Провадження № 1-кп/554/949/2025
У Х В А Л А

22.09.2025 р. м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В :

В провадженні судді Шевченківського районного суду міста Полтави перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

До суду надійшли клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з особистого зобов`язання на тримання під вартою без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що 25.07.2025 р. завершено виконання вимог ст. 290 та обвинувальний акт скеровано до суду.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 08.11.2024 р. застосовано щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 02.05.2025 р. застосовано щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладанням відповідних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Надалі ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м.Києва продовжувався строк дії покладених відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків, у тому числі обов`язок з`являтися до прокурора у кримінальному провадженні за першою вимогою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 02.11.2024 р. застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.12.2024 р. застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арештуіз покладанням відповідних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 26.02.2025 р. ОСОБА_9 змінений запобіжний захід на особисте зобов`язання із покладанням відповідних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м.Києва продовжувався строк дії покладених відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язків, у тому числі обов`язок з`являтися до прокурора у кримінальному провадженні за першою вимогою.

Враховуючи той факт, що строк застосування обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, завершувався 03.09.2025 р., необхідно було їх продовжити та вручити копію відповідного клопотання, яке подано було на розгляд до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва.

З метою виконання положень ч. 2 ст. 184 КПК України щодо вручення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, прокурором 27.08.2025 направлено повістку про виклик на 27.08.2025 на 19 год. 00 хв. до службового кабінету прокурора №351, по вул. Князів Острозьких, 8, у м. Києві. Вказану повістку 09 год. 46 хв. надіслано на месенджер «WhatsApp» за абонентським номером ОСОБА_9 НОМЕР_1 .

Також про необхідність прибути до прокурора у вказані місце та час, шляхом направлення повістки про виклик був повідомлений захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 , який о 10 год. 25 хв. відповів на повідомлення прокурора та вказав, що заявляє йому відвід та о 16 год. 34 хв. направив лист про незаконність, на його думку дій, прокурора.

Крім того, 11 год. 36 хв. надіслано повістку на месенджер «WhatsApp» за абонентським номером ОСОБА_11 НОМЕР_2 та за цим номером на месенджер «Telegram». При цьому якщо на менеджері «WhatsApp» у вказаного абонентського номера вимкнено підтвердження прочитання надісланого повідомлення, то у менеджері «Telegram» повістка про викликпрочитана 27.08.2025 12 год. 30. Тобто з цього моменту ОСОБА_12 належним чином поінформований про необхідність прибути до прокурора, однак свій обов?язок обвинуваченого не виконав, у визначений час до прокурора не з?явився та прокурора про неможливість прибуття не повідомив.

Також про необхідність прибути до прокурора у вказані місце та час, шляхом направлення повістки про виклик був повідомлений захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_6 . Який о 15 год. 19 хв. відповів на повідомлення прокурора та направив лист про незаконність, на його думку дій, прокурора.

Таким чином сторона захисту була завчасно проінформована про необхідність прибути до прокурора, однак ні обвинувачені, ні їхзахисники за викликом не з`явились.

Окрім того, з метою вручення повістки обвинуваченому ОСОБА_9 , прокурором на адресу Полтавського районного управління поліції Головного управлінняНаціональної поліції в Полтавській області направлено лист з проханням вручити повістку обвинуваченому про необхідність з?явитися до прокурора на 16 год. 00 хв. 28.08.2025 та надано відповідне доручення оперативному підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Так, згідно інформації наданої Полтавським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (лист від28.08.2025 № з додатками) з метою вручення ОСОБА_9 повістки про виклик було здійснено неодноразові виїзди за місцем його проживання, однак двері ніхто не відчинив, а на телефонні дзвінки він не відповідав.

Згідно інформації Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (лист від 29.08.2025 №42532- 25/15-03-1 з додатками) 28.08.2025 приблизно о 19 год. 00 хв. поблизу ресторану «Аристократ» у м. Полтава ОСОБА_9 відмовився від отримання повістки, яка була йому залишена. Так під час вручення ОСОБА_9 повістки було застосовано відеофіксацію процесуальної дії.

При перегляді відеозапису встановлено, що ОСОБА_9 з використанням нецензурної лексики відмовився від отримання повістки та намагався ображати працівників ДБР і прокурора.

Окрім того, з метою вручення повітки обвинуваченому ОСОБА_11 , прокурором на адресу Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області направлено лист з проханням вручити повістку обвинуваченому про необхідність з?явитись до прокурора на 16 год. 00 хв. 28.08.2025 та надано відповідне доручення оперативному підрозділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Таким чином, ОСОБА_9 будучи достовірно обізнаним про необхідність прибути до прокурора та маючи відповідний обов?язок, покладений на нього слідчим суддею, порушив умови застосованого раніше запобіжного заходу, до прокурора не з?явився та про прочини свого не прибуття прокурора не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_11 будучи ознайомлений з обов`язками обвинуваченого, щонайменше двічі їх порушив. Зазначене свідчить, що діючий запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого є неефективним. Не забезпечує його належну правову поведінку та повинен бути змінений на більш суворий.

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, стосовно ОСОБА_9 :

- незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших обвинувачених, експертів у цьому кримінальному провадженні. Разом з тим, ОСОБА_9 , маючи зв`язки у державних, правоохоронних органах,у тому числі ті, що виникли у результаті спільної дружби з ОСОБА_10 , обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, інших обвинувачених та учасників кримінального провадження, з метою надання недостовірних показань, зміни раніше наданих у кримінальному провадженні показань і уникнення кримінальної відповідальності.

Встановлення об?єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення можливе лише безпосередньо шляхом проведення допитів свідків та потерпілих у суді.

Крім того, для уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може використати тісні соціальні зв?язки, в тому числі з працівниками органів державної влади та правоохоронних органів Полтавської області, з метою незаконного впливу, як особисто, так і через інших осіб, на вищевказаних свідків, потерпілих, які викрили неправомірні дії обвинуваченого, з метою надання останніми неправдивих показів суду чи їх зміни.

При цьому існування цього ризику може мати місце й на стадії судового розгляду. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Плачков проти України» (Заява №76250/13) від 15.04.2021 стосовно ризику надмірного тиску на свідків Суд готовий припустити, що такий ризик міг певною мірою зберігатися на стадії судового розгляду, враховуючи, що згідно із законодавством України суди можуть посилатися лише на показання, надані безпосередньо в судовому засіданні, а не ті, що були раніше надані слідчому чи прокурору (п. 118);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обставинами, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_9 перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином є те, що у випадку засудження за ч. 2 ст. 296 КК України, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк до чотирьох років. З метою уникнення відповідальності за вчинення вказаних дій, обвинувачений за результатами проведених судових засідань і досліджених доказів може узгоджувати вигідну йому правову позицію з іншими обвинуваченими, ініціювати подання безпідставних клопотань або іншим чином створювати штучні процесуальні перепони, що призведе до затягування розгляду кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення: Так, 28.08.2025 приблизно о 19 год. 00 хв. поблизу ресторану «Аристократ» у м. Полтава ОСОБА_9 відмовився від отримання повістки, свою відмову супроводжував використанням нецензурної лексики відмовився від отримання повістки та намагався ображати працівників ДБР і прокурора, демонструючи явну зневагу до останніх, тобто вчинив дії, які є тотожними до тих, за якими йому пред`явлено обвинувачення.

Усе вищевикладене свідчить про те, що на цей час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_9 не виконав обов?язки визначені слідчим суддею та допустив їх порушення, що свідчить про те, що діючий запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання щодо обвинуваченого є неефективним, не забезпечує його належну правомірну поведінку та повинен бути змінений на більш суворий, зокрема тримання під вартою.

На думку прокурора стосовно ОСОБА_11 існують такі ризики:

- незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших обвинувачених, експертів у цьому кримінальному провадженні. Разом з тим, ОСОБА_11 , маючи зв`язки у державних, правоохоронних органах,у тому числі ті, що виникли у результаті спільної дружби з ОСОБА_10 , обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, інших обвинувачених та учасників кримінального провадження, з метою надання недостовірних показань, зміни раніше наданих у кримінальному провадженні показань і уникнення кримінальної відповідальності.

Встановлення об?єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення можливе лише безпосередньо шляхом проведення допитів свідків та потерпілих у суді.

Крім того, для уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може використати тісні соціальні зв?язки, в тому числі з працівниками органів державної влади та правоохоронних органів Полтавської області, з метою незаконного впливу, як особисто, так і через інших осіб, на вищевказаних свідків, потерпілих, які викрили неправомірні дії обвинуваченого, з метою надання останніми неправдивих показів суду чи їх зміни.

