2023. Відповідно до зазначених Технічних умов пристрій ПВП-50 повинен відповідати Технічним вимогам, а саме п.2.1.7 «блок забійних елементів» масою 560+10%г., маса одного забійного елемента 1,05+0,1%г., розмір одного забійного елемента 6,35+0,01%мм, загальна кількість забійних елементів 550+10%шт.; загальна маса пристрою складає 2,0+10%,кг маса вибухової речовини 0,8+15%кг.

18.12.2023 Департаментом військово-технічної політики Міністерства оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_11 та ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техавіаком» в особі радника Генерального директора ОСОБА_7 уклали державний контракт №220/11/1/23/198 щодо виготовлення та постачання товарів оборонного призначення на загальну суму 382 725 618,26 грн. Відповідно до Специфікації ТОВ «НВК Техавіаком» повинно виробити та поставити до 20.02.2024 пристрій ПВП-200 в кількості 2000 комплектів на суму 194 465 660,00грн.; до 25.12.2024 пристрій ПВП-50 в кількості 498 комплектів, 2 од. магістралі, пенал 2 од., сумку для ПВП-50 на суму 12 797 359,98грн., а всього до 20.02.2024 - 7326 комплектів ПВП-50 на загальну суму 188 259 958,26грн.

Відповідно до умов державного контракту пристрій ПВП-50 повинен відповідати Технічним умовам затвердженим Замовником, тобто Департаментом військово-технічної політики Міністерства оборони України.

26.12.2023 на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» відповідно до вимоги на оплату №403/1/1657 перераховано грошові кошти в якості авансу у сумі 197 660 142,68грн. В цей же день, на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» відповідно до вимоги на оплату №403/1/1656 перераховано грошові кошти в якості авансу у сумі 153 131 497,34грн. Тобто на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» відповідно до державного контракту №220/11/1/23/198 перераховані грошові кошти в сумі 350 791 640,02грн.

Станом на 25.12.2023 постачання 498 комплектів ПВП-50 на суму 12 797 359,98грн. не здійснено; станом на 20.01.2024 постачання 2502 комплектів ПВП-50 на суму 64 295 170,02грн. та 1000 комплектів ПВП-200 на суму 97 232 830,00грн., а всього майна на суму 161 528 000,02грн. не здійснено; станом на 20.02.2024 постачання 4326 комплектів ПВП-50 на суму 111 167 428,26грн. та 1000 комплектів ПВП-200 на суму 97 232 830,00грн., а всього майна на суму 208 400 258,26грн. ТОВ «НВК Техавіаком» не здійснено.

Таким чином, станом на 01.04.2024 року Державний контракт №220/11/1/23/198 від 18.12.2023 не виконаний, грошові кошти у сумі 350 791 640,02грн. надані в якості авансу привласнені та витрачені не за цільовим призначенням.

У квітні 2024 року з метою уникнення кримінальної відповідальності, за не постачання для потреб ЗСУ протипіхотних пристроїв, посадовими особами ТОВ «НВК Техавіаком», відповідно до державного контракту від 18.12.2023 №220/11/1/23/198 поставлено завідомо неякісних 1440 комплектів пристроїв ПВП-50. У зв`язку з відсутністю випробувань зазначених пристроїв на дії низьких температур, у травні 2024 року під контролем представника Замовника - 1285 військового представництва МОУ, проведені періодичні випробування на відповідність вимогам п.6.2.4 ТУ У 25.4-2:2023 (перевірка стійкості до дії зниженої температури середовища (мінус 50 градусів Цельсія). Під час випробувань встановлені конструктивні недоліки, а саме - у корпусі міни при низьких температурах виникали поперечні тріщини. Зазначені недоліки усунуті шляхом змінення технології окремого процесу. Після усунення недоліків та заміни технології процесу виробництва, проведені повторні періодичні випробування згідно вимог п.п.1-13 ТУ У 25.4-2:2023. Відповідно до висновків повторних випробувань, які закінчено 05.06.2024, встановлено відсутність дефектів та вироби відповідали Конструкторській документації.

Вже, 07.06.2024 відповідно до посвідчення №248 поставлено 318 комплектів партії №ТАК 002-24 та 12 комплектів партії №ТАК 003-24 (відповідно до Етикетки на партію 003 в кількості 3 комплекти, ААТА.307651.001 ЕТ від 13.06.2024 загальна маса пристрою складає 2,0+10%, вибухової речовини 0,8+15%). (Відповідно до наданих актів пристрої закладено до контейнерів BMOU 222776, BMOU 200105)

25.07.2024 складено акт приймання передачі №161 відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_6 на підставі посвідчення НОМЕР_7 військового представництва МОУ №376 від 24.07.2024, видаткової накладної від 25.07.2024 №216 прийнято 264 комплекти ПВП-50 партії №ТАК 003-24. До зазначеної партії долучено Етикетку ААТА.307651.001 ЕТ на партію №003 в кількості 264 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 2,0+10%, вибухової речовини 0,8+15%).

