В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002411 від 02 квітня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, розлученого, який має неповнолітню дитину, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Королівка Макарівського району Київської області, громадянина України, розлученого, який має неповнолітню дитину, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, який має неповнолітню дитину, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника потерпілих ОСОБА_15 ,

потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, перебуваючи на території міста Києва, точне місце не встановлено, у невстановлений час, але не пізніше 01.03.2020 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, зустрілися з метою спільного обговорення злочинної змови та розроблення злочинного плану щодо подальшого вимагання грошових коштів у сумі 20000 доларів США, що на момент 01.03.2020 року відповідно до офіційного курсу НБУ становило 491 200 гривень, у потерпілого ОСОБА_16 .

У подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи на території міста Києва, точне місце не встановлено, у невстановлений час, але не пізніше 01.03.2020 року, вступили у злочинну змову, керуючись спільним корисливим мотивом, діючи умисно, групою осіб, розробили між собою спільний злочинний план, при цьому розподіливши між собою злочинні ролі для подальшої його реалізації, з метою вимагання грошових коштів у ОСОБА_16 .

З цією метою, на початку березня 2020 року приблизно о 14 годині, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали до офісу ТОВ «Інвест Груп» за адресою: АДРЕСА_10, де перебував ОСОБА_16 .

У подальшому, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_10, між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та потерпілим ОСОБА_16 відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_6 , представляючись на ім`я ОСОБА_21 , повідомив потерпілому ОСОБА_16 , що начебто представляє інтереси особи, якій потерпілий ОСОБА_16 винен борг у сумі 20000 доларів США, що їм не належить.

У свою чергу, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, будучи об`єднані єдиним корисливим умислом, діючи спільно, умисно, з корисливих мотивів, почали вимагати від ОСОБА_16 віддати неіснуючий борг у сумі 20000 доларів США, погрожуючи потерпілому, в свою чергу ОСОБА_6 почав наносити ОСОБА_16 цілеспрямовані удари руками та ногами по різних частинах тіла, крім того ОСОБА_8 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перешкоджаючи приватній охороні ОСОБА_16 , почали наносити удари в різні частини тіла охоронців, а саме ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

Крім того, 26.03.2020 року ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали до офісу ТОВ «Інвест Груп», що за адресою: АДРЕСА_10, де між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_16 повторно відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, керуючись єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням насильства та фізичного впливу, повторно незаконно почав вимагати від потерпілого ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 20000 доларів США.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, почав наносити удари потерпілому ОСОБА_16 , крім того ОСОБА_6 погрожував фізичною розправою та висловлював обіцянки позбавити життя потерпілого у разі не повернення грошових коштів у сумі 20000 доларів США.

Під час вказаних подій, ОСОБА_8 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, наносили удари особам, що намагалися захистити потерпілого ОСОБА_16 .

Крім того, 16.04.2020 року приблизно о 18 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_10, між потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 ОСОБА_7 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відбулася зустріч, в ході якої ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що грошові кошти у сумі 20000 доларів США їм не належать, керуючись єдиним злочинним умислом, об`єднані єдиним корисливим мотивом, почали погрожувати застосуванням насильства та фізичного впливу відносно ОСОБА_16 у разі не виплати їм грошових коштів у сумі 20000 доларів США.

Крім того, 12.05.2020 року приблизно о 15 годині за адресою: АДРЕСА_10, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що грошові кошти у сумі 20000 доларів США їм не належать, керуючись єдиним злочинним умислом, об`єднані єдиним корисливим мотивом, діючи відповідно до раніше розробленого злочинного плану, повторно незаконно вимагали грошові кошти в сумі 20000 доларів США від ОСОБА_16 з погрозами вбивства (у тому числі із демонстрацією вогнепальної зброї) та фактичним застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_16 .

Також 14.05.2020 року приблизно о 17 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. В. Васильківська, 85/87, у приміщенні ресторану «Єшак», усвідомлюючи, що грошові кошти у сумі 20000 доларів США їм не належать, керуючись єдиним злочинним умислом, об`єднані єдиним корисливим мотивом, діючи спільно, відповідно до раніше розробленого злочинного плану та розподілених злочинних ролей ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та інші невстановлені особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що грошові кошти у сумі 20000 доларів США їм не належать, погрожуючи фізичним насильством, незаконно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом погроз застосування насильства щодо потерпілого, його сім`ї та психологічного впливу, вимагали у потерпілого ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 20000 доларів США.

Крім того, 26.03.2020 року ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали до офісу ТОВ «Інвест Груп», що за адресою: АДРЕСА_10, де між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_16 повторно відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, керуючись єдиним злочинним умислом, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням насильства та фізичного впливу, повторно незаконно почав вимагати від потерпілого ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 20000 доларів США.

Того ж дня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадженні, приблизно о 14 годині 11 хвилин, перебуваючи біля осіб, у яких виник конфлікт, намагаючись відштовхнути ОСОБА_18 , з особливою зухвалістю та мотивом явної неповаги до суспільства, що характеризується зневажливим ставленням до громадського порядку та проявленням грубої сили, наніс удари ногою та рукою в область обличчя і тіла ОСОБА_18 .

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку пов`язане із заподіянням тілесних ушкоджень, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадженні, нецензурно висловлювався та наносив удари рукою в область потилиці неперсоніфікованому колу осіб.

У подальшому, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадженні, підбіг до особи, що намагалась припинити протиправні дії, що проявлялись у зневажливому ставленні до громадського порядку, продовжуючи ігнорувати існуючі в суспільстві правила поведінки, висловлювався грубою лайкою та почав наносити удари ногами та руками іншій невстановленій особі, після чого продовжив нецензурно висловлювався та наносив удари рукою в область потилиці неперсоніфікованому колу осіб з мотиву явної та демонстративної неповаги до суспільства з метою протиставити себе суспільству.

Крім того, того ж дня о 14 годині 11 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи біля осіб, у яких виник конфлікт, намагаючись відштовхнути ОСОБА_17 , з особливою зухвалістю та мотивом явної неповаги до суспільства, що характеризується зневажливим ставленням до громадського порядку та проявленням грубої сили, наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_17 , після чого продовжив нанесення ударів в різні частини тіла, внаслідок чого йому було завдано тілесні ушкодження.

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи свої зухвалі дії, що проявлялись у зневажливому ставленні до громадського порядку не персоніфікованого кола осіб, продовжуючи ігнорувати існуючі в суспільстві правила поведінки, висловлювався грубою лайкою в бік інших осіб та наносив їм удари.

Після чого, продовжуючи порушувати громадський порядок, висловлювався грубою лайкою в бік не персоніфікованого кола осіб, умисно, з мотиву явної та демонстративної неповаги до суспільства, з метою протиставити себе суспільству, виявив грубу силу та почав руками і ногами наносити удари ОСОБА_17 в різні частини тіла.

Крім того, 12.05.2020 року о 15 годині 17 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи біля осіб, у яких виник конфлікт, намагаючись закрити двері до офісного приміщення де перебували особи, що могли намагалися перешкодити вчиненню протиправних дій, відштовхнув ОСОБА_18 в сторону від дверей та наніс йому удар правою рукою в область обличчя, після чого, перебуваючи навпроти осіб, які намагалися словесно зупинити вчинення злочинних дій, з мотивів явної неповаги до суспільства та зневажливого ставлення до громадського порядку з метою виявлення своєї грубої сили наніс удар правою ногою в область нижньої частини тіла інші невстановленій особі.

Того ж дня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи навпроти осіб, які намагалися словесно зупинити вчинення злочинних дій, з мотивів явної неповаги до суспільства та зневажливого ставлення до громадського порядку з метою виявлення своєї сили, з метою виникнення у інших осіб реальності його погроз, тримаючи в руках предмет схожий на пістолет, наніс удар правою ногою іншій невстановленій особі, після чого, порушуючи громадський порядок та установлені норми поведінки, нецензурно висловлювався на адресу невизначеного кола осіб.

Крім того, 26.03.2020 року о 14 годині 11 хвилин особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підбіг до осіб, у яких виник конфлікт, намагаючись нанести тілесні ушкодження ОСОБА_16 , однак той уник посягання, після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, обрав об`єктом своїх посягань ОСОБА_18 та з особливою зухвалістю і мотивом явної неповаги до суспільства, що характеризується зневажливим ставленням до громадського порядку та проявленням грубої сили, наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_18 , після чого збив його з ніг та продовжив нанесення ударів в різні частини тіла, внаслідок чого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження.

У подальшому особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свої зухвалі дії, що проявлялись у зневажливому ставленні до громадського порядку не персоніфікованого кола осіб, продовжуючи ігнорувати існуючі в суспільстві правила поведінки, висловлювався грубою лайкою в бік інших осіб та наніс удар правою рукою область голови іншій невстановленій особі, після чого через короткий період часу продовжив порушувати громадський порядок, висловлювався грубою лайкою в бік не персоніфікованого кола осіб, умисно, з мотиву явної та демонстративної неповаги до суспільства, з метою протиставити себе суспільству, виявив грубу силу та почав наносити удари ОСОБА_18 руками та ногами по всьому тілу.

Між тим, судом встановлено наступне.

У невстановленому місці, на території міста Києва, у невстановлений час, але не пізніше 01.03.2020 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та дві особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, вступили у злочинну змову з метою примушування потерпілого ОСОБА_16 до виконання цивільно-правових зобов`язань з погрозою насильства над потерпілим, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а саме повернення потерпілим ОСОБА_16 грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, що на 01.03.2020 року відповідно до офіційного курсу НБУ становило 491 200 гривень, які потерпілий ОСОБА_16 отримав від ОСОБА_7 за дорученням ОСОБА_22 , про що потерпілим ОСОБА_16 була написана відповідна розписка.

Реалізуючи свій умисел, 26.03.2020 року близько 14 години ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали за адресою: АДРЕСА_10, а саме до офісу ТОВ «Інвест Груп», в якому працював потерпілий ОСОБА_16 , де між ними відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_6 , назвавшись ім`ям ОСОБА_21 , повідомив потерпілому ОСОБА_16 про те, що представляє інтереси ОСОБА_22 , якій потерпілий ОСОБА_16 винен грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, згідно написаної ним розписки, та почав примушувати ОСОБА_16 повернути вказані грошові кошти на користь ОСОБА_22 , погрожуючи застосуванням до нього насильства, після чого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_16 удар в обличчя, заподіявши йому легке тілесне ушкодження.

16.04.2020 року близько 18 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_10, між ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, відбулася зустріч, в ході якої ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, погрожували застосуванням насильства відносно ОСОБА_16 у разі не повернення указаних грошових коштів, згідно написаної ОСОБА_16 розписки.

Крім того, 12.05.2020 року близько 15 години за адресою: АДРЕСА_10, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно почали примушувати потерпілого ОСОБА_16 повернути грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, погрожуючи застосуванням насильства та із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_16 , зокрема ОСОБА_7 наніс удар головою по голові ОСОБА_16 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.

14.05.2020 року близько 17 години, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. В. Васильківська, 85/87, а саме у приміщенні ресторану «Ішак», дві особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом погроз застосування насильства щодо потерпілого, повторно примушували потерпілого ОСОБА_16 передати грошові кошти у сумі 20 000 доларів США.

Крім того, 26.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_10, у ході зустрічі між ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , двома особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, та потерпілим ОСОБА_16 , з яким перебували його охоронці ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадженні, приблизно о 14 годині 11 хвилин, перебуваючи біля осіб, у яких виник конфлікт, намагаючись відштовхнути ОСОБА_18 , з особливою зухвалістю та мотивом явної неповаги до суспільства, що характеризується зневажливим ставленням до громадського порядку, використовуючи незначний привід, наніс удари ногою та рукою в обличчя і тіло ОСОБА_18 , заподівши йому легкі тілесні ушкодження.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, пов`язане із заподіянням тілесних ушкоджень, особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадженні, висловлювався, використовуючи ненормативну лексику, наніс удари рукою в область потилиці невстановленій особі, після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадженні, підбіг до особи, що намагалась припинити протиправні дії, що проявлялись у зневажливому ставленні до громадського порядку, продовжуючи ігнорувати існуючі в суспільстві правила поведінки, висловлювався, використовуючи ненормативну лексику, та наносив удари ногами, руками і потилицю іншій невстановленій особі, з мотиву явної неповаги до суспільства та з метою протиставити себе суспільству.

Того ж дня о 14 годині 11 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи біля вказаних осіб, у яких виник конфлікт, намагаючись відштовхнути ОСОБА_17 , з особливою зухвалістю та мотивом явної неповаги до суспільства, що характеризується зневажливим ставленням до громадського порядку, використовуючи незначний привід, наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_17 , після чого продовжив нанесення ударів в різні частини тіла ОСОБА_17 , внаслідок чого йому було завдано легкі тілесні ушкодження.

У той же час, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з особливою зухвалістю та мотивом явної неповаги до суспільства, що характеризується зневажливим ставленням до громадського порядку, наніс удар правою рукою в обличчя ОСОБА_18 , після чого збив його з ніг та продовжив нанесення йому ударів в різні частини тіла, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_18 було заподіяно легкі тілесні ушкодження.

У подальшому особа, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, продовжуючи свої зухвалі дії, умисно, з мотиву явної неповаги до суспільства, з метою протиставити себе суспільству наніс удари ОСОБА_18 руками та ногами по всьому тілу.

Крім того, 12.05.2020 року о 15 годині 17 хвилин за адресою: АДРЕСА_10, у ході зустрічі між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, та потерпілим ОСОБА_16 , між якими виник конфлікт, ОСОБА_8 з мотивів явної неповаги до суспільства та зневажливого ставлення до громадського порядку, використавши незначний привід, намагаючись закрити двері до офісного приміщення, де перебували особи, що могли намагалися перешкодити вчиненню протиправних дій, відштовхнув ОСОБА_18 в сторону від дверей та наніс йому удар правою рукою в обличчя.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що давно знайомий та перебуває у товариських відносинах з обвинуваченими ОСОБА_8 , з яким познайомився на спортивних змаганнях, окрім того давно знайомий з потерпілим ОСОБА_16 , з яким познайомився, займаючись «автомобільним бізнесом», та потерпілим ОСОБА_17 , а пізніше, під час зустрічі з ОСОБА_16 , познайомився із свідком ОСОБА_22 . Щодо обставин кримінального провадження, то обвинувачений ОСОБА_6 показав, що він, зустрівшись з ОСОБА_8 , дізнався від нього про конфліктну ситуацію, яка виникла між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 і, враховуючи те, що він ( ОСОБА_6 ) давно був знайомий з ОСОБА_16 , вирішив допомогти ОСОБА_22 , після чого подзвонив ОСОБА_16 та домовився з ним про зустріч, на що ОСОБА_16 запропонував зустрітись в його офісі. На скільки йому ( ОСОБА_6 ) відомо, ОСОБА_22 хотіла зустрітись з ОСОБА_16 для того, щоб добровільно вирішити з ним суперечності та не планувала звертатись до правоохоронних органів. У подальшому, вони ( ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_22 ) приїхали до ОСОБА_16 в його офіс, пояснили йому причину вказаної зустрічі, проте ОСОБА_16 спершу почав заперечувати будь-які відносини з ОСОБА_22 , але коли вона показала написану ним боргову розписку, ОСОБА_16 попрохав її вийти та продовжив розмову з ними ( ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ), повідомивши про те, що дійсно така заборгованість існує і він згоден повернути ОСОБА_22 20 тис. доларів США. У подальшому відбулись ще декілька зустрічей з ОСОБА_16 щодо повернення вказаних грошових коштів, зокрема, на черговій зустрічі, яка відбулась 26.03.2020 року на вулиці біля офісу ОСОБА_16 , він ( ОСОБА_6 ) наголосив на необхідності ОСОБА_16 вирішити вказане питання особисто з ОСОБА_22 , однак ОСОБА_16 знову заперечував наявність боргу, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт, у ході якого він ( ОСОБА_6 ) схопив ОСОБА_16 за руку, в свою чергу ОСОБА_16 наніс йому ( ОСОБА_6 ) удар в область грудей, після чого, намагаючись захиститись від посягання, він ( ОСОБА_6 ) наніс один удар в обличчя ОСОБА_16 , у цей момент до них підбіг охоронець ОСОБА_16 - ОСОБА_18 з пістолетом та намагався його застосувати, проте ОСОБА_8 та ОСОБА_24 його роззброїли та поклали на землю, після чого конфлікт було вичерпано. 12.05.2020 року відбулась наступна зустріч з ОСОБА_16 , на якій був присутній також ОСОБА_7 , під час якої знову виникла словесна перепалка та бійка, яку спровокував сам ОСОБА_16 . Окрім того, ОСОБА_6 наголосив на тому, що під час неодноразових зустрічей з ОСОБА_16 , які відбувались через те, що ОСОБА_16 постійно порушував домовленості щодо повернення боргу, він ( ОСОБА_6 ) не погрожував ОСОБА_16 застосуванням фізичного насильства та не вимагав у нього грошові кошти, крім того в його ( ОСОБА_6 ) присутності ОСОБА_16 ніхто не погрожував. Питання щодо повернення грошових коштів обговорювали між собою ОСОБА_22 та ОСОБА_16 у межах написаної ним розписки. Між тим, йому ( ОСОБА_6 ) не було відомо про існування будь-яких інших угод між ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , було відомо лише те, що розповіла сама ОСОБА_22 . Останньою за часом була зустріч з ОСОБА_16 у ресторані «Ішак», під час якої були присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 та він ( ОСОБА_6 ). Під час указаної зустрічі ОСОБА_16 ніхто не погрожував та не вимагав у нього грошові кошти, бійки чи пострілів у ресторані не було. Між тим, після вказаної зустрічі обвинувачених було затримано працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та показав, що раніше не був знайомий з іншими обвинуваченими чи потерпілими, водночас є колишнім чоловіком ОСОБА_22 . Щодо обставин кримінального провадження, то показав, що в 2011 році між ОСОБА_25 та ОСОБА_22 , яка на той час була його ( ОСОБА_7 ) дружиною, був укладений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , та договір позики грошових коштів, які були необхідні для розвитку бізнесу. Місячний платіж за вказаним договором становив спочатку 3,5 %, а потім був зменшений до 2,8 %, що становило 1 350 доларів США щомісячно. Вказані відсотки сплачувались від моменту підписання договору до листопада 2013 року, тіло позики не сплачувалось, однак з листопада 2013 року виникла заборгованість по виплаті відсотків приблизно за три місяці. Грошові кошти за вказаним договором позики він ( ОСОБА_7 ) передавав через ОСОБА_16 , оскільки ОСОБА_25 сказав вирішувати всі фінансові питання саме через ОСОБА_16 , у той же час він ( ОСОБА_7 ) не був упевнений в тому, що ОСОБА_16 дійсно передає вказані грошові кошти ОСОБА_25 . Зокрема, у 2014 році він ( ОСОБА_7 ) передав грошові кошти у сумі 34 тис. доларів США ОСОБА_16 , які належали ОСОБА_22 , що було засвідчено розпискою про отримання вказаних грошових коштів, яку написав особисто ОСОБА_16 . Згідно вказаної розписки, ОСОБА_16 повинен був передати грошові кошти ОСОБА_25 . Крім того, 19 тис. доларів США було перераховано на рахунок банку «Райффайзен». Після перерахування вказаних грошових коштів ОСОБА_16 повинен був оформити квартиру, що була згідно договору купівлі-продажу продана ОСОБА_25 , знову на ОСОБА_22 , проте цього не зробив. Через указану ситуацію відносини з дружиною - ОСОБА_22 погіршились. Чи вживала ОСОБА_22 заходи з метою повернення боргу йому ( ОСОБА_7 ) не відомо. У подальшому він ( ОСОБА_7 ) намагався вирішити вказане питання з ОСОБА_16 , а саме наголосив на необхідності повернути передані йому кошти, які так і не були передані ОСОБА_25 , однак ОСОБА_16 грошові кошти не повернув, у той же час запропонував реалізувати його квартиру з метою повернення коштів, однак на вказану квартиру були накладені обтяження, а тому продати її було неможливо, про що ОСОБА_16 було відомо. Між тим, розмови з ОСОБА_16 обмежувались вимогою повернення коштів згідно написаної ним розписки. 12.05.2020 року він ( ОСОБА_7 ) зустрічався з ОСОБА_16 біля його офісу, де був присутній також ОСОБА_8 , водночас інших осіб він не пам`ятає. Ініціатором даної зустрічі була ОСОБА_22 . Під час указаної зустрічі ОСОБА_16 заперечив наявність боргу, зазначивши, що не брав кошти та не буде нічого повертати. У свою чергу він ( ОСОБА_7 ) вимагав повернути передані йому кошти, водночас не погрожував ОСОБА_16 позбавленням життя. У ході словесної суперечки, він ( ОСОБА_7 ), знаходячись у стані сильного стресу, наніс удар головою в голову ОСОБА_16 , внаслідок чого той впав на землю, проте одразу підвівся, а інші особи розпочали бійку. Між тим, іншим особам він ( ОСОБА_7 ) ударів не наносив, дії інших обвинувачених також не бачив. Після вказаного конфлікту йому ( ОСОБА_7 ) зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що хоче вирішити питання про повернення боргу та запропонував зустрітись у ресторані «Ішак». Пізніше вказана зустріч відбулась в ресторані за участі ОСОБА_8 , ОСОБА_24 та ОСОБА_6 . Під час зустрічі конфлікту між учасниками не було. Він ( ОСОБА_7 ) з ОСОБА_16 не спілкувався, лише привітався. Пізніше до ресторану прибули працівники поліції та затримали усіх присутніх на зустрічі.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та показав, що давно знайомий з ОСОБА_6 та перебуває з ним у дружніх стосунках, у той же час з потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_7 не був раніше знайомий. Так, напередодні подій його ( ОСОБА_8 ) знайомий ОСОБА_26 розповів про те, що його ( ОСОБА_27 ) знайому ОСОБА_22 ввів в оману ОСОБА_16 , взяв у неї грошові кошти, не хоче їх повертати та не пускає її до свого офісу, враховуючи вказане, він запропонував йому допомогти ОСОБА_22 , на що він ( ОСОБА_8 ) погодився, а саме погодився супроводити ОСОБА_22 до офісу ОСОБА_16 , щоб вона могла з ним зустрітись та спокійно поговорити. Після чого, ОСОБА_26 організував зустріч з ОСОБА_22 , під час якої вона віч на віч розповіла йому ( ОСОБА_8 ) деталі конфліктної ситуації, що виникла між нею та ОСОБА_16 , зокрема, показала боргову розписку, написану особисто ОСОБА_16 , та інші документи на підтвердження своїх слів. Крім того, вона пояснила, що не хоче звертатись до суду для вирішення вказаного питання, оскільки хоче домовитись з ОСОБА_16 . Просила супроводжувати її під час зустрічей з ОСОБА_16 та захистити її у тому разі, якщо її почнуть силоміць виганяти з офісу ОСОБА_16 , що відбувалось вже декілька разів, або застосують до неї будь-яке фізичне насильство, водночас, якщо у неї не вийде «по-хорошому» домовитись з ОСОБА_16 , то вона вимушено звернеться до суду. Дослідивши вказані документи, він ( ОСОБА_8 ) повірив у розповідь ОСОБА_22 , оскільки вона підтверджувала свої слова відповідними документами та борговою розпискою, погодився їй допомогти, між тим грошової винагороди за допомогу ОСОБА_22 не пропонувала, будь-яких письмових договорів з ОСОБА_22 не укладав, письмових довіреностей від ОСОБА_22 також не отримував. У подальшому, він ( ОСОБА_8 ) особисто декілька разів (близько семи) спілкувався з ОСОБА_16 в його офісі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , щодо графіку виплати боргу ОСОБА_22 . Під час указаних зустрічей ОСОБА_16 поводив себе адекватно, не заперечував щодо повернення вказаних грошових коштів, конфліктних ситуації між ними не виникало, жодних погроз, вимагання чи насильства не було. Між тим, він ( ОСОБА_8 ) не мав жодного відношення до вказаних грошових коштів, оскільки саме про повернення боргу на користь ОСОБА_22 не домовлявся, проте зустрічався з ОСОБА_16 для складення графіку повернення вказаного боргу ОСОБА_22 . Він ( ОСОБА_8 ) хотів лише захистити ОСОБА_22 від посягань на неї з боку ОСОБА_16 . Перша зустріч з ОСОБА_16 відбулась за участі ОСОБА_6 , ОСОБА_22 та охоронця ОСОБА_16 - ОСОБА_17 , під час якої обговорювався виключно графік повернення вказаного боргу. Після цього, він ( ОСОБА_8 ) ще декілька разів зустрічався з ОСОБА_16 уже без ОСОБА_22 також виключно з метою обговорення графіку повернення боргу, зокрема, хотіли засвідчити обумовлений графік нотаріально, водночас кошти у ОСОБА_16 ніхто не вимагав. У ході зустрічей, спочатку ОСОБА_16 визнавав факт написання вказаної розписки та факт існування боргу, погодився повернути 20 тис. доларів США, однак пізніше ОСОБА_16 повідомив, що не буде нічого повертати ОСОБА_22 , намагався запропонувати 10 тис. доларів США, щоб він ( ОСОБА_8 ) не допомагав ОСОБА_22 . Крім того, в ході чергової зустрічі біля офісу ОСОБА_16 , що за адресою: АДРЕСА_10, на якій він ( ОСОБА_8 ) із знайомими супроводжував ОСОБА_22 , відбувся словесний конфлікт та бійка за його участі, участі ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та його охоронців, під час якої він ( ОСОБА_8 ) захищався та допускає, що міг нанести удари комусь із потерпілих, зокрема, пам`ятає, що наніс удар в обличчя потерпілому ОСОБА_17 . Між тим, у нього не було жодної зброї, проте у охоронця ОСОБА_16 був при собі пістолет. Через деякий час відбулась ще одна зустріч, на якій були присутні він ( ОСОБА_8 ), ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 та його охоронці, під час якої також виникла бійка, проте в ході бійки він ( ОСОБА_8 ) ударів потерпілим не наносив, лише тримав двері, щоб перешкодити охоронцям ОСОБА_16 вийти на вулицю, оскільки був упевнений у тому, що вони нападуть на нього ( ОСОБА_8 ) та його знайомих. Крім того, ОСОБА_8 додав, що відео з камер відеоспостереження, які були переглянуті в судовому засіданні, відповідають дійсності. Також пояснив, що пізніше відбулась зустріч у ресторані «Ішак», на якій, зокрема, були присутні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 . Напередодні ОСОБА_7 повідомив про те, що ОСОБА_16 не хоче конфліктів, а тому вони вирішили зустрітись у вказаному ресторані. Під час вказаної зустрічі він ( ОСОБА_8 ) не погрожував та не вимагав грошові кошти у ОСОБА_16 .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_18 суду показав, що він разом з ОСОБА_17 працював охоронцем ОСОБА_16 . У день події, а саме 26.03.2020 року йому зателефонував ОСОБА_16 та попрохав приїхати за адресою: АДРЕСА_10, де знаходився офіс ОСОБА_16 , що він і зробив. Коли він прийшов до вказаного місця, то на місці події знаходився ОСОБА_16 разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , водночас обвинуваченого ОСОБА_7 з ними не було. В ході даної зустрічі ОСОБА_16 спілкувався з ОСОБА_6 про якісь гроші, в цей час він ( ОСОБА_18 ) знаходився неподалік, після чого, в ході розмови, обвинувачений ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_16 і почав тягнути його за одяг до себе, внаслідок чого між присутніми на місці події виникла бійка, зокрема, він ( ОСОБА_18 ) наблизився до ОСОБА_16 і йому нанесли декілька ударів по голові та тулубу, після чого йому продовжили наносити удари. Вказані удари наносили ОСОБА_24 і ОСОБА_8 , крім того вони забрали у нього пістолет. Чи наносились тілесні ушкодження іншим учасникам події він не бачив. Після чого, бійка завершилась, обвинувачені поїхали у невідомому напрямку, а його ( ОСОБА_18 ) відвезли до лікарні. Крім того, 12.05.2020 року за адресою: АДРЕСА_10, вдруге відбулась зустріч між ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невідомою жінкою, в ході якої ОСОБА_16 ударили, він упав на землю, внаслідок чого знову відбулась бійка, під час якої обвинувачений ОСОБА_8 наніс йому ( ОСОБА_18 ) тілесні ушкодження, проте окрім ОСОБА_8 більше ніхто його ( ОСОБА_18 ) не бив. Окрім того, потерпілий ОСОБА_18 додав, що ОСОБА_24 та ОСОБА_8 мали при собі зброю, однак її не застосовували.

Допитаний в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_17 суду показав, що до події він працював разом з ОСОБА_16 , який займався фінансовим лізингом. 26.03.2020 року він ( ОСОБА_17 ) вийшов з офісу та побачив розмову ОСОБА_16 і ОСОБА_6 . На місці події знаходився також ОСОБА_18 , ОСОБА_24 і ОСОБА_8 . Розмова стосувалась грошових коштів та нерухомості. В ході даної розмови ОСОБА_6 почав погрожувати ОСОБА_16 , начебто вимагав грошові кошти, та почав тягнути його до автомобіля, в цей час він ( ОСОБА_17 ) став між ними та намагався зупинити вказані дії, однак отримав удар в область ока від ОСОБА_6 , після чого отримав удар від ОСОБА_24 в область іншого ока. Також він ( ОСОБА_17 ) бачив, що у ОСОБА_16 та ОСОБА_18 наявні видимі тілесні ушкодження, однак хто саме наніс такі ушкодження він не бачив. Окрім того, потерпілий ОСОБА_17 додав, що події 12.05.2020 року йому не відомі, оскільки він знаходився в офісі та не бачив зустрічі ОСОБА_16 з обвинуваченими.

Допитаний в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_16 суду показав, що він познайомився з ОСОБА_7 , коли той разом з дружиною ( ОСОБА_22 ) хотіли взяти позику, однак у нього ( ОСОБА_16 ) такої суми не було, а тому він направив їх до свого товариша ОСОБА_28 , в якого вони взяли вказану позику, водночас він ( ОСОБА_16 ) був посередником між ними, разом з тим жодних договорів особисто не укладав. Через деякий час вони перестали сплачувати кошти по вказаній позиці, намагались закрити кредит. Про суть особистих розмов ОСОБА_28 та ОСОБА_7 , йому ( ОСОБА_16 ) не відомо. Проте, пізніше ОСОБА_7 разом з ОСОБА_22 приїхали до нього ( ОСОБА_16 ) в офіс та почали стверджувати, що він винен їм грошові кошти. Він пояснив їм, що лише посередник і не збирається нічого їм віддавати. Між ними загалом відбулось три зустрічі, які пройшли спокійно, проте під час третьої зустрічі відбулась бійка, під час якої він ( ОСОБА_16 ) отримав тілесні ушкодження. Зокрема, напередодні вказаної події до нього в офіс приїхав ОСОБА_6 , якого він знав на ім`я ОСОБА_21 , та почав у нього вимагали повернення грошових коштів, а саме 20 тисяч доларів США, які він ( ОСОБА_16 ) начебто винен якійсь жінці (ОСОБА_22). Він ( ОСОБА_16 ) відповів, що не пам`ятає про вказані обставини та сказав ОСОБА_6 , що розбереться у вказаному питанні пізніше. 26.03.2020 року між ними відбулась ще одна зустріч, під час якої були присутні ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та ОСОБА_8 . В ході даної зустрічі ОСОБА_6 вимагав у нього ( ОСОБА_16 ) повернути вказаний борг, а потім ОСОБА_6 наніс йому удар в обличчя, після чого зав`язалась бійка, в ході якої також були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , зокрема, ОСОБА_18 били ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , а ОСОБА_17 бив ОСОБА_6 . Особисто йому ( ОСОБА_16 ) наносили удари ОСОБА_6 та інша особа, яка відсутня в залі судових засідань. Враховуючи зазначені погрози, він ( ОСОБА_16 ) повідомив їм про те, що погоджується повернути гроші, однак звернувся за допомогою до поліції. Крім того, 12.05.2020 року між ними відбулась наступна зустріч, на якій були присутні всі обвинувачені. В ході цієї зустрічі він ( ОСОБА_16 ) говорив з ОСОБА_7 , який вимагав повернути кошти жінці, на що він ( ОСОБА_16 ) повідомив, що не брав вказаних грошей та повертати їх не збирається. Після чого ОСОБА_7 наніс удар головою в його ( ОСОБА_16 ) голову, від чого той впав на землю. Нанесення тілесних ушкоджень іншим учасникам він не бачив. Через деякий час, а саме 14.05.2020 року, відбулась ще одна зустріч в ресторані «Ішак», ініціатором якої був начебто ОСОБА_6 . В ході даної зустрічі він ( ОСОБА_16 ) спілкувався з ОСОБА_6 , який продовжив погрожувати йому та вимагав 20 тисяч доларів США на користь ОСОБА_7 , після чого обвинувачені були затримані працівниками поліції. Щодо договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_22 та ОСОБА_28 , йому ( ОСОБА_16 ) нічого не відомо. Відомо лише те, що ОСОБА_22 передавала гроші ОСОБА_28 , точну суму не пам`ятає, близько 1 000 доларів США в місяць. Вказані кошти приносив ОСОБА_7 , а він ( ОСОБА_16 ) передавав їх ОСОБА_30 , оскільки був посередником. 22.10.2014 року не пам`ятає чи отримував від ОСОБА_7 грошові кошти та не пам`ятає. чи писав розписку про отримання вказаних грошей. Між тим, він ( ОСОБА_16 ) не може розібрати суті розписки, що надана захисником у судовому засіданні. Також, не пам`ятає, чи визнавав факт написання вказаної розписки під час розмов, що зафіксовані в протоколах НСРД. Крім того, зразки для надання почеркознавчої експертизи не готовий надати. Також, він ( ОСОБА_16 ) показав, що розумів, що приймає участь в негласних слідчих (розшукових) діях, зокрема, на ньому була спеціальна апаратура для аудіо фіксації.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_31 суду показав, що працював водієм у чоловіка на ім`я ОСОБА_32 . Знайомий з ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , водночас ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 йому не відомі. Обставини справи йому не відомі, лише може показати, що 14.05.2020 року він знаходився в автомобілі марки «Мерседес» неподалік ресторану «Ішак», оскільки привіз за вказаною адресою ОСОБА_24 , ОСОБА_8 та ОСОБА_33 . У вказаному ресторані також знаходився ОСОБА_32 . Чи були у ресторані ОСОБА_6 та інші обвинувачені, не пам`ятає. Пізніше до ресторану приїхали працівники поліції та затримали обвинувачених. На наступний день його звільнили. Більше свідку по суті вказаної справи нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_26 суду показав, що напередодні події до нього за допомогою звернулась ОСОБА_22 та принесла з собою розписку від ОСОБА_16 про отримання ним грошових коштів, окрім цього вона пояснила, що ОСОБА_16 ображає її, не хоче повертати грошові кошти та відмовляється зустрітись з нею, водночас вона не хотіла писати заяву до поліції, оскільки знала, що ОСОБА_16 має зв`язки в поліції та це їй не допоможе. Він ( ОСОБА_26 ) погодився допомогти ОСОБА_22 , зателефонував ОСОБА_8 , з яким перебуває в ділових відносинах, та попросив його допомогти ОСОБА_22 поговорити з ОСОБА_16 , а саме ОСОБА_8 мав лише забезпечити безпеку ОСОБА_22 під час зустрічі з ОСОБА_16 . Після чого вони зустрілись з ОСОБА_16 та вирішили свої питання, однак пізніше йому зателефонувала ОСОБА_22 та повідомила про те, що ОСОБА_8 та інших обвинувачених затримали. Через деякий час ОСОБА_22 звернулась із заявою до поліції про вчинення шахрайських дій відносно неї та передала слідчому оригінал вказаної розписки.

Допитана в судовому засіданні, свідок ОСОБА_22 суду показала, що в 2011 році їй потрібна була велика сума грошових коштів. З цією метою вона разом з ОСОБА_7 , з яким проживала разом та має спільну дитину, звернулась до ОСОБА_16 , який повідомив, що у нього не має потрібної суми грошових коштів та порадив звернутись до ОСОБА_28 , у якого можна було взяти позику в розмірі 43 тисяч доларів США, крім того ОСОБА_16 завірив, що для пришвидшення укладення вказаної угоди потрібно продати її власну квартиру. Вказана угода полягала в тому, що вона оформляла свою квартиру на ОСОБА_28 , який надавав їй позику в сумі 43 тисячі доларів США, після чого вона зобов`язувалась платити відсотки у розмірі 1100 доларів США, передаючи вказані кошти ОСОБА_16 , а після повної виплати боргу, ОСОБА_28 мав би повернути їй зазначену квартиру документально. Саме така домовленість між ними була досягнута. Юридично передача квартири була оформлена як договір купівлі-продажу, укладений між нею та ОСОБА_28 , якого вона бачила лише одного разу під час укладення вказаного договору, а подальші фінансові питання ОСОБА_28 відмовився вирішувати особисто, тому такі питання потрібно було вирішувати виключно через ОСОБА_16 , з яким у подальшому спілкувався переважно ОСОБА_7 . Відсотки по вказаній позиці вона оплачувала до 2014 року, однак через фінансову кризу не змогла декілька місяців платити відсотки. Водночас вказані грошові кошти в рахунок позики передавала завжди ОСОБА_16 , який мав брати з них свій відсоток посередника та передавати ОСОБА_28 , зазвичай ці гроші перераховувались на банківську картку ОСОБА_16 з картки ОСОБА_7 . Коли вона перестала платити відсотки, ОСОБА_28 звернувся до суду та через деякий час до неї прийшов представник виконавчої служби з метою виселення її з квартири за рішенням суду, хоча за домовленістю з ОСОБА_28 вона продовжувала проживати у вказаній квартирі після укладення договору купівлі-продажу У той же час, вона встигла взяти кредит у розмірі 34 тисячі доларів США, які ОСОБА_7 22.10.2014 року передав ОСОБА_16 , а тому з квартири її не виселили. Під час передачі вказаних грошових коштів ОСОБА_16 вона не була присутня, проте їй відомо, що після отримання грошових коштів ОСОБА_16 написав розписку про їх отримання, яку ОСОБА_7 пізніше їй передав. Крім того, до 01.03.2015 року вона мала відкрити рахунок у відділенні «Райффайзен Банк», де також мав би відкрити рахунок ОСОБА_28 , після чого вона мала у межах одного банку перерахувати грошові кошти у сумі 21 тисяча доларів США зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_28 , як остаточний розрахунок. Указану домовленість вона ( ОСОБА_34 ) виконала та поклала зазначену суму на рахунок у банку, але ці грошові кошти так і залишились на її рахунку до літа 2015 року, оскільки ОСОБА_28 не виконав свою частину домовленості. Через деякий час ОСОБА_16 повідомив її про те, щоб вона знімала вказані грошові кошти, оскільки вони належать їй, крім цього ОСОБА_16 повідомив їй про те, що ОСОБА_28 не переоформить на неї квартиру, оскільки у ОСОБА_16 та ОСОБА_28 виникли фінансові складнощі, також ОСОБА_16 зобов`язався повернути залишок суми за її квартиру. Між тим, для того щоб вона не хвилювалась, ОСОБА_16 запропонував їй ідею, а саме переоформив на неї квартиру аналогічну за вартістю її власній, але коли вони вирішили реалізувати цю квартиру, то виявилось, що в ній зареєстрована дитина і на дану квартиру накладений арешт. Зокрема, указана ідея полягала в тому, що вона продовжує проживати у своїй квартирі, поки продається квартира, яку переоформив на неї ОСОБА_16 , після чого вона б мала отримати решту коштів за домовленістю, на які б придбала собі іншу квартиру. Протягом всього часу з ОСОБА_16 спілкувався переважно ОСОБА_7 та спілкування проходило спокійно, але коли виявилось, що квартиру, яку оформив на неї ОСОБА_16 , неможливо продати, то ОСОБА_16 повідомив їй, що вона може й надалі проживати у її квартирі, однак вона хотіла не просто проживати у квартирі, а - повернути на неї законне право власності, однак ОСОБА_16 не захотів продовжити спілкуватись з нею та заблокував її номер мобільного телефону, водночас її перестали пропускати до офісу ОСОБА_16 . Після вказаної події, приблизно в липні 2019 року, від ОСОБА_28 прийшов представник на ім`я ОСОБА_35 та повідомив про те, що їй необхідно залишити квартиру, оскільки ОСОБА_28 жодних коштів від неї не отримував, вона відмовилась виселятись з власної квартири, на що ОСОБА_35 викликав працівників поліції, які примусово виселили її з квартири, після цього вказана квартира була виставлена на продаж у мережі «Інтернет» та протягом двох тижнів продана за 1 млн. гривень. В подальшому ОСОБА_7 намагався говорити з ОСОБА_16 , однак вона взагалі не мала можливості зв`язатись з ОСОБА_16 . Через деякий час їй порадили звернутись до ОСОБА_26 , якому вона розповіла вказану ситуацію. ОСОБА_26 познайомив її з ОСОБА_8 , якому вона повідомила про її бажання поспілкуватись з ОСОБА_28 та неможливість такого спілкування, оскільки її не пускають до його офісу. Пізніше, приблизно на початку березня 2020 року вона разом з ОСОБА_8 і ОСОБА_6 приїхали до офісу ОСОБА_16 , де він визнав факт написання вказаної розписки, після чого вона поїхала додому. Під час зустрічі ОСОБА_16 ніхто не погрожував. Через деякий час з нею зв`язався ОСОБА_16 та запропонував вирішити це питання, повернувши їй 10 тис. доларів США, на що вона не погодилась, після цього з ОСОБА_16 більше не спілкувалась, однак згодом ОСОБА_16 почав заперечувати своє відношення до грошей та зазначав про необхідність вирішувати вказане питання з ОСОБА_28 . У той же час вона вважала, що ОСОБА_16 винен їй 34 тис. доларів США, які йому особисто передавав ОСОБА_7 та про отримання яких писав розписку, між тим не передав указані грошові кошти ОСОБА_28 , а тому наполягала на поверненні ОСОБА_16 саме такої суми, водночас жодних інших грошових коштів ніхто у ОСОБА_16 не вимагав. Окрім того, свідок ОСОБА_22 додала, що на теперішній час їй не було повернуто ані грошових коштів у повному обсязі, ані її квартири, тому вона звернулась до Святошинського УП ГУНП в м. Києві та було відкрите кримінальне провадження. Також свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні надала суду для огляду оригінал указаної розписки про отримання ОСОБА_16 грошових коштів від ОСОБА_7 . Обставини нанесення потерпілим тілесних ушкоджень їй не відомі, оскільки в її присутності ніхто нікого не бив.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_36 суду показав, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_16 , якому надавав послуги з охорони. Йому відомі обставини конфлікту ОСОБА_16 з обвинуваченими, зокрема, він ( ОСОБА_36 ) був безпосереднім учасником конфлікту, що відбувся восени 2020 року. Того дня до ОСОБА_16 приїхали невідомі люди, він попрохав не виходити з ним на вулицю, а тому він ( ОСОБА_36 ) знаходився в приміщенні та спостерігав за конфліктом через вікно, потім почув крики та побачив те, як ОСОБА_16 упав на землю, після цього він ( ОСОБА_36 ) вибіг на вулицю та побачив, що біля ОСОБА_16 , біля якого знаходився один охоронець, знаходяться четверо обвинувачених, на яких вказав у залі судового засідання, водночас між ОСОБА_16 і обвинуваченими відбувається словесний конфлікт. Як тільки він ( ОСОБА_36 ) вийшов на вулицю, ОСОБА_37 та ОСОБА_38 направили на нього зброю, яку саме він не роздивився, після чого між обвинуваченими та ОСОБА_16 відбулась бійка, проте йому ( ОСОБА_39 ) жодних ударів не наносили, він також нікого не бив, однак бачив те, як обвинувачений ОСОБА_40 , у ході словесної перепалки, наніс ОСОБА_16 один удар головою в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_16 упав на землю, між тим інших ударів свідок не бачив. Також причина вказаного конфлікту свідку не відома, він лише чув, що мова йшла про повернення грошей. Щодо події, яка відбулась 14 травня 2020 року, свідок ОСОБА_36 показав, що того дня він разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 приїхали до ресторану, що знаходився по вул. Васильківській у м. Києві. ОСОБА_16 зайшов до ресторану з метою поспілкуватись з невідомими особами, попрохав його супроводити, а тому вони зайшли до ресторану разом із ним, піднялись на другий поверх, ОСОБА_41 зайшов до кімнати, в яку охоронців не пустили та попрохав чекати ззовні, після чого приїхали працівники поліції, зайшли до вказаної кімнати та затримали присутніх там людей.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_25 суду показав, що приблизно 10 років тому він, за посередництвом ОСОБА_16 , з яким у той час займався спільним бізнесом, та який познайомив його з власниками квартири, купив квартиру по АДРЕСА_5 (точно не пам`ятає назву вулиці та точну адресу) в м. Києві, яку потім продав приблизно у 2020 році. Вказану квартиру придбав по дуже гарній ціні з метою подальшого перепродажу. Між тим, умови вказаного договору та особу, з якою він укладав указаний договір, на даний час не пам`ятає, оскільки пройшов значний час. З особою, в якої придбав квартиру, зустрічався всього одного разу, під час укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири, водночас хто така ОСОБА_22 , йому не відома, грошових коштів від указаної особи не отримував. Також ОСОБА_25 додав, що від ОСОБА_16 не отримував грошових коштів у рахунок позики, як і не отримував жодних грошових коштів згідно розписки. Питанням виселення людей із придбаної ним квартири займався його представник за довіреністю ОСОБА_43 , проте жодними фінансовими питаннями він не займався та не був на це уповноважений. Крім того, вказаний договір-купівлі продажу, можливо, міг мати додаткові умови у вигляді позики чи іпотеки, але на даний час він ( ОСОБА_25 ) не пам`ятає таких обставин.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_44 суду показав, що на час події, згідно довіреності, представляв інтереси ОСОБА_25 у певних правовідносинах, зокрема, ОСОБА_25 попросив його провести розмову з мешканцями квартири по АДРЕСА_7 , яка на той час належала ОСОБА_25 , про необхідність виселення із вказаної квартири, яка їм не належить, водночас обставини придбання ОСОБА_25 вказаної квартири свідку не відомі. Щодо виселення з квартири, спілкувався з жінкою на ім`я ОСОБА_45 , яка проживала у вказаній квартирі. ОСОБА_22 скористалась відстрочкою та вивезла свої речі з квартири, після чого передала йому ключі та виїхала. Будь-яких інших дій свідок не вчиняв, грошових коштів не отримував. Між тим, про передачу коштів ОСОБА_25 . ОСОБА_46 не говорила, обставини передачі коштів за квартиру йому не відомі. ОСОБА_46 повідомляла про наявність розписки щодо передачі грошових коштів. Також свідок ОСОБА_44 додав, що ОСОБА_25 повідомляв йому про те, що не отримував кошти від ОСОБА_47 .

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_16 звернувся з вказаною заявою, оскільки 26.03.2020 року невідомі йому особи чоловічої статі в кількості 6 чоловік, знаходячись біля адміністративної будівлі по вул. Усенка, 8 в м. Києві та застосовуючи фізичне насильство, вимагали від нього 20 000 доларів США, в рахунок погашення неіснуючого боргу.

Відповідно до висновку експерта № 042-1121-2020 від 28.07.2020 року, вивчивши та проаналізувавши дані, які викладені у висновку експертного дослідження № 043-306-2020 від 30.03.2020 року на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать про те, що у нього мало місце тілесне ушкодження, а саме крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва. Відповідно п. п. 4.6 та 2.3.5 «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлене ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однократної травматичної дії (удар/тиснення) тупим предметом, характерні властивості якого в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 26.03.2020 року.

Крім того, відповідно до висновку експертного дослідження № 043-402-2020 від 13.05.2020 року, при судово-медичному дослідженні у ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця. Відповідно п. п. 4.6 та 2.3.5 «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлене ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупим предметом, за давністю може відповідати вказаному терміну.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 043-306-2020 від 30.03.2020 року, при судово-медичному дослідженні у ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи зліва. Вказане тілесне ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 26.03.2020 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Також, відповідно до висновку експерта № 042-1122-2020 від 28.07.2020 року, вивчивши та проаналізувавши дані, які викладені у висновку експертного дослідження № 043-303-2020 від 30.03.2020 року на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідчать про те, що у нього мали місце тілесні ушкодження: синці на повіках правого ока, на повіках лівого ока з розповсюдженням на ліву вилицеву ділянку, крововилив в кон`юнктиві лівого ока у його зовнішнього кута. Відповідно п. п. 4.6 та 2.3.5 «Правил», вказані тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше двох травмуючих дій тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 26.03.2020 року.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 043-303-2020 від 30.03.2020 року, при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлені тілесні ушкодження: синці на повіках правого ока, на повіках лівого ока з розповсюдженням на ліву вилицеву ділянку, крововилив в кон`юнктиві лівого ока у його зовнішнього кута. Вказані тілесні ушкодження утворились від травмуючих дій тупого (тупих) предмету (предметів), могли утворитись 26.03.2020 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Крім того, відповідно до висновку експертного дослідження № 043-307-2020 від 30.03.2020 року, при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та вивченні медичної документації на його ім`я, виявлені наступні тілесні ушкодження: забійні рани - в правій вилицевій ділянці, в проекції носо-губного трикутника справа, відповідно до якої на слизовій оболонці в перехідній складці верхньої губи та ясен, на червоній каймі нижньої губи справа ближче до кута рота, відповідно до якої на слизовій оболонці нижньої губи; синець - в правій підочній ділянці; крововилив - на слизовій оболонці верхньої губи відповідно 3-4 зубам верхньої щелепи справа. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень свідчать про те, вони утворилися від травмуючих дій тупого (тупих) предмету (предметів), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 26.03.2020 року та не супроводжувались розвитком небезпечних для життя явищ. Синець та крововилив відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення ран будь-якої етіології спостерігається у строк понад 6, але менш ніж 21 добу, тобто цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. За таких обставин є підстави стверджувати, що кожна з вказаних ран відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно до п. п. 4.6 та 2.3.3 «Правил».

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_18 впізнав особу, зображену на фото № 3, яку він знає на ім`я ОСОБА_21 , який висував умови повернення неіснуючого боргу ОСОБА_16 та наносив удари ОСОБА_18 та його знайомим. Указану особу потерпілий впізнав за характерними рисами обличчя, зачіскою, формою та коліром очей, а також формою та розміром носа. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року, на фото № 3 зображений ОСОБА_6 .

Також з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_48 впізнав особу, зображену на фото № 4, яку він знає на ім`я ОСОБА_21 , який висував умови повернення неіснуючого боргу ОСОБА_16 та наносив удари ОСОБА_49 та його знайомим. Указану особу потерпілий впізнав за характерними рисами обличчя, зачіскою, формою та коліром очей, формою та розміром носа. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року, на фото № 4 зображений ОСОБА_6 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_16 впізнав особу, зображену на фото № 1, яку він знає на ім`я ОСОБА_21 , який висував йому умови повернення неіснуючого боргу. Указану особу потерпілий впізнав за характерними рисами обличчя, зачіскою, формою та коліром очей, формою та розміром носа. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року, на фото № 1 зображений ОСОБА_6 .

Крім того, з протоколу огляду документа від 10.04.2020 року та доданого до нього диску вбачається, що слідчим проведено перегляд відеозаписів з камер відеоспостереження від 26.03.2020 року, що розміщені на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_10, на яких відображена зустріч між ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_50 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , двома особами, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, крім того на даних відеозаписах відображено момент бійки між вказаними особами та момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_51 .

Також, з протоколу огляду документа від 13.05.2020 року та доданого до нього диску вбачається, що слідчим проведено перегляд відео з камер відеоспостереження від 12.05.2020 року, що розміщені на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_10, на якому відображена зустріч між ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та іншими невстановленими особами, зокрема, на відеозаписі відображено момент нанесення ОСОБА_7 удару ОСОБА_16 , також ОСОБА_8 ударів ОСОБА_18 та невстановленій особі.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 15.05.2020 року, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 13.04.2020 року, а саме аудіо-, відео контроль ОСОБА_16 , під час якого зафіксовано зустріч 14.05.2020 року ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановленої особи, під час якої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена особа повідомляють ОСОБА_16 про необхідність повернення грошових коштів, у той же час ОСОБА_16 заперечує наявність будь-яких фінансових зобов`язань та заперечує факт написання розписки.

Крім того, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 15.05.2020 року з доданим до нього записом на флеш-носії, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 13.04.2020 року, а саме аудіо-, відео контроль ОСОБА_16 , яким зафіксовано зустріч 22.04.2020 року ОСОБА_16 та невстановленої особи, під час якої обговорюється питання наявності цивільно-правових відносин.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 12.05.2020 року, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 13.04.2020 року, а саме аудіо-, відео контроль ОСОБА_16 , під час якого зафіксовано зустріч 12.05.2020 року ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_22 та невстановленої особи, під час якої ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомляють ОСОБА_16 про необхідність повернення грошових коштів, погрожуючи застосуванням відносно нього насильства, у той же час ОСОБА_16 заперечує наявність будь-яких фінансових зобов`язань.

Також, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 23.04.2020 року, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 13.04.2020 року, а саме аудіо-, відео контроль ОСОБА_16 , під час якого зафіксовано розмову 16.04.2020 року між ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та невстановленою особою, під час якої ОСОБА_6 повідомляє ОСОБА_16 про необхідність повернення грошових коштів.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 17.04.2020 року, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 14.04.2020 року, а саме візуальне спостереження за ОСОБА_16 , яке проводилось 16.04.2020 року, під час спостереження зафіксовано зустріч ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та невстановлених осіб.

Також, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17.06.2020 року, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено даний протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 14.04.2020 року, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_22 , яка користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 , зокрема, зафіксовано розмови ОСОБА_22 з ОСОБА_7 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_3 , ОСОБА_53 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_4 , та жінкою на ім`я ОСОБА_54 .

Крім того, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою від 17.04.2020 року, зокрема, вбачається, що оперуповноваженим УСР в місті Києві ДСР НП України ОСОБА_52 складено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 14.04.2020 року, а саме візуальне спостереження за ОСОБА_6 , яке проводилось 28.04.2020 року, під час якого зафіксовано зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , окрім того спостереження проводилось 14.05.2020 року, під час якого зафіксовано зустріч ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , двох осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_55 , ОСОБА_16 та двох невстановлених осіб.

Відповідно до висновку експерта № 8-2/538 від 28.05.2020 року, пістолет, який вилучений 14.05.2020 року при проведенні особистого обшуку ОСОБА_8 , є виготовленою промисловим способом (виробник - ТОВ "Ерма-Інтер", Україна) короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - самозарядним пістолетом моделі "Т9" калібру 9 мм Р.А. серія номер НОМЕР_5 , призначеним для стрільби патронами калібру 9 мм Р.А., спорядженими еластичним снарядом травматичної дії. Пістолет до проведення пострілів придатний. Схожі на патрони предмети в кількості чотирнадцяти штук, вилучені 14.05.2020 року при проведенні особистого обшуку ОСОБА_8 , є боєприпасами - кулевими пістолетними патронами центрального запалення спорядженими полімерним снарядом калібру 9 мм. Патрони виготовлені саморобним способом з використанням частин патронів промислового виробництва, а саме: стріляних гільз пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А. "несмертельної травматичної дії", капсулів конструкції Боксера, бездимного пороху, полімерних снарядів. Патрони за своїми конструктивними особливостями можуть використовуватись для стрільби з гладкоствольних пістолетів калібру 9 мм Р.А. травматичної дії та збіжної з ними за конструктивними характеристиками та калібром зброї, в т.ч. з наданого разом з патронами пістолета. Патрони для стрільби придатні.

Відповідно до висновку експерта № 23-3/234 від 13.06.2020 року, на наданих на експертизу відеофайлах «АДРЕСА_10_ch6_1003 _1459.mp4» та «АДРЕСА_10_ch6_0001_3053. mp4» та порівняльних зразках ОСОБА_8 , ймовірно, зображена одна і та сама особа. Питання щодо відеофайлу «відео № 3 ресторан.mp4», вирішити не виявилося можливим, у зв`язку з непридатністю зображень осіб для проведення ідентифікаційного дослідження особи за ознаками зовнішності.

Відповідно до висновку експерта № 23-3/236 від 22.06.2020 року, вирішити питання щодо зображень осіб з наданих на експертизу відеофайлів: «відео № 3 ресторан.mp4», «АДРЕСА_10_ch6_1003_1459.mp4», «АДРЕСА_10_ch6_0001_3053.mp4», не виявилося можливим у зв`язку з непридатністю зображень осіб у відеозаписах для ідентифікаційного дослідження особи за ознаками зовнішності.

Відповідно до висновку експерта № 8-2/545 від 29.05.2020 року, наданий на дослідження пістолет, який було вилучено в ході обшуку автомобіля марки «Toyota Camry», належить до гладкоствольної вогнепальної зброї самозахисту - є самозарядним пістолетом «ВІЙ», серія НОМЕР_6 калібру 9 мм Р.А. Пістолет відноситься до пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами травматичної (несмертельної) дії. Даний пістолет виготовлено промисловим способом та придатний для стрільби. Надані на дослідження 8 (вісім) патронів з маркуваннями «СОВА П 9мм» належать до боєприпасів вогнепальної зброї - є пістолетними патронами «СОВА П 9мм калібру 9 мм Р.А., що виготовлені промисловим способом ТОВ «Сова оружейная» м. Миколаїв, Україна. Дані патрони придатні до стрільби.

Відповідно до висновку експерта № 23-3/233 від 15.06.2020 року, вирішити питання щодо особи чоловічої статі, одягнутого в куртку синього кольору, темні штани та взуття темного кольору у відеофайлах: «відео № 3 ресторан.mp4», «АДРЕСА_10_ch6_1003_1459.mp4», «АДРЕСА_10_ch6_0001_3053.mp4», не виявилося можливим у зв`язку з непридатністю особи для ідентифікаційного дослідження за ознаками зовнішності.

Відповідно до висновку експерта № 042-1123-2020 від 14.09.2020 року, аналіз даних судово-медичного огляду ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у відповідності питань, поставлених на вирішення експерта, дає підстави зробити наступні висновки. Під час проведення 13.05.2020 року судово-медичного огляду, в ОСОБА_16 було виявлено тілесне ушкодження: розлогий синець (чорно-фіолетового кольору, неправильної овальної форми, неоднорідно забарвлений, розміром 2,5х4 см) у лівій надбрівній ділянці (на фоні припухлості м`яких тканей. Відновлення порушеної анатомічної цілісності та порушеної функції тканини по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому виявлене тілесне ушкодження, відноситься до легкого тілесного ушкодження, відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.3 та 4.6 «Правил». Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження могло утворитися від ударної дії тупого твердого предмету, за 1-2 доби від моменту проведення судово-медичного огляд числі, у тому числі у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто 12.05.2020 року. Описане тілесне ушкодження не є небезпечним для життя та не могло утворитися за рахунок падіння на площину.

Відповідно до висновку експерта № 937/24-32 від 24.04.2024 року, рукописний текст, який розпочинається словами: « ОСОБА_56 ІНФОРМАЦІЯ_4. проживаючий по адресу АДРЕСА_6» та закінчується словами: «... Для передачи ОСОБА_57 22.10.2014 г. ОСОБА_58 », що міститься у розписці від 22.10.2014 року, складеній від імені ОСОБА_16 про отримання ним від ОСОБА_59 для передачі ОСОБА_25 34000 доларів США та рукописний текст: «Мною прочитано, писано вірно ОСОБА_16 », що міститься у рядках «(власноручно написати о ознайомлення та правильність викладених даних)» (шостий рукописний док з верхнього краю аркуша) та «(ініціали, прізвище, заявника) графи «Заявником зазначено:» (сьомий рукописний рядок з верхнього краю аркуша) третьому аркуші протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.04.2020 року, за змістом якого старший оперуповноважений УСР в м. Києві ДСР НП України ОСОБА_60 прийняв від ОСОБА_16 заяву про вимагання невідомими особами у нього грошових коштів у рахунок погашення неіснуючого боргу, - виконані однією особою. Підписи від імені ОСОБА_16 , що містяться: праворуч від рукописного запису «22.10.2014» у розписці від 22.10.2014, складеній від імені ОСОБА_16 про отримання ним від ОСОБА_59 для передачі ОСОБА_25 34000 доларів США, яка розпочинається словами: « ОСОБА_61 , ОСОБА_62 ІНФОРМАЦІЯ_4. проживаючий по адресу АДРЕСА_6» та закінчується словами: «... Для передачи ОСОБА_57 22.10.2014г. ОСОБА_58 » та у графах «(підпис заявника)» на першому аркуші, у правому нижньому куті другого аркуша, праворуч рукописного запису «Записано вірно» у рядку «(власноручно написати про ознайомлення та правильність викладених даних)» (шостий рукописний рядок з верхнього краю аркуша) та ліворуч рукописного запису «ОСОБА_16» у рядку «(підпис)» графи «Заявником визначено:» (сьомий рукописний рядок з верхнього краю аркуша) на третьому аркуші протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.04.2020, за змістом якого старший оперуповноважений УСР в м. Києві ДСР НП України ОСОБА_60 прийняв від ОСОБА_16 заяву про вимагання невідомими особами грошових коштів у рахунок погашення неіснуючого боргу, - виконані однією особою.

Крім того, судом було досліджено:

- копію договору купівлі-продажу квартири;

- довідку про опрацювання інформації щодо номерів телефонів, якими користувались ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

- протокол обшуку затриманого ОСОБА_8 від 14.05.2020 року;

- протокол огляду предметів від 17.06.2020 року;

- протокол обшуку затриманого ОСОБА_7 від 14.05.2020 року;

- протокол обшуку від 15.05.2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_8 ;

- протокол обшуку затриманого ОСОБА_6 від 14.05.2020 року;

- протокол обшуку від 14.05.2020 року автомобіля марки «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_7 ;

- протокол обшуку від 15.05.2020 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_9 ;

- розписку від 22.10.2014 року, написану ОСОБА_16 про отримання ним 34 тис. доларів США від ОСОБА_7 .

Крім того, у матеріалах указаного кримінального провадження, які були надані суду, містяться численні докази, які не стосуються безпосередньо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , зокрема стосуються осіб, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, тому суд не надає оцінку вказаним доказам.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Оцінюючи та аналізуючи докази в їх сукупності, суд звертає особливу увагу на один із конституційних принципів, закладених в ст. 62 Конституції України, щодо прав, свобод та обов`язків людини і громадянина, де визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, тому що доведення вини - це завдання сторони обвинувачення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

У той же час, прокурор під час судового розгляду не змінив обвинувачення.

Отже, зважаючи на принцип змагальності сторін та те, що сторони вільні у використанні своїх прав, суд, оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до наступних висновків.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вимаганні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із погрозою вбивством, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Вимагання має своїм безпосереднім додатковим об`єктом відносини у сфері охорони безпеки життя, здоров`я, честі, гідності, особистої недоторканності потерпілих.

Предметом вимагання є не тільки майно, але і право на майно, а також дії майнового характеру. Право на майно - документ, що дозволяє отримати у свою власність майно (наприклад, заповіт на квартиру, договір дарування машини, боргова розписка тощо). Дії майнового характеру - це, наприклад, вимога підвищити в посаді, видати безкоштовну путівку на курорт тощо.

Об`єктивна сторона вимагання виражається у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно або вчиненні будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

Таким чином, діяння може виявлятися лише в активній поведінці - у незаконній вимозі: а) чужого майна; б) права на чуже майно; в) вчинення будь-яких дій майнового характеру, на які винний не має права.

Цією ознакою вимагання відрізняється від складу примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань (ст. 355 КК), які за своїм змістом є дійсно законними (наприклад, вимога віддати борг, пов`язана з погрозою насильством до особи, яка дійсно є боржником).

Потерпілими від вимагання можуть бути: власник, особа, якій майно ввірене на законній підставі, близькі родичі цих осіб (батьки, діти, бабуся, дідусь, сестри, брати).

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є спосіб вимагання - погроза заподіяння шкоди потерпілому або його близьким родичам, зміст якої може бути різним. Це не лише погроза насильством (наприклад, нанести побої), а й обмеженням прав, свобод або законних інтересів вказаних осіб (наприклад, заборонити роботу на ринку), пошкодженням чи знищенням їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною (наприклад, спалити гараж), або розголошенням відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (наприклад, оголосити дані про усиновлення потерпілим дитини, про наявність захворювання, про інтимне життя тощо). Ці відомості можуть бути дійсними або вигаданими, ганебними або ні, важливо лише, щоб потерпілий чи його близькі родичі бажали зберегти їх у таємниці.

Погроза може бути виражена усно, письмово, жестами, демонстрацією зброї тощо. У будь-якому разі важливо встановити, що винний, застосовуючи погрозу, залякує потерпілого, прагне до того, щоб у потерпілого склалося переконання про реальність, дійсність реалізації цієї погрози, якщо він не виконає пред`явленої вимоги. Тому, навіть у тому випадку, якщо винний і не думав розголошувати відомості або погрожував непридатною зброєю чи її макетом, а потерпілий сприймав таку погрозу як реальну (на що саме і розраховував винний), - вчинене є вимаганням.

При вимаганні суб`єкт злочину вимагає передати майно чи право на майно або вчинення дій майнового характеру в майбутньому (через годину, завтра, через тиждень та ін.). При цьому сама погроза також звернена в майбутнє: вона буде реалізована лише після того, як не буде виконана вимога. У потерпілого є час прийняти певне рішення - виконувати чи не виконувати цю вимогу. Якщо винний вимагає негайно передати йому майно під загрозою негайного застосування насильства (або його фактичного застосування), то все вчинене становить грабіж або розбій (залежно від тяжкості насильства).

Вимагання вважається закінченим з моменту пред`явлення вимог, пов`язаних з погрозою. Якщо потерпілий не погодився виконати вимогу і винний з помсти реалізував свою погрозу та умисно заподіяв потерпілому чи його близьким родичам шкоду, необхідна кваліфікація за сукупністю певної частини ст. 189 і відповідної статті Особливої частини, яка передбачає відповідальність за фактично спричинену шкоду (наприклад, статті 122 або 194 КК).

Суб`єктивна сторона - тільки прямий умисел, корисливі мотив та мета.

Суб`єкт злочину - будь-яка особа, що досягла до вчинення вимагання 14 років.

Частина 2 ст. 189 КК передбачає відповідальність за вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

У той же час, як вбачається зі змісту п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" № 10 від 06.11.2009 року, при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру. Застосування погроз чи насильства без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.

Цивільно-правовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК, згідно з якою ними, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Особа може примушуватись до виконання цивільно-правових зобов`язань не лише за дійсним, але й за недійсним правочином, оскільки, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і визнання його таким судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Між тим, у ході судового розгляду встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час неодноразових зустрічей, погрожуючи застосуванням насильства та застосовуючи таке насильство, примушували потерпілого ОСОБА_16 виконати інше цивільно-правове зобов`язання, а саме повернути грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, які той отримав від ОСОБА_7 з метою подальшої їх передачі ОСОБА_25 , однак своє зобов`язання не виконав, безпідставно набувши вказане майно без достатньої правової підстави, внаслідок чого у ОСОБА_16 виникло зобов`язання повернути вказані грошові кошти, що підтверджується показаннями самих обвинувачених, свідків та розпискою від 22.10.2014 року, написаною потерпілим ОСОБА_16 , що узгоджується з іншими дослідженими судом доказами, зокрема протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

У той же час, у розмовах, зафіксованих органом досудового розслідування, між обвинуваченими з потерпілим ОСОБА_16 , не йде мова про вимагання грошових коштів за неіснуючий борг, натомість має місце розмова про наявність майнових зобов`язань у ОСОБА_16 та вимога, висловлена ОСОБА_16 , повернути грошові кошти в межах суми, яка зазначена у вказаній розписці. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що обвинувачені примушували потерпілого ОСОБА_16 саме до виконання ним іншого цивільно-правового зобов`язання, яке виникло у ОСОБА_16 , внаслідок отримання ним грошових коштів від ОСОБА_7 , належних ОСОБА_22 , які він ( ОСОБА_16 ) згідно розписки від 22.10.2014 року мав передати ОСОБА_25 , проте своє зобов`язання не виконав та грошові кошти ОСОБА_25 не передав. При цьому, під час судового розгляду не встановлено наявність в обвинувачених будь-якого корисливого умислу на заволодіння не належним їм майном, окрім як примушування потерпілого до виконання реально існуючого зобов`язання ОСОБА_16 на користь третьої особи, а саме ОСОБА_22 .

Водночас, як встановлено судом, таке примушування було поєднане з погрозою заподіяння насильства над потерпілим та поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, а саме висловленими під час неодноразових зустрічей на адресу потерпілого ОСОБА_16 погрозами застосування насильства, які потерпілий, на переконання суду, об`єктивно сприймав як реальні та такі, які можуть бути реалізовані, та нанесення потерпілому ОСОБА_16 ударів, що спричинили легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і здоров`я, під час двох зустрічей 26.03.2020 року та 12.05.2020 року, що підтверджується показаними потерпілих, свідків, обвинувачених та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відеозаписами з відеокамер відеоспостереження та висновками експертів.

У той же час, дослідивши та оцінивши надані докази, суд не знаходить достатніх доказів того, що вимога виконати інше цивільно-правове зобов`язання відносно потерпілого ОСОБА_16 була поєднана з погрозою вбивством, оскільки ані допитаний потерпілий ОСОБА_16 , ані інші досліджені судом докази в своїй сукупності беззаперечно не доводять такі обставини.

Щодо доводів потерпілого ОСОБА_16 про те, що у нього були відсутні будь-які боргові зобов`язання перед обвинуваченими, оскільки грошові кошти, які він отримав від ОСОБА_7 , були одразу передані ОСОБА_25 , водночас він був лише посередником під час указаної угоди та не несе жодної відповідальності, то суд сприймає критично такі доводи, оскільки допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 не підтвердив факт отримання грошових коштів, переданих ОСОБА_7 , від ОСОБА_63 , крім того, як показав обвинувачений ОСОБА_7 , він передав грошові кошти у сумі 34 тис. доларів США особисто ОСОБА_64 , про що той написав розписку, водночас інших осіб у момент передачі коштів не було.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд керуючись своїм правом, визначеним ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінальних правопорушень, враховуючи, що це покращує становище обвинувачених.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що винні дії обвинувачених помилково кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 189 КК України та підлягають кваліфікації судом на ч. 2 ст. 355 КК України, що передбачає менш суворе покарання.

Отже, наведене дає суду підстави для кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, тобто вимогу виконати інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим за відсутності ознак вимагання, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві), вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України, є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного, дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к, провадження №13-28кс19) та Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 23 червня 2020 року (справа № 295/1023/18, провадження № 51-1344 км 20).

Між тим, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, обвинувачений ОСОБА_8 не був раніше знайомий з потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , не мав з ним неприязних відносин, які б стали передумовою нанесення ним потерпілим тілесних ушкоджень. Водночас, потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 хоч і перебували в якості охоронців на місці події разом з потерпілим ОСОБА_16 , проте жодних протиправних дій відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не вчиняли, конфлікт не провокували, стали лиш спостерігачами конфлікту потерпілого ОСОБА_16 з іншими обвинуваченими, вимоги щодо виконання цивільно-правових відносини ОСОБА_8 або іншими обвинуваченими їм не висувалися.

Отже, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження, використав незначний привід для нанесення потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 тілесних ушкоджень в громадському місці, що було позбавлено будь-якої необхідності, а отже свідчить про бажання ОСОБА_8 показати свою ніби вищість, винятковість, чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_8 були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю, а тому суд вважає, що він вчинив саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, що підтверджується показаннями обвинувачених, потерпілих та іншими дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою, зокрема записами з відеокамер з місця події.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що розгляд слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження відбувся в порушення вимог ч. 3 ст. 295-1 КПК України, а саме розгляд клопотання слідчого було здійснено без участі сторін кримінального провадження та без фіксування технічними засобами, що є обов`язковими і тягне визнання такого розгляду та його результатів недійсними, а строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні таким, що не був продовжений у встановленому законом порядку, водночас усі подальші процесуальні дії і рішення вчинялись поза межами законодавчо встановленого строку досудового розслідування, а саме обвинувальний акт затверджено прокурором та направлено його до Дніпровського районного суду м. Києва вже після закінчення строків досудового розслідування, то судом вже надавалась оцінка таким доводам сторони захисту у межах розгляду клопотання захисника ОСОБА_19 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у задоволенні якого з указаних підстав було відмовлено.

Так, як було встановлено судом, розгляд слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження дійсно відбувся без участі сторін кримінального провадження та без фіксування технічними засобами, водночас всі сторони кримінального провадження, у тому числі підозрювані та їхні захисники, не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження та просили розглянути таке клопотання без їхньої участі, про що свідчать подані ними клопотання, які містяться у матеріалах указаного провадження та були надані їх копії захисником.

Отже, надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_19 , висловленим у його клопотанні про закриття кримінального провадження, суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, зважаючи на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, крім того з урахуванням того, що сторони кримінального провадження, у тому числі підозрювані та їхні захисники, не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження та просили розглянути таке клопотання без їхньої участі, прийшов до висновку про те, що слідчим суддею не було допущено істотних порушень вимог КПК України та прав учасників судового розгляду, а тому відсутні підстави для визнання недійсною відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Що стосується клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2020 року, оскільки в порушення ч. 1 ст. 231 КПК України в даних протоколах не зазначено конкретні ознаки, за якими потерпілі впізнали вказаний осіб, то, дослідивши вказані протоколи, суд вважає доводи захисника безпідставними та надуманими, оскільки такі протоколи містять відомості про сукупність ознак, за якими потерпілі впізнали відповідних осіб, окрім того вказані протоколи за своєю формою та змістом складені з дотриманням вимог ст. 231 КПК України, а тому відсутні підстави для визнання їх недопустимими доказами. Крім того, потерпілі в судовому засіданні вказали на обвинувачених, як на осіб, які брали участь у конфлікті за обставин, зазначених вище. У той же час, потерпілі ОСОБА_65 і ОСОБА_66 не підтвердили обставини вимагання грошових коштів у ОСОБА_67 в їх присутності.

Між тим, щодо клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами висновків судово-медичної експертизи, протоколів тимчасового доступу до речей і документів, довідки управління оперативно-технічних заходів ГУ Національної поліції в м. Києві про опрацювання номерної інформації, протоколів за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме аудіо-, відео контроль особи, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимими визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Питання допустимості доказів досить тісно пов`язане як з правом на справедливий судовий розгляд, так і з презумпцією невинуватості. Загальне правило полягає в тому, що докази, отримані неналежним або незаконним чином, не можуть братися до уваги під час розгляду справи в суді. При цьому потрібно виходити з того, що оцінка конкретного доказу з погляду допустимості чи недопустимості вирішується в кожному випадку окремо.

Так, ч. 2 ст. 87 КПК України визначає обов`язок суду визнавати істотне порушення прав людини і основоположних свобод, зокрема, в разі «здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020 року, справа № 359/7742/17, докази можуть визнаватися недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, зважаючи на те, що зазначені докази не є єдиними доказами у кримінальному провадженні, а також про те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, суд приходить до висновку про те, що допущені порушення не є такими, які б безумовно свідчили про необхідність визнання вказаних доказів недопустимими, крім того, зазначені у вказаних доказах відомості узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, а тому суд не знаходить підстав для визнання вказаних доказів недопустимими та виключення їх з доказів у кримінальному провадженні.

У той же час, суд вважає слушними доводи сторони захисту щодо необхідності визнання недопустимими доказами - речові докази у вказаному кримінальному провадженні, оскільки такі докази не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, крім того сторона захисту зверталася з клопотанням про необхідність надати для ознайомлення вказані речові докази, проте відповіді на таке клопотання не надійшло, водночас під час судового розгляду прокурор не спростував указані доводи, тому, на переконання суду, вказані речові докази необхідно визнати недопустимими та виключити з числа доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, суд, допитавши потерпілих, свідків, обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за встановлених судом обставин, доведена.

Таким чином, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання, тобто вимогу виконати інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим за відсутності ознак вимагання, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_8 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві), вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який розлучений, має неповнолітню дитину, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавленні волі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який розлучений, має неповнолітню дитину, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавленні волі.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який одружений, має неповнолітню дитину, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 355 та ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавленні волі.

У той же час, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Будь-яких доказів про те, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ухилялися від слідства, перебували в розшуку, вчинили нове кримінальне правопорушення, перебіг строків давності зупинявся або переривався, суду надано не було.

З огляду на викладене та враховуючи те, що вказані кримінальні правопорушення було вчинено у період часу з 01.03.2020 року по 14.05.2020 року, суд приходить до висновку про те, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підлягають звільненню від покарання.

Також підлягає вирішенню цивільний позов.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України та ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як убачається з тексту цивільних позовів потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , поданих представником потерпілих ОСОБА_15 , цивільні позивачі просять суд стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду, моральну шкоду та витрати на правову допомогу на їх користь.

У той же час, ані до вказаних цивільних позовів, ані в судовому засіданні, суду не було надано жодних доказів на підтвердження зазначених у цивільних позовах розмірів матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, які потерпілі просять стягнути з обвинувачених, що позбавляє можливості суду оцінити їх співрозмірність та розумність.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення вказаних цивільних позовів.

Крім того, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_19 звернулися з клопотаннями про повернення суми застави, внесеної за обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, враховуючи обставини справи та процесуальну поведінку обвинувачених, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_19 про повернення суми застави та вважає за необхідне скасувати запобіжні заходи у виді застави відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та повернути суму застави, внесеної за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , особам, які її внесли.

Крім того, підлягає вирішенню питання щодо майна, на яке накладено арешт. У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 355 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 296 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 355 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі: 378 гривень за проведення судової експертизи № 042-1121-2020 від 28.07.2020 року; 378 гривень за проведення судової експертизи № 042-1122-2020 від 28.07.2020 року; 1634 гривні 50 копійок за проведення судової експертизи № 8-2/538 від 28.05.2020 року; 2615 гривень 20 копійок за проведення судової експертизи № 23-3/234 від 13.06.2020 року; 2615 гривень 20 копійок за проведення судової експертизи № 23-3/236 від 22.06.2020 року; 1961 гривень 40 копійок за проведення судової експертизи № 8-2/545 від 29.05.2020 року; 2615 гривень 20 копійок за проведення судової експертизи № 23-3/233 від 15.06.2020 року; 1619 гривень 10 копійок за проведення судової експертизи № 042-1123-2020 від 14.09.2020 року.

У задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відмовити.

Арешт, накладений на майно:

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, а саме на: мобільний телефон марки «Сігма», з номером мобільного оператора НОМЕР_8 , білого кольору, IMEІ: НОМЕР_9 , предмет, схожий на травматичний пістолет, марки «Єгма 59», магазин та набої до нього у кількості 14 (чотирнадцяти) штук;

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, а саме на: предмет, зовні схожий на пістолет з наявними маркувальними ознаками НОМЕР_19 та НОМЕР_20, 8 предметів, зовні схожих на набої, дозвіл на зберігання зброї на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_10 , посвідчення «Правопорядок Громадська Безпека» на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_23 від 11.09.2017 року;

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, а саме на: мобільний телефон марки «Айфон 6», імей: НОМЕР_11 , з сім карткою мобільного оператора МТС з абонентським номером НОМЕР_12 , мобільний телефон марки «Айфон 10», імей: НОМЕР_13 , з сім карткою мобільного оператора Лайфселл з абонентським номером НОМЕР_14 , зв`язку ключів, наліпку із зазначенням він коду НОМЕР_22, предмет, зовні схожий на ніж, спецзасіб сльозоточивої дії «ТЕРЕН 4М», сумку коричневого кольору;

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, а саме на: розписки про отримання грошових коштів у кількості 2 (двох) штук, лист А4 з записами балансу грошових коштів, договір позики грошових коштів на суму 64000 гривень, копію паспорту у 3 (трьох) примірниках та ІПН на ім`я ОСОБА_68 ,

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року, а саме на: мобільний телефон «Redmi Note7», чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_15 , імеі 2: НОМЕР_16 ; з сім картками: НОМЕР_17 ; НОМЕР_18 , розписку на аркуші формату А-4, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки «Сігма», з номером мобільного оператора НОМЕР_8 , білого кольору, IMEІ: НОМЕР_9 , предмет, схожий на травматичний пістолет, марки «Єгма 59», магазин та набої до нього у кількості 14 (чотирнадцяти) штук, повернути власнику ОСОБА_8 ;

- предмет, схожий на пістолет з маркувальними ознаками НОМЕР_19 та НОМЕР_20, 8 предметів, схожих на набої, дозвіл на зберігання зброї на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_10 , посвідчення «Правопорядок Громадська Безпека» на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_23 від 11.09.2017 року, мобільний телефон марки «Айфон 6», імей: НОМЕР_11 , з сім карткою мобільного оператора МТС з абонентським номером НОМЕР_12 , мобільний телефон марки «Айфон 10», імей: НОМЕР_13 , з сім карткою мобільного оператора Лайфселл з абонентським номером НОМЕР_14 , зв`язку ключів, наліпку із зазначенням він коду № НОМЕР_21, предмет, схожий на ніж, сумку коричневого кольору, повернути власнику ОСОБА_6 ;

- розписки про отримання грошових коштів у кількості 2 (двох) штук, лист А4 з записами балансу грошових коштів, договір позики грошових коштів на суму 64000 гривень, копію паспорту у 3 (трьох) примірниках та ІПН на ім`я ОСОБА_68 , мобільний телефон «Redmi Note7», чорного кольору, імеі 1: НОМЕР_15 , імеі 2: НОМЕР_16 ; з сім картками: НОМЕР_17 ; НОМЕР_18 , розписку на аркуші формату А-4, повернути власнику ОСОБА_7 .

Запобіжний захід у виді застави відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.

Повернути ОСОБА_8 заставу в розмірі 168160 гривень, яка була внесена 01.09.2020 року на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в м. Києві за ОСОБА_7 , згідно ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2020 року.

Повернути ОСОБА_69 заставу в розмірі 200000 гривень, яка була внесена 12.06.2020 року на депозитний рахунок Київського апеляційного суду, банк одержувача - Державна казначейська служба України, за ОСОБА_6 , згідно ухвали Київського апеляційного суду від 11.06.2020 року.

Повернути ОСОБА_70 заставу в розмірі 220400 гривень, яка була внесена 12.06.2020 року на депозитний рахунок Київського апеляційного суду, банк одержувача - Державна казначейська служба України, за ОСОБА_6 , згідно ухвали Київського апеляційного суду від 11.06.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право звернутися із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, учасниками в якому вони були.

Суддя: