Справа № 308/9360/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у спрощеному провадженні, в судовому засіданні з викликом учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 21 травня 2025 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олешник, Виноградівського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово ніде не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , засудженого у кримінальному провадженні 0000994 від 12.05.2025 року вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2025 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.04.2025 року у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення кримінального правопорушення, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), з метою особистого протиправного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, ОСОБА_4 будучи працівником магазину «Піксофон» ФОП ОСОБА_6 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , та фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , взяв порожню коробку від мобільного телефону марки Google Pixel 6 Pro, куди в середину помістив кухонну сіль, надавши коробці товарного вигляду.

В подальшому, 25.04.2025 року відправив дану коробку за № ЕН 3144 з відділення № 14 ТОВ «Нова Пошта», яке знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 42 до відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване за адресо: м. Тячів, вул. Польова, 2, де отримувачем зазначив вигадану особу ОСОБА_7 , в описі зазначив «Аксесуари до мобільних пристроїв, оціночна вартість 18 999 грн.».

У зв`язку з тим фактом, що посилку ніхто не забирав і не оглядав в м. Тячів, її відповідно до внутрішніх інструкцій перевізника відправлено за № ЕН 8170 до м. Івано-Франківськ у відділення № 32 ТОВ «Нова Пошта» за місцем розташування головного офісу магазину «Піксофон». Представниками магазину «Піксофон» при отримані даної посилки в м. Івано-Франківськ 05.05.2025 року виявлено невідповідність вмісту зазначеного в товарно-транспортній накладній № ЕН 8170. В результаті вчинення ОСОБА_4 дій представниками ТОВ «Нова Пошта» компенсовано представнику ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_8 вартість зазначеного товару, а саме кошти в розмірі 18999 грн., а ОСОБА_4 заволодів мобільним телефоном Google Pixel 6 Pro, вартість якого згідно товарознавчої експертизи від 16.06.2025 становить 9 088 грн.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 завдав ТОВ «Нова Пошта» матеріального збитку на загальну суму 18 999 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме у шахрайстві, заволодінням чужим майном шляхом зловживання довірою.

Як зазначено у ч. 3 ст. 381 КПК України, спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. ч. 3 ст. 382 КПК України суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Судом з`ясовано, що прокурор ОСОБА_9 в обвинувальному акті клопотав про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також до обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_4 від 27.06.2025 року, складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами за обставин, викладених вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_10 також згідно із заявою від 30.06.2025 року надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, був ознайомлений із обмеженнями права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодився із встановленими досудовим розслідування обставинами.

Проте, вирішуючи питання про призначення обвинувального акта до судового розгляду суддею було встановлено, що до такого та матеріалів кримінального провадження не було долучено вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2025 року у кримінальному провадженні № 0000994, при тому, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 був згідно такого засуджений. У зв`язку з чим, суддею було прийняте рішення про призначення обвинувального акта до судового розгляду з викликом учасників кримінального провадження.

Судовий розгляд проведено лише стосовно ОСОБА_4 , якому висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, згідно з вимогами статті 337 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_9 просив долучити до матеріалів справи копію вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.06.2025 року справа № 308/7591/25, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Прокурор не змінював обвинувачення, не висував додаткове обвинувачення обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення (проступку), а також положень ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, пояснив, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті він визнає, погодився давати покази суду.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій зазначив, що підтримують позицію обвинувачення, просив розглянути справу в їх відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження приходить до наступного висновку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що належними та допустимим доказами доведено, що у діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: шахрайство, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, тому є обґрунтовані підстави для визнання його винним за цією статтею КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 народився у с. Олешник, Виноградівського району, Закарпатської області, громадянин України, українець, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , є молодим за віком, навчається в УжНУ на ІІ курсі, офіційно працевлаштований.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; молодий вік обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є проступком, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що останній має постійне зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, навчається, офіційно працює наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання, встановленого санкцією зазначеної статті у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа № 308/7591/25 від 25.06.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Так, оскільки кримінальне правопорушення викладене у вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа № 308/7591/25 від 25.06.2025 року обвинувачений вчинив до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області справа № 308/7591/25 від 25.06.2025 року, яким він засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, то вказаний вирок слід виконувати самостійно.

Цивільний позов потрпілим у даному провадженні не заявлено.

Відповідно до ст. ст.122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа № 308/7591/25 від 25.06.2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік виконувати самостійно.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- мобільний телефон марки Google Pixel 6 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 повернути власнику чи законному володільцю;

- DVD-R диск з відеозаписом під назвою 2025-06-07 at 09.22.40, який упаковано до паперового конверту, DVD-R диск з відеозаписом під назвою 2025-06-13 at 17.27.57, який упаковано до паперового конверту зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведену товарознавчу експертизу №СЕ-19/107-25/7766-ТВ від 13.06.2025 року, в розмірі 2228,50 грн. (дві тисячі двісті двадцять вісім грн. п`ятдесят коп).

На вирок може бути подана апеляційна скарга через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцяти денного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1