УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінально провадження № 0000055 від 18.06.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив:

1) визнати дії старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України (далі - БЕБ України) ОСОБА_7 під час проведення невідкладного обшуку транспортного засобу незаконними;

2) визнати бездіяльність старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_7 у неповерненні тимчасово вилученого майна - мобільного телефону iPhone 16 PRO MAX білого кольору незаконною;

3) зобов`язати старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_7 негайно повернути мобільний телефон iPhone 16 PRO MAX білого кольору законному власнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування скарги вказано, що вилучене під час проведеного обшуку майно є тимчасово вилученим і утримується органом досудового розслідування незаконно, оскільки арешт на нього накладено не було, а тому повинно бути негайно повернуто власнику.

У судовому засіданні власника майна ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Детектив БЕБ України ОСОБА_5 у судовому засіданні проти скарги заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на норми ч. 7 ст. 236 КПК України та наявність ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку, в ході якого було вилучено належний ОСОБА_3 мобільний телефон.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, зокрема, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000055 від 18.06.2025 детективом БЕБ України в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук транспортного засобу Hyundai IONIQ5, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого вилучено майно, яке належить ОСОБА_3 - мобільний телефон iPhone 16 PRO MAX білого кольору.

Главою 16 КПК України врегульовано питання тимчасово вилученого майна.

Так, згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Так, згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Оскільки в даному випадку вилучення належного ОСОБА_3 майна здійснювалося під час обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, детектив був зобов`язаний у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України звернутися до суду з клопотанням про арешт не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Однак, відомостей про звернення до суду з клопотанням про арешт вилученого у ОСОБА_3 майна слідчому судді не надано.

Заперечуючи проти скарги детектив також вказав, що вилучене у ОСОБА_3 майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесена постанова від 12.09.2025, відтак, воно не може бути повернуто власнику.

Проте, суд не може погодитися з даним твердженням, оскільки згідно ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу, з огляду на що лише факт визнання вилучено майна речовим доказом, не може обґрунтовувати його утримання органом досудового розслідування.

Також не заслуговують на увагу посилання детектива на положення ч. 7 ст. 236 КПК України, оскільки вони є спеціальними, регулюють порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, а тому не можуть бути застосовані під час вирішення скарги в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а саме на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про:

1) строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали;

2) прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук;

3) положення закону, на підставі якого постановляється ухвала;

4) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку;

5) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться;

6) речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Отже, з огляду на викладені норми, суд зазначає, що обшук є слідчою дією, яка надає органу досудового розслідування дозвіл на проникнення до житла чи іншого володіння особи, проте вони не регулюють питання майна, виявленого та вилученого в ході обшуку, а таке міститься в ст.ст. 167-175 КПК України, положення яких наведено вище.

Таким чином, судом встановлено, що на момент розгляду скарги вилучене майно не повернуто власнику, а в розпорядження слідчого судді не надано відомостей про те, що детектив чи прокурор в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України звертався з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що органом досудового розслідування не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання вилученого у ОСОБА_3 майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, у зв`язку з чим скарга в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, не підлягає задоволенню скарга в частині визнання дій детектива під час обшуку незаконними, оскільки вказані посилання фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не є предметом даного розгляду, натомість оцінка законності проведеної такої слідчої дії, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги в частині визнання дій детектива незаконними з огляду на відсутність у слідчого судді відповідних повноважень в рамках розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 100, 169, 171, 173, 303, 307, 309, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу - задовольнити частково.

Зобов`язати детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000055 від 18.06.2025, або іншу уповноважену особу, якою утримується майно ОСОБА_3 , негайно повернути майно, вилучене під час обшуку 12.09.2025 транспортного засобу Hyundai IONIQ5, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме мобільний телефон iPhone 16 PRO MAX білого кольору, його власнику - ОСОБА_3 .

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1