Справа № 399/1026/25
Провадження № 1-кп/399/68/2025
В И Р О К

Іменем України

05 грудня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Онуфріївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000501 від 15.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Куцеволівка Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця - сапера 3 роти НОМЕР_1 батальйону НОМЕР_2 бригади аеромобільних військ військової частини НОМЕР_3 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 незаконно придбав, зберігав та носив вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_3 , відповідно до Указу Президента України 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено на посаду санітарного інструктора медичного пункту 2-ого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 і визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом вважається день відправлення у військову частину відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Стату внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-X1V, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551- XIV, ст. 1 ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статуту Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержутись правил військової ведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятній, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, в червні місяці 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на бойових позиціях на території Донецької області знайшов три саморобні пристрої придатні для вибуху після подачі на їх вивідні дроти струму необхідної величини, три предмети належать до вибухових пристроїв (представляють собою три саморобні вибухові пристрої). У цей час, у ОСОБА_3 , виник умисел на придбання зазначених вибухових пристроїв, для подальшого їх зберігання для власних потреб на території села Куцеволівка Олександрійського району Кіровоградської області.

Обвинувачений ОСОБА_3 у порушення вимог п. 1 постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1662 та п.п. 2.9,11 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 № 576, маючи на меті зберігання вказаних предметів для власних потреб, без наміру повідомити про них органи влади, залишив зазначені вибухові пристрої за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігання вибухових пристроїв, до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 зберігав вищевказані вибухові пристрої, без мети збуту, за місцем проживання у кімнаті будинку АДРЕСА_1 .

14 липня 2025 року працівниками поліції, у встановленому законом порядку, було проведено огляд, в ході якого біля домоволодіння АДРЕСА_1 , у портфелі, який належить ОСОБА_3 , було виявлено та вилучено: три саморобні пристрої придатні для вибуху після подачі на їх вивідні дроти струму необхідної величини, три предмети належать до вибухових пристроїв (представляють собою три саморобні вибухові пристрої).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому. Пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин зазначених в обвинувальному акті. Вибухові пристрої, дійсно, зберігались в нього в рюкзаку, які він привіз з бойових позицій та зберігав по місцю свого проживання до проведення огляду 14 липня 2025 року працівниками поліції по місцю його проживання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають обставинам справи, тому об`єму обвинувачення, який встановлений судом, та підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які не суперечать одне одному, допустимі за способом збирання та відповідають об`єктивній істині.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть та обставини кримінального провадження. ОСОБА_3 в судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні злочину. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, його кваліфікацію, вказану в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні незаконного придбання, зберігання та носіння вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст. 50, 65 - 67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та визнання вини.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обтяжуючих обставин для обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, працездатний.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я.

Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі. При цьому суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно звільнити на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказане покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 1 статті 534 КПК України, регламентовано, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Також, частиною 1 статті 165 КВК визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, тому початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 5 грудня 2025 року.

Судові витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 5 грудня 2025 року.

Речові докази: три саморобні вибухові пристрої, які упаковано до пакету "Експертна служба МВС України» № 6382243, які знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави судові витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 8022, 60 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1