При цьому існування цього ризику може мати місце й на стадії судового розгляду. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Плачков проти України» (Заява №76250/13) від 15.04.2021 Стосовно ризику надмірного тиску на свідків Суд готовий припустити, що такий ризик міг певною мірою зберігатися на стадії судового розгляду, враховуючи, що згідно із законодавством України суди можуть посилатися лише на показання, надані безпосередньо в судовому засіданні, а не ті, що були раніше надані слідчому чи прокурору (п. 118);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обставинами, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_11 перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином є те, що у випадку засудження за ч. 2 ст. 296 КК України, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк до чотирьох років. З метою уникнення відповідальності за вчинення вказаних дій, обвинувачений за результатами проведених судових засідань і досліджених доказів може узгоджувати вигідну йому правову позицію з іншими обвинуваченими, ініціювати подання безпідставних клопотань або іншим чином створювати штучні процесуальні перепони, що призведе до затягування розгляду кримінального провадження.

Усе вищевикладене свідчить про те, що на цей час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_11 не виконав обов?язки визначені слідчим суддею та допустив їх порушення, що свідчить про те, що діючий запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання щодо обвинуваченого є неефективним, не забезпечує його належну правомірну поведінку та повинен бути змінений на більш суворий, зокрема тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , заперечував з приводу задоволення клопотання.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2025 по справі №757/7890/25-к ОСОБА_13 змінено запобіжний захід із цілодобового арешту на особисте зобов?язання з покладенням до 03.04.2025 року певних обов?язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов?язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов?язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов?язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов?язки та роз?яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов?язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов?язки, передбачені частинами п?ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разінеобхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов?язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов?язки скасовуються.

Про негайне припинення дії запобіжних заходів також зазначено у ст.203 КПК України, відповідно до якої ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Відповідно, у випадку закінчення строку дії обов?язків припиняється і такий запобіжний захід як особисте зобов?язання, тому твердження прокурора про безстроковість дії особистого зобов?язання не відповідає діючим нормам КПК України та є його особистим твердженням, яке не підкріплено посиланням на будь-яку статтю КПК.

Відповідно до останньої ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.08.2025 року по справі №757/39592/25-к,- строк дії певних обов?язків були покладені до 03.09.2025 року.

Тому такий запобіжний захід як особисте зобов?язання є припиненим, а клопотання про його зміну на тримання під вартою не відповідає нормам закону, є процесуально неможливим бо неможливо змінити те що вже є припиненим.

Крім того, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п?яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Жодна із вище перелічених обставин не стосується і на зазначається відносно ОСОБА_9 , відтак у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити повністю.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , заперечував з приводу задоволення клопотання.

Зазначив, що ОСОБА_11 раніше не судимий, батько 3-х дітей, що перебувають на утриманні та проживають разом із ним. Також на його утриманні перебувають його батько та мама, які є непрацездатними особами та проживають у м. Зіньків, що за 80 км від м. Полтава. ОСОБА_11 має середню технічну освіту та вищу освіту, є учасником декільком підприємств. Здійснює безпосереднє керівництво ТОВ «ДОЛЯ АГРО».

ОСОБА_11 є особою з інвалідністю з дитинства, має потребупостійно рухатись та періодично лікуватись, нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України», затверджена указом Президента України від 5.08.2022 року№559/2022.Із початку АТО по сьогоднішній день активно здійснює волонтерську діяльність, про що відзначений грамотами, подяками та відзнаками.

Крім того, клопотання прокурора вважає безпідставним, а клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу не містить головного підстави для відповідного застосування запобіжного заходу.

На судовому засіданні 18.09.2025 р. прокурор ОСОБА_3 зазначив, що запобіжний захід відносно ОСОБА_11 діє дотепер, бо обирається безтерміново. Зазначене, може свідчити про необізнаність прокурора ОСОБА_3 із нормами процесуального закону, що вчергове може переконати стороннього спостерігача в упередженості прокурора.

Запобіжний захід, який був обраний (продовжений) ОСОБА_14 припинив свою дію та не може бути змінений так як і продовжений. Не можливо змінити те, що завершило свою дію.