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 08.10.2024, з метою збільшення прибутків від виробництва та постачання протипіхотних пристроїв, посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» за попередньої змовою з посадовими особами НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ім. Є.О. Патона НАН України, без погодження з Замовником (Департаментом військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України) змінили масу пристрою з 2,0+10%кг до 1,8+10%кг та масу вибухової речовини з 0,8+15% до 0,7+15%кг. Зазначені зміни посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» приховали та періодичні випробування під контролем представника Замовника щодо підтвердження тактико-технічних характеристик виробу не провели.

08.10.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_6 на підставі посвідчення НОМЕР_7 військового представництва МОУ №617 від 08.10.2024, видаткової накладної від 08.10.2024 №286 прийнято 360 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 003-24. До зазначеної партії долучено Етикетку ААТА.307651.001 ЕТ на частину партії №003 в кількості 360 комплекти у якій вже зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15%кг).

Таким чином всього ТОВ «НВК «Техавіаком» поставлено 7326 комплектів пристроїв ПВП-50, партії №ТАК 002-24, №ТАК 003-24 які не відповідають Технічним умовам погодженим Замовником (Департаментом військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України) відповідно до державного контракту від 18.12.2023 №220/11/1/23/198.

У листопаді 2024 року ТОВ «НВК «Техавіаком» поставлено 600 з 2000 комплектів ПВП-200.

11.12.2024 Міністерством оборони України, в особі директора Департамента військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України бригадного генерала ОСОБА_12 та ТОВ «НВК Техавіаком» в особі радника Генерального директора ОСОБА_7 з метою уникнення виставлених штрафних санкцій та недоотримання доходів (матеріальна шкода (збитки)) Міністерством оборони України, в супереч діючому законодавству (Постанови КМУ від 4 грудня 2019 року № 1070, п.48 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених постановою КМУ від 11.11.2022 №1275) укладено додаткову угоду №4 до Державного контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023, якою безпідставно продовжив дію договору до 31.12.2025.

Крім того, 06.03.2024 генеральний директор ТОВ «НВК Техавіаком» ОСОБА_13 уповноважив ОСОБА_7 бути представником підприємства в ДП «Агенція з оборонних закупівель» Міністерства оборони України при проведенні будь-яких закупівельних процедур з постачання ПВП-50, ПВП-100, ПВП-200 та МПТ-23П2 у тому числі при поданні пропозицій щодо постачання.

11.03.2024 листом №240312/01-К генеральний директор ТОВ «НВК Техавіаком» ОСОБА_13 завірив ДП «Агенція оборонних закупівель» Міністерства оборони України що розрахунок ціни договору передбачає прибуток до 25 % собівартості товарів, робіт та послуг.

23.02.2024 листом №240223/11-К ОСОБА_7 скерував на адресу ДП «Агенція з оборонних закупівель» комерційну пропозицію щодо постачання пристрою ПВП-50, пристрій вибуховий протипіхотний, згідно ТУ У 25.4-2.2023. Крім того, у комерційній пропозиції ОСОБА_7 вказав про наявність державного контракту з Міністерством оборони України від 18.12.2023 №220/11/1/23/198. До зазначеної комерційної пропозиції ОСОБА_7 долучив калькуляцію на комплект постачання у якій зазначив, що вартість пристрою ПВП-50 складає 10 969,88грн. (повна собівартість 9 953,16грн. та прибуток 1 016,72грн. (вартість комплекту складає 78 901,14грн. у який входить пристрій ПВП-50 - 6шт., сумка - 3шт. магістраль - 6шт., пенал - 6шт., струбцина - 3шт., приціл - 3шт., комплект пакування -1шт.).

14.06.2024 Державне підприємство «АОЗ» Міністерства оборони України та ТОВ «НВК Техавіаком» уклали державний контракт №23/3-331-VDK-24 про виробництво та постачання ПВП-50 у кількості 60 000 комплектів на суму 1 537 707 000,00грн. (у 2024 році - 60 000 комплектів) до 31.03.2025. Крім того, державним контрактом передбачено його розірвання в односторонньому порядку в разі істотного порушення умов Виконавцем, що створює реальну загрозу безперебійному забезпеченню потреб Збройних Сил України, зокрема, але не виключено у разі порушення строків поставки більше ніж на 31 календарний день.

