Провадження № 1-кп/734/504/25 Справа № 734/5230/25
В И Р О К

іменем України

02 грудня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000211 від 05.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон) кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувати зміст теоретичного модуля типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів та пройти відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 8 ст. 15 Закону теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Теоретичний іспит складається особою, яка пройшла відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувала зміст теоретичного модулю типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів. До складання практичного іспиту допускається особа, яка успішно склала теоретичний іспит та пройшла відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі.

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми ч. 2 ст. 16 Закону, за якими водій зобов`язаний: на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка») або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Натомість відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.01.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2021 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Водночас постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2021, якою ОСОБА_3 позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік не скасована, повторно посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, спосіб ОСОБА_3 не отримував, теоретичний і практичний іспити в Територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

Усупереч даним положенням законодавства у січні 2025 року, більш точної дати та часу не встановлено, стрілець 1 відділення охорони 1 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , знаходячись у м. Павлоград Дніпропетровської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив у невстановленої особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Водночас ОСОБА_3 повідомив вказаній особі свої персональні дані, надав зразок свого особистого підпису та фотокартку з власним зображенням для подальшого їх внесення до підробленого документу, чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

Після цього, у січні 2025 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись у м. Павлоград Дніпропетровської області, отримав від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 16.01.2025 Територіальним сервісним центром № 8041 на його ім`я, з даними, що не відповідають дійсності, а саме інформацією про дозвіл