490/7971/25 02.10.2025
н/п 1-кс/490/3995/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця який проходив військову службу на посаді такелажника евакуаційного відділення евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

Так, 12.03.2022 громадянина ОСОБА_4 , призвано за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» за №69/2022, ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлено до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 за №60-РС, ОСОБА_4 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду такелажника евакуаційного відділення евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 12.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке, відповідно до Конституції України, покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, матрос ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, матрос ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 26.09.2025 близько 16:15 год. (світлий час доби), за відсутності опадів, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення вимог п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,87 проміле), керував автомобілем «ВАЗ 2103» (р.н. НОМЕР_3 ) та рухався по сухій, чистій, асфальтованій проїжджій частині автодороги «Нечаяне Кам`янка - Очаків» в Миколаївському районі Миколаївської області, що має по одній смузі, призначених для руху в обох напрямках (по одній в кожному напрямку), з боку м. Очакова у напрямку м. Миколаєва.

В цей час, при наближенні до 28 км вищевказаної автодороги, назустріч ОСОБА_4 , в межах своєї смуги, у напрямку м. Очаків рухався мотоцикл «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_8 .

Під час руху на відстані 500 м від 28 км, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а» та 10.1, Правил Дорожнього руху України, а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед зміною напряму руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, якою в цей час рухався мотоцикл «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_8 та допустив зіткнення з ним.

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі ДТП)водій мотоцикла «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми та видалення селезінки від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у реанімаційному відділенні МЛШМД.

Дана ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а» та 10.1 Правил Дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Таким чином, матрос ОСОБА_4 підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді такелажника евакуаційного відділення евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , 26.09.2025, близько 16:15 години, у денний (світлий) час доби, за відсутності опадів, у порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 2103» (р.н. НОМЕР_3 ), та під час руху по сухій, чистій, асфальтованій проїжджій частині автодороги «Нечаяне Кам`янка - Очаків» в Миколаївському районі Миколаївської області, що має по одній смузі, призначених для руху в обох напрямках (по одній в кожному напрямку), з боку м. Очаків у напрямку м. Миколаєва, на 28 км 500 м грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, Правил Дорожнього руху України, а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед зміною напряму руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, якою в цей час рухався мотоцикл «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_8 та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого водій ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми та видалення селезінки від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у реанімаційному відділенні МЛШМД, -

Дана ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а» та 10.1 Правил Дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також потерпілих у кримінальному провадженні шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджатимуть встановленню істини у справі, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених, просив про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пославшись на наявність на утриманні у підозрюваного малолітньої дитини, якою він опікується самостійно, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

26.09.2025 р. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 та 27.09.2025 р. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується даними:

- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) від 26.09.2025 та схемою до нього в якому зафіксовано слідову інформацію, що підтверджує факт зіткнення вищевказаних транспортних засобів (далі ТЗ) та те, що вся наявна слідова інформація розташована на смузі руху мотоцикла «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), яка являється зустрічною для автомобіля «ВАЗ 2103» (р.н. НОМЕР_3 );

- протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 26.09.2025, який вказує механізм вищевказаної ДТП та підтверджує, що причиною її настання є виїзд автомобіля «ВАЗ 2103» (р.н. НОМЕР_3 ) на смугу руху мотоцикла «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), де вони контактували;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 26.09.2025, який підтвердив фак того, що перед настанням вищевказаної ДТП він вживав алкогольні напої з водієм ОСОБА_4 . Також вказав, що причиною настання ДТП є виїзд автомобіля «ВАЗ 2103» (р.н. НОМЕР_3 ) на смугу руху мотоцикла «KAWASAKI» (р.н. НОМЕР_4 ), де вони контактували;

-протоколу огляду трупа водія ОСОБА_8 від 26.09.2025, в якому зафіксовані тілесні ушкодження, які він отримав в результаті вищевказаної ДТП, від яких настала смерть;

- тестування за допомогою алкотестера "Драгер" від 26.09.2025 року, відповідно до якого стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 підтверджено з результатом 1,87 %;

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку на даній стадії кримінального провадження про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину, проте неодружений, офіційно не працевлаштований, виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з призупиненням служби у ЗСУ у звязку із самовільним залишенням частини в умовах воєнного стану без зброї, за місцем зареєстрованого проживання не мешкає, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, обізнаний про анкетні дані та місця проживання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за такого слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Факт наявності у підозрюваного малолітньої дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від виховання якої відмовилася її матір ОСОБА_12 згідно змісту заяви останньої до Куцурубської сільської ради від 30.09.2025 р., не зменшує встановлені ризики.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину, його характеру та наслідків, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним належним чином процесуальних обов`язків.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , відсутні.

Крім того, враховуючи, що малолітня дитина підозрюваного - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишається без батьківського нагляду та опіки, з урахуванням, наданої у судовому засіданні захисником заяви матері ОСОБА_12 про відмову від малолітньої ОСОБА_11 , датованої 30.09.2025 р. слідчий суддя вважає необхідним, відповідно до положень п.9 ст. 194 КПК України, зобов`язати прокурора ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування доньки підозрюваного ОСОБА_4 : ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про факт її залишення без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно її батька.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали по 24 листопада 2025 року включно.

Зобовязати прокурора ОСОБА_3 повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування доньки підозрюваного ОСОБА_4 : ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про факт її залишення без батьківського піклування з урахуванням заяви матері ОСОБА_12 про відмову від малолітньої ОСОБА_11 для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно її батька.

Органу опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю про місце проживання (перебування) дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1