ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1536/25

Провадження № 11-сс/820/528/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження № 0000373, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Летичів Летичівського району Хмельницької області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, пенсіонера, раніше судимого:

- вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 липня 2025 року за ч. 1 ст. 249 КК України до 2 років пробаційного нагляду;

- вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2025 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2025 року, та визначено заставу у розмірі 60 560 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 вересня 2025 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із будівлею Летичівської публічної бібліотеки по вулиці Соборна, 14, в селищі Летичів, Хмельницького району Хмельницької області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення та наживи, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи що на території України діє правовий режим воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року , неодноразово продовженого Указами Президента України, востаннє № 478/2025 від 26 липня 2025 року, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до входу у будівлю Летичівської публічної бібліотеки, що по вулиці Соборна, 14, в селищі Летичів, Хмельницького району Хмельницької області, взяв руками за кермо велосипед жовтого кольору марки «Dorozhnik» моделі «Comfort FEMALE» вартістю 3250 гривень, після чого, вивівши його на проїжджу частину вулиці, сів на нього та вирушив у напрямку свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та, таким чином, заволодівши ним, розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок цього Летичівському територіальному центру соціального обслуговування завдано майнової шкоди на суму 3250 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за місцем його проживання.

Посилається на те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, слідчим та прокурором не доведені.

Крім того, прокурор не обґрунтував неможливості застосування до ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Поза увагою слідчого судді залишилося й те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, є пенсіонером та не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду.

Усі вищевказані обставини, на переконання захисника, дають можливість застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за місцем його проживання.

Також, на думку адвоката, розмір застави визначений слідчим суддею є непомірним для ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є тяжкими, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому, був опитаний підозрюваний, вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, особу підозрюваного, який є пенсіонером, не працює, раніше судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих майнових злочинів.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена слідчим та прокурором.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на увагу апеляційного суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Підозрюваний не працевлаштований, є пенсіонером, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення. Тому, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду або ж продовжити свою кримінально-протиправну поведінку та вчинити новий злочин.

Крім того, не перебуваючи під наглядом правоохоронних органів, ОСОБА_6 матиме можливість негативно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, що може призвести до надання ними неправдивих показів та суттєво перешкодити повному, всебічному та об`єктивному судовому розгляду.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. У сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, це й стало підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Твердження апелянта про те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала неможливість застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів є безпідставними та спростовуються даними клопотання слідчого.

Так, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неможливе у зв`язку із тим, що підозрюваний не має необхідних засобів для існування. Вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки також не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Водночас, відсутні особи, які можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання також не відповідатиме особі підозрюваного, який є раніше судимою особою, та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що ж стосується посилань адвоката на те, що підозрюваний є пенсіонером, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, то такі на увагу суду не заслуговують, з огляду на те, що вказані обставини були в повній мірі враховано слідчим суддею під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, наведені обставини не є беззаперечною підставою, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного підозрюваному запобіжного заходу, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які й стали підставою для задоволення клопотання слідчого.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту щодо відсутності у підозрюваного наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, колегія вважає, що висловлення такого не є гарантією його дійсної реалізації, а тому не є підставою для зміни обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження та не встановлено підстав для зміни обраного підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., щодо підозрюваного, на думку колегії суддів, унеможливить запобігання існуючим ризикам, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення

Що стосується застави, то колегія суддів погоджується з її розміром, визначеним слідчим суддею.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Враховуючи наведені обставини та наявність ризиків, передбачених передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що місцевий суд обґрунтовано призначив підозрюваному заставу у мінімальному розмірі. Саме такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не є непомірним для нього, з чим погоджується апеляційний суд.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 грудня 2025 року включно із визначенням застави в розмірі 60 560 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3