21.06.2024 за вихідним номером 536/2293 1285 військовим представництвом МО України проведено перевірку ТОВ «НВК Техавіаком» (згідно доручення ГУ технічного оцінювання та контролю якості озброєння та військової техніки від 13.05.2024 №11331; звернення начальника ДП МОУ «АОЗ» від 17.06.2024 №2147/2973/23/3-6587) та надано висновок що підприємство станом на 24.04.2024 спроможне здійснювати виготовлення пристроїв ПВП-50, ПВП-100, ПВП-200, МТП-23П2, але існують ризики: наявність незавершених замовлень з виготовлення товарів оборонного призначення окрім зазначених Виробів; наявна кредиторська заборгованність по непоставленим в строки виробам ПВП-50, ПВП-200 (по Державному контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023); підприємство згідно умов Державного контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023 має погасити наданий аванс, станом на 24.04.2024 необхідна кількість виробів не пред`явлена; залежність підприємства від імпорту комплектуючих; незавершені дослідження щодо визначення причин дефектів виробів ПВП-50 по невідповідності п.2.1.9 (вимоги стійкості до дії зниженої температури середовища) ТУ У 25.4-2:2023, недоліки не усунені; недостатня кількість персоналу; недостатня кількість обладнання. Станом на 20.05.2024 у підприємства наявна кредиторська заборгованість по непоставленим у строки виробам ПВП-50, ПВП-200 згідно умов Державного контракту №220/11/1/23/198 від 18.12.2023.

Крім того у висновку 1285 ВП МО України зазначено, що підприємство спроможне виконати зобов`язання та своєчасно погасити наданий аванс за державним контрактом від 14.06.2024 №23/3-331-VDK-24 на виготовлення та постачання ПВП-50.

03.07.2024 на рахунки ТОВ «НВК Техавіаком» здійснюється попередня оплата в сумі 722 722 290,00грн.

У подальшому, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 08.10.2024, з метою збільшення прибутків від виробництва та постачання протипіхотних пристроїв посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» за попередньої змовою з посадовими особами НІЦ «Матеріалообробка вибухом» ім. Є.О. Патона НАН України, без погодження з Замовником (ДП «Агенція з оборонних закупівель» Міністерства оборони України) змінили масу пристрою з 2,0+10%кг до 1,8+10%кг та масу вибухової речовини з 0,8+15% до 0,7+15%кг. Зазначені зміни посадові особи ТОВ «НВК Техавіаком» приховали та періодичні випробування під контролем представника Замовника щодо підтвердження тактико-технічних характеристик виробу не провели.

08.11.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_6 на підставі посвідчення НОМЕР_7 військового представництва МОУ №711 від 07.11.2024, видаткової накладної від 08.11.2024 №2437 прийнято 375 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 004-24. До зазначеної партії долучено ОСОБА_14 307651.001 ЕТ на партію №004 в кількості 375 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15%кг.

11.11.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_6 на підставі посвідчення НОМЕР_7 військового представництва МОУ №701 від 05.11.2024, видаткової накладної від 11.11.2024 №2450 прийнято 375 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 004-24. До зазначеної партії долучено ОСОБА_14 307651.001 ЕТ на партію №004 в кількості 375 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15%кг.

19.11.2024 складено акт приймання передачі відповідно до якого військовою частиною НОМЕР_6 на підставі посвідчення НОМЕР_7 військового представництва МОУ №756 від 15.11.2024, видаткової накладної від 19.11.2024 №2541 прийнято 375 комплектів ПВП-50 партії №ТАК 006-24. До зазначеної партії долучено ОСОБА_14 307651.001 ЕТ на партію №006 в кількості 375 комплекти у якій зазначено, що загальна маса пристрою складає 1,8+10%кг, маса вибухової речовини 0,7+15%кг.

Всього за листопад 2024 року прийнято від ТОВ «НВК Техавіаком» 2250 комплектів ПВП-50 партій №ТАК 004-24, №ТАК 006-24.

11.02.2025 1285 військовим представництвом Міністерства оборони України видано ТОВ «НВК Техавіаком» посвідчення №67 в тому, що пред`явлені ним товари (Пристрій ПВП-50 партії № ТАК 006-24) у кількості 375 комплектів виготовлені і укомплектовані у повній відповідності з Державним контрактом від 14.06.2024 №23/3-331-VDK-24, вважаються прийнятими.

12.02.2025 ТОВ «НВК Техавіаком» доставив з супровідними документами товар до військової частини НОМЕР_6 . Відповідно до розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 приймання товару доручено військовослужбовцям ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які при візуальному огляді товару виявили недоліки, а саме: «уголок пластиковий був з дефектом, на мінах було маркування партії ТАК 006-24, тобто 2024 року виробництва». При відкритті другого ящика теж був брак - «зтісана різьба на вуголку, що виключає можливість встановлення та кріплення детонатора».

Після чого, військовими службовими особами військової частини НОМЕР_6 у порушення вимог статей 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та неналежному виконанню наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 12.11.2017 №200 «Про затвердження Керівництва зі зберігання інженерних боєприпасів у Збройних Силах України», Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України від 22.02.2024 №5дск та ДСТУ В 15.703:2021 «Рекламаційна робота» прийнято рішення про неприймання дефектної продукції, про що повідомлено вантажоперевізника, який з партією пристроїв №ТАК 006-24 покинув територію військової частини НОМЕР_6 .

13.02.2025 ТОВ «НВК Техавіаком» знову доставив з супровідними документами до військової частини НОМЕР_6 зазначені вище інженерні боєприпаси партії №ТАК 006-24 у кількості 375 комплектів ПВП-50, після усунення недоліків, яка була прийнята без повторної перевірки 1285 ВП МОУ на зберігання та оформлена бухгалтером військової частини НОМЕР_6 та представником ДП МОУ«АОЗ» ОСОБА_17 приймально-здавальними документами від 12.02.2025.

05.05.2025 на адресу Державного бюро розслідувань надійшов звіт робочої групи з дослідження безвідмовної дії та повноти детонації протипіхотної міни ПВП-50 партії №ТАК 006-24 з метою перевірки отриманої інформації викладеної у Звіті про аварії з боєприпасами від 29.03.2025 №2370/1389. За результатами роботи робочої групи встановлені випадки не детонації у 5-ти (відбувається спрацювання детонатору, руйнування корпусу міни та розкидання вибухової речовини без її детонації) з 13 пристроїв основної вибухової речовини.

Відповідно до висновку, незадовільна дія пристрою відбувається за рахунок не передачі детонації від детонатору ЕД-8-Ж, який використовують військові підрозділи. У разі забезпечення повноти детонації (тобто додаткового добавлення вибухової речовини С4 в різьбове гніздо детонатору) виріб ефективний для знищення піхоти. (Звіт від 29.04.2025 №426дск).

Крім того, при проведені фізико-хімічних досліджень вибухової речовини встановлено її не відповідність вимогам до марки ПВВ-5А та Технічним умовам, а саме масова частка гексогену склала 75%,1-75,2% (відповідно до ТУ 85%+1,5%), маса вибухової речовини, без погодження з Замовниками змінена Виробником з 0,8+15%кг. на 0,7+15%кг.

У той же час, комісія зазначає у звіті, що внесення змін погоджено ТВО Начальника інженерних військ - начальником управління інженерних військ КСЛ ЗСУ без погодження військового представництва та без проведення типових випробувань (Повідомлення ААТА0052-24 від 16.04.2024, зміна 10). У дійсності зміни погоджені ТВО Начальника інженерних військ -начальника управління інженерних військ ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_18 , який не є Замовником (представником Замовника) виробництва та постачання зазначених пристроїв.

Таким чином, ТОВ «НВК Техавіаком» за сприяння військових службових осіб військових представництв та інших військових службових осіб виробив та поставив для Збройних Сил України не якісні протипіхотні пристрої, які не відповідають вимогам ТУ.

Водночас органом досудового розслідування 13.06.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки SamsungGalaxy S24 Ultra, модель SM-S928B/DS, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім-картою з номером телефоном НОМЕР_4 .

Постановою слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_19 вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, яке вилучене 13.06.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки Samsung Galaxy S24 Ultra, модель SM-S928B/DS, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім-картою з номером телефоном НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, яке вилучене 13.06.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки Samsung Galaxy S24 Ultra, модель SM-S928B/DS, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , із сім-картою з номером телефоном НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Посилання представника апелянта на невідповідність арештованого майна критеріям речових доказів є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що арештоване майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що на мобільному телефоні містяться матеріали фотозйомки, відеозапису та інші носії інформації (в тому числі комп`ютерні дані), які можуть бути використані в якості доказу у даному кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3____________ ОСОБА_4 ____________