ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 642/420/18

провадження № 51-263км20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року в провадженні за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року відносно нього.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 153 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року вказаний вирок залишено без змін.

13 липня 2023 року ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Ухвалою цього суду від 25 вересня 2023 року заяву повернуто засудженому.

При перегляді ухвали місцевого суду за апеляційною скаргою ОСОБА_5 . Харківський апеляційний суд ухвалою від 10 вересня 2024 року залишив це рішення без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на нове розслідування.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції послався у вироку на показання свідка ОСОБА_8 , який є братом заявниці ОСОБА_9 і зацікавленою особою, оскільки не являвся очевидцем злочину та в судовому засіданні давав свідчення про обставини його вчинення, що стали йому відомі з чужих слів і, крім того, дав неправдиві свідчення про те, що він не бив засудженого.

Стверджує, що дізнався про існування цих обставин після закінчення судового розгляду.

Зазначає, що при перегляді ухвали місцевого суду за його апеляційною скаргою суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки усім наведеним у ній доводам і в своєму рішенні не навів переконливих мотивів на їх спростування.

З урахуванням цих обставин вважає, що оскаржуване ним рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Позиція учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений та захисник підтримали вимоги касаційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги і просив залишити ухвалу апеляційного суду без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 419 КПК в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

За правилами ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 462 КПК визначено, що в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Частиною 2 ст. 464 КПК передбачено, що після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2019 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 3 ст. 153 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років. Вирок набрав законної сили 20 листопада 2019 року після його перегляду судом апеляційної інстанції.

13 липня 2023 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, у якій посилався на те, що під час досудового розслідування та в суді йому стало відомо, що допитані у справі свідки не були очевидцями події, а свідок ОСОБА_8 є зацікавленою особою.

Ухвалою суду від 09 серпня 2023 року заяву засудженого було залишено без руху, оскільки останній не обґрунтував причини пропуску строку, передбаченого ч. 1 ст. 461 КПК, не заявив клопотання про його поновлення та не долучив матеріалів, які підтверджують поважність причин пропуску цього строку, і надано строк для усунення недоліків - 15 днів із дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 25 вересня 2023 року районний суд повернув заяву ОСОБА_5 .. Своє рішення мотивував тим, що у своїй повторній заяві засуджений не обґрунтував причини пропуску строку, передбаченого ч. 1 ст. 461 КПК і не ставив питання про його поновлення.

При перегляді цього рішення за апеляційною скаргою засудженого суд апеляційної інстанції ухвалою від 10 вересня 2024 року залишив скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалюючи таке рішення апеляційний суд вказав, що при вивченні заяви засудженого суд першої інстанції правильно встановив, що останнім пропущено передбачений законом строк на звернення з заявою, про поновлення якого ОСОБА_5 не просив, а тому дійшов вірного висновку про її повернення заявнику на підставі ч. 3 ст. 469 КПК.

Наведені засудженим у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність цього висновку і не ставлять під сумнів законність рішення апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду є належно обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ній наведено відповідні мотиви, з яких виходив цей суд ухвалюючи своє рішення, та положення закону, якими вони керувалися.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення, під час касаційної перевірки Судом не встановлено, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року щодо нього без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3