Крім того, ризики перераховані прокурором є безпідставними. Посилання прокурора на тісні зв?язки у державних і правоохоронних органах є непідтвердженими та неправдивими.

Заяв чи повідомлень потерпілого чи свідків щодо тиску на них чи незаконного впливу не має. Серед потерпілих та свідків не має підлеглих працівників ОСОБА_11 , або будь кого, хто б залежав від нього.

Встановлення додаткового обов?язку, а саме: утримуватись від спілкування з потерпіли та свідками є достатнім обмежувальним заходом для досягнення мети кримінального провадження.

Відповідно до відповідей на адвокатські запити ОСОБА_11 умови запобіжного заходу не порушував жодного разу, повідомлень та заяв про тиск на свідків потерпілих не було.

Адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_10 підтримали позицію захисту та просили відмовити у клопотанні прокурорапро зміну запобіжного заходу обвинуваченим.

Представник потерпілих просив задовольнити клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою без визначення розміру застави.

Доводи суду щодо заявлених клопотань.

Розглянувши доводи клопотання та заслухавши позиції та доводи учасників, суд вважає, що клопотання не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Правове обґрунтування таких висновків полягає в наступному.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.6 та 8 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

1. Щодо обґрунтованості підозри, то суд зазначає, що, як у ході застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, так і у ході вирішення питання про продовження його строку та зміну на інший запобіжний захід у виді особистогозобов`язанняслідчим суддею робились висновки у питанні про обґрунтованість підозри, відповідні рішення судів не змінені та не скасовані, а тому висновки, які судами були зроблені у відповідних ухвалах, є обов`язковими для врахування при подальших розглядах. Щодо обґрунтованості обвинувачення, то такі висновки суд має право зробити виключно під час ухвалення вироку на підставі аналізу і оцінки досліджених у ході судового розгляду доказів.

2. Щодо наявності ризиків, зазначених прокурором у клопотаннях про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою без визначення застави, то на думку суду на даний час відсутні обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилитися від суду або вичинити нові злочини, так як доводи прокурора ніякими доказами не підтверджені, із матеріалів провадження встановлено, що на виклики суду обвинувачені з`являються, відомостей про те, що вони обґрунтовано підозрюються у вчинені нових кримінальних правопорушень матеріали справи не містять, крім того, обраний раніше слідчим суддею щодо обвинувачених запобіжний засіб в повній мірі на даний час забезпечує виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

3. Щодо ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих та експертів, оскільки обвинувачені мають зв`язки у державних та правоохоронних органах, а свідки, потерпілі та експерти ще судом не допитувалися, то на думку суду такий ризик на даній стадії судового розгляду міг би зберігатися при доведеності того, що обвинувачені дійсно мають такі тісні зв`язки і роблять спроби скористатися такими зв`язками на свою користь з метою уникнути відповідальності та на шкоду кримінальному провадженню.

4. Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме тим, що на думку прокурора обвинувачені передбачаючи, що до них може бути в подальшому судом застосоване покарання у виді реального позбавлення волі на строк до чотирьох років, з метою уникнення відповідальності за вчинення вказаних дій, можуть за результатами дослідження доказів узгоджувати вигідну позицію один з одним, заявляти безпідставні клопотання або іншим чином створювати штучні процесуальні перепони, що призведе до затягування розгляду справи, то на думку суду, це надумані підстави, які не мають під собою жодного доказового обґрунтування і більш схожі на намагання сторони обвинувачення заперечувати право сторони захисту розпоряджатися своїми процесуальними правами на свій розсуд. А застосування з цих підстав найбільш суворого запобіжного заходи є вочевидь таким, що не відповідає положенням п. 3 ч.2 ст. 183 КПК України, за якими тримання під вартою не може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_11 та ОСОБА_9 раніше не засуджувалися, обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на волі, ці особи будуть переховувалася від суду, перешкоджати кримінальному провадженню або що їм повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, у суду на даний час не має і доказів такому стороною обвинувачення не надано.

За таких обставин на даний час відсутні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченим з особистого зобов`язання на найбільш суворіший запобіжний захід, на якому наполягає прокурор, такий як тримання під вартою без внесення застави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 193-199, 331 КПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 з особистого зобов`язання на тримання під вартою без визначення розміру застави відмовити.

В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 з особистого зобов`язання на тримання під вартою без визначення розміру застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1