ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 670/878/17

Провадження № 11-кп/820/791/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали виділеного провадження у кримінальному провадженні № 0000184 від 21 липня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року клопотання прокурора задоволено частково та обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з дня його фактичного затримання. Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про затягування ним судового розгляду в суді першої інстанції шляхом ухилення від з`явлення до суду, а тому доводи сторони обвинувачення про наявність ризику переховуватися від суду знайшли своє підтвердження.

Окрім того, досліджені судом першої інстанції матеріали кримінального провадження дають підстави вважати про реальну можливість ОСОБА_7 впродовж тривалого часу ухилятися від з`явлення до суду та в такий спосіб переховуватись від суду.

Тому на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного провадження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року.

Захисник уважав, що суд першої інстанції постановив необґрунтоване та незаконне рішення, яке суперечить нормам процесуального законодавства, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім того, захисник звертав увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, не перевірив їх на відповідність матеріалам провадження внаслідок неповноти дослідження обставин, наданих прокурором, захисником та обвинуваченим.

На його думку, судом першої інстанції наведено недостатню мотивацію тримання під вартою, що призвело до порушення приписів ст.183 КПК України.

Право на свободу є фундаментальним, а тримання під вартою можливе лише за вмотивованим рішенням суду та за встановленою процедурою. Ризик переховування не може базуватися виключно на тяжкості вчиненого злочину, а має враховувати інші фактори.

Прокурор не довів ризики (п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України) та недостатність застосування більш м`яких заходів (п.3 ч.1 ст.194 КПК України).

Суд першої інстанції не розглянув альтернативи застосування іншого запобіжного заходу, окрім як, найсуворішого тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно з ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У даному випадку заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Із наданих матеріалів установлено, що на розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурором ОСОБА_5 до місцевого суду подане клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

У клопотанні прокурор ОСОБА_5 просив обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Будучи зобов`язаним на підставі ст.42 КПК України прибувати за викликом до суду, обвинувачений, незважаючи на належне повідомлення про дату та час судових засідань, із 166 призначених судових засідань не з`явився у 46 судових засідань без поважних причин, доказів про поважність причин неприбуття в судові засідання суду не надав, адже надані довідки від сімейного лікаря лише підтверджують факти телефонних звернень обвинуваченого до лікаря та не підтверджують факту перебування на стаціонарному лікуванні чи лікуванні, яке безпосередньо перешкоджало з`явленню до суду.

Зазначене, на думку прокурора, свідчить про злісне ухилення обвинуваченого від виконання покладених на нього обов`язків.

Також прокурор зазначав, що обвинувачений ОСОБА_7 систематично зловживав процесуальними правами з метою затягування судового розгляду та перешкоджає прийняттю кінцевого рішення в розумні строки, заявляючи численні заяви про відвід прокурора, судді, клопотання про відмову від захисника, про передачу кримінального провадження до апеляційного суду для визначення територіальної підсудності, про проведення колегіального розгляду справи, про зміну правової кваліфікації, що призводить до затягування судових засідань, розгляду упродовж судових засідань лише вказаних клопотань, без дослідження доказів, допиту свідків, потерпілого.

Згідно із клопотанням прокурор уважав, що існують ризики, передбачені п.1 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений не з`являється в судові засідання упродовж тривалого часу, що свідчить про перешкоджання кримінальному провадженню. Прокурор уважав, що зазначені дії вчиняються обвинуваченим з метою уникнення кримінальної відповідальності через сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, прокурор просив врахувати тяжкість діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а також покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

На думку прокурора, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти наведеним ним ризикам.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, прокурором доведено обставини, що свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, шляхом застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів та, що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ОСОБА_7 процесуальних рішень у справі.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегією суддів ураховано доволі високий ризик переховування обвинуваченого від суду, встановлений при розгляді клопотання в суді першої інстанції, з урахуванням його особистих характеристик та процесуальної поведінки.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тоді як застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановленого ризику переховування від суду.

При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевий суд дійшов висновку про можливість визначення розміру застави та на підставі вимог ст.182 КПК України визначив як альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн, такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ч.1 ст.183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій її переслідують, та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів уважає доведеним ризик, який дає достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду.

Крім того, до часу подання прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, місцевим судом було призначено 166 судових засідань, з них у 46 судових засідань обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, тобто процесуальна поведінка обвинуваченого свідчить про затягування ним судового розгляду через ухилення від з`явлення до суду.

На думку колегії суддів апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі сторони захисту.

Окрім цього, обставини, на які посилалися захисник, наразі не є визначальними і такими, що би давали можливість змінити застосований запобіжний захід на інший, більш м`який, або скасувати його.

Суд першої інстанції врахував усі обставини, на які зверталась увага в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 .

Із зазначених підстав суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Отже, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчиненого кримінального правопорушення та поведінки обвинуваченого не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечать належного виконання покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Матеріали клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3