Номер провадження: 11-сс/813/1306/25
Справа № 946/4499/25 1-кс/946/1262/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області стосовно невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 10.06.2025 року,

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що у своїх заявах від 19.05.2025 року, 26.05.2025 року та 10.06.2025 року, ОСОБА_5 зазначає про тотожні обставини вчиненого кримінального правопорушення, проте просить відомості до ЄРДР внести за різною правовою кваліфікацією. Разом з тим, повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження такої інформації не передбачається.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати уповноважену особу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 10.06.2025 року та надати йому витяг з ЄРДР.

Враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження, які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду, до судового засідання не з`явилися, клопотань про відкладення не подавали.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просив здійснювати розгляд за його відсутності.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги вказану неявку учасників провадження, колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

З оскарженої ухвали та матеріалів судового провадження вбачається, що 19.05.2025 року ОСОБА_5 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із заявою від 19.05.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 19.05.2025 року Вх.№ П-5082.

У вказаній заяві ОСОБА_5 просив внести до ЄРДР відомості за ст.ст.14, 27, 115, 121, 122, 125, 129, ч.ч.1, 2 ст.182, ст.296, ч.1 ст.353, ч.2 ст.383, ч.1 ст.397 КК України.

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 19.05.2025 року, внесені 20.05.2025 року за №0000732, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.383 КК України, про що ОСОБА_5 повідомлено листом слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 № 50847-2025 від 06.06.2025 року.

Крім того, 26.05.2025 року ОСОБА_5 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з додатковою заявою від 26.05.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 26.05.2025 року Вх. № П-5596.

Листом слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 №50849-2025 від 06.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено, що його заява від 26.05.2025 року долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000732 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. (ЄО 10195 від 19.05.2025 року).

У подальшому, 10.06.2025 року ОСОБА_5 звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із заявою від 10.06.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 10.06.2025 року Вх. № П-6824.

Листом слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 №35136-2025 від 18.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено, що його заява від 10.06.2025 року долучена до матеріалів кримінального провадження №0000732 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України. (ЄО 10195 від 19.05.2025 року).

Слідчий суддя зазначив, що у своїх заявах від 19.05.2025 року, 26.05.2025 року та 10.06.2025 року, ОСОБА_5 посилається на тотожні обставини вчиненого кримінального правопорушення, проте просить відомості до ЄРДР за різною правовою кваліфікацією, зазначеною ним у заявах про вчинення кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя зазначив, що повторне внесення відомостей до ЄРДР за одними й тими ж обставинами незалежно від джерел надходження такої інформації не передбачається й оскільки відповідні заяви та повідомлення на підставі пунктом 9 Глави 4 розділу ІІ Положення про ЄРДР реєструються як дублікат та окремо кримінальне провадження не обліковується, а отже і не розслідується.

Пославшись на вказані обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що оскільки в провадженні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000732 від 20.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України, відомості до ЄРДР, які були внесені за заявою ОСОБА_5 від 19.05.2025 року, яка зареєстрована Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області 19.05.2025 року Вх.№ П-5082, зміст якої є тотожним зі змістом заяви ОСОБА_5 від 10.06.2025 року, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що із заяви та скарги адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого не вбачається обставин, які могли б свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення, в розумінні ч.1 ст.11 КК України, за тим складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.397 КК України, про який вказує в заяві адвокат ОСОБА_5 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_5 у судове засідання апеляційного суду для розгляду його скарги не з`явився, додаткових пояснень щодо тверджень, викладених в його заявах суду не надав.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя в межах доводів щодо певних обставин, які відображені у скарзі адвоката ОСОБА_5 , повно і об`єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 висновків слідчого судді не спростовують, оскільки фактично зводяться лише до констатування існування незгоди заявника, з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За наведених обставин, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта про існування факту незаконної бездіяльності слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за заявою адвоката ОСОБА_5 від 10.06.2025 року, є необґрунтованими та безпідставними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 червня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області стосовно невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4