ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеном у до ЄРДР № 0001197 від 14.08.2025 р. стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджанської Республіки, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 та проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , громадянина Республіки Азербайджан, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2025 року інспектор взводу № 2 роти № 6 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції ОСОБА_6 , а також поліцейський цього ж підрозділу поліції капрал поліції ОСОБА_5 були задіяні на охорону публічної безпеки та порядку на території Хаджибейського району міста Одеси у нічну зміну в період часу з 19:30 13.08.2025 до 07:30 14.08.2025 у складі екіпажу «Океан-202».

Відповідно до покладених на поліцію завдань та повноважень, визначених пунктами 1, 3, 4, 10 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію», зазначені працівники поліції здійснювали превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень, а також вживали заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях та в інших публічних місцях Хаджибейського району міста Одеси.

Цього ж дня, о 22:20, під час виконання службових обов`язків з патрулювання території, використовуючи службовий транспортний засіб «Тоуоtа Prius» з нанесеними розпізнавальними знаками Національної поліції та обладнаному проблисковими маячками і спеціальними звуковими сигналами, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проїжджали вулицею Центральний аеропорт Хаджибейського району міста Одеси повз парковку біля будівлі № 25/1, де розташований ресторан «АРТШАТ».

У цей момент поліцейські помітили групове порушення громадського порядку - бійку між декількома особами чоловічої статі, що становило загрозу публічній безпеці та порядку. Реалізуючи свої повноваження щодо припинення виявлених правопорушень та усунення загроз публічній безпеці, передбачені пунктами 3, 4, 10 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ухвалили рішення вжити заходів щодо припинення порушення громадського порядку.

Працівники поліції зупинили службовий транспортний засіб, вийшли з нього та, перебуваючи у форменому одязі з нарукавними та нагрудними знаками розрізнення поліцейського, а також спеціальними жетонами, що чітко ідентифікують їх як працівників Національної поліції, підійшли до місця події з метою вербального врегулювання конфлікту та припинення порушення громадського порядку.

Поліцейські звернулися до осіб, які брали участь у бійці, з вимогою припинити протиправні дії та дотримуватися громадського порядку. Однак особи, включаючи ОСОБА_7 , на законні вимоги працівників поліції не відреагували, продовжили агресивну поведінку та почали скорочувати визначену поліцейськими безпечну відстань, демонструючи наміри до продовження конфлікту.

З метою забезпечення власної безпеки та припинення групових порушень громадського порядку, відповідно до статті 45 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прийняли рішення про застосування спеціального засобу сльозогінної та дратівної дії. У результаті застосування аерозолю під його дією опинився, зокрема, ОСОБА_7 .

Саме в цей момент у ОСОБА_8 виник кримінально-протиправний намір на заподіяння легких тілесних ушкоджень працівнику Національної поліції ОСОБА_5 , зумовлений зневажливим ставленням до представників правоохоронних органів, небажанням підкорятися їхнім законним вимогам та особистою помстою за правомірне застосування щодо нього спеціального засобу.

Керуючись мотивами особистої помсти за застосування щодо нього перцевого балончика, ОСОБА_7 , достовірно усвідомлюючи, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу у форменому одязі із знаками розрізнення поліцейського у вигляді нарукавних та нагрудного знаків, а також спеціального жетону, які виконують службові обов`язки з охорони публічної безпеки та порядку, незважаючи на це, умисно підбіг до ОСОБА_5 та обома руками завдав останньому декілька ударів в область голови та обличчя, чим заподіяв легке тілесне ушкодження у виді забою м`яких тканин голови праворуч - синця в проекції зовнішнього кута правого ока.

У подальшому, для припинення протиправних дій ОСОБА_7 , відповідно до статті 45 Закону України «Про Національну поліцію», було повторно застосовано спеціальний засіб сльозогінної та дратівної дії «Терен-4М». Проте це не зупинило ОСОБА_7 , і він продовжив проявляти агресію, тепер спрямовану на іншого працівника поліції - ОСОБА_6 , намагаючись завдати йому тілесних ушкоджень. Протиправні дії ОСОБА_7 були припинені лише втручанням сторонніх осіб та працівників поліції, які прибули на допомогу для врегулювання ситуації.

Отже, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_9 25 серпня 2025 року уклали письмову угоду про примирення між собою, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 345 КК України, в якій вказано, що обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище злочину, щиро кається у вчиненому, з потерпілим примирилися, претензії з боку потерпілого відсутні.

У цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а також згоду сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просив суд затвердити угоду про примирення між ним та потерпілим і призначити узгоджене покарання. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до нього застосовано.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення. Вказав, що укладення угоди було добровільним, він примирися із обвинуваченим ОСОБА_10 , не має до нього претензій, наслідки укладення угоди йому зрозумілі.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_10 як таку, що відповідає вимогам закону.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши з приводу її затвердження думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що угода про примирення повинна бути затверджена, а обвинуваченому мають бути призначені узгоджені вид та міра покарання за таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Судом взято до уваги, що основним безпосереднім об`єктом вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим об`єктом - здоров`я працівників правоохоронних органів.

В свою чергу, діями обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні було завдано фізичної шкоди конкретній особі - потерпілому ОСОБА_5 , який виразив своє волевиявлення на укладення угоди про примирення з ОСОБА_11 .

Крім того, суд дійшов висновку, що укладання угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктного (багатооб`єктного) злочину (ч. 2 ст. 345 КК України) жодним чином не суперечить інтересам суспільства; в ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 31 березня 2016 року (справа № 5-27кс16).

З урахуванням викладеного, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості затвердження укладеної угоди про примирення, суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація злочину, вчиненого ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 345 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать публічним інтересам та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що потерпілий та обвинувачений розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про примирення.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_10 та призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 2 ст. 345 КК України, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 374, 376, ч. 3 ст. 394, 468, 471, 473-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 25 серпня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001197 від 14.08.2025 за ч. 2 ст. 345 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Хаджибейський районний суд м. Одеси обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1