ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2101/25 Справа № 202/2321/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 жовтня 2025 року про продовження запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кармір району Камо Вірменії, громадянина України, який має середню загальну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 жовтня 2025 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком строком до 28 листопада 2025 року без визначення застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, оскільки підтверджується сукупністю здобутих під час досудового розслідування доказів.

Зазначає, що ОСОБА_7 не має сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, що дає йому змогу у будь-яких час змінити місце проживання з метою переховування, та дає підстави припускати, що наслідки та ризики побігу будуть для нього менш загрозливими, а ні ж подальше утримання під вартою, а отже йому нічого не заважає переховуватися від слідства та суду. Матеріалами клопотання підтверджено, що ОСОБА_7 вчиняв активні дії щодо переховування, був оголошений у розшук та затриманий співробітниками карного розшуку на підставі ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу. ОСОБА_7 офіційно не працює, а відтак є усі підстави стверджувати, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень та факти, наведені у клопотанні на підтвердження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, переконливо підтверджують, що існує реальна небезпека неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 і запобігти цим ризикам більш м`яким запобіжним заходом неможливо.

Вказує, що з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який вчинений із застосуванням насильства, що підтверджується доданими до клопотання висновками експертиз, необхідним є скористатися своїм правом не визначати розмір застави підозрюваному, оскільки перебування ОСОБА_7 під дією застави об`єктивно не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ризики є недоведеними, численні пояснення свідків вказують на те, що ОСОБА_7 не переховувався від органів досудового розслідування. Кримінальне правопорушення було вчинено понад рік тому, що свідчить про відсутність будь-якої загрози свідкам і потерпілим.

Зазначає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував соціальні зв`язки підозрюваного, наявності на утриманні у ОСОБА_9 літніх батьків, які мають низьку захворювань

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі судом не надано належної правової оцінки та не перелічені обґрунтовані доводи, з яких причин особа, яка раніше не була засуджена та не притягалася до будь-якого виду відповідальності, не має права та підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу в тому числі й визначення розміру застави.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що на підставі ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Висновки слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає правильними.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри підтверджується долученими до клопотання про продовження строку запобіжного заходу матеріалами, які перевірив слідчий суддя.

При цьому, розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для продовження запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

На даному етапі досудового розслідування долучені матеріали можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа про, яку йдеться могла вчинити даний злочин, тому підозра стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованою.

У відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду. Крім того, наявними є факти вчинення ОСОБА_7 таких дій.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки він вже переховувався від органу досудового розслідування.

Також, як правильно зазначив слідчий суддя, ОСОБА_7 офіційно не працює, а відтак є усі підстави стверджувати, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває та органу слідства необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо лише шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам.

З огляду на вищевикладене, доводи захисту про недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є неспроможними та спростовуються дослідженими матеріалами.

Окрім цього, слідчий суддя також врахував належним чином дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці постійного проживання.

У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваного відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано не визначив заставу як альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбачено ч. 1 ст. 121 КК України, та обставини, за яких було вчинено злочин останнім вказують на недоцільність визначення розміру застави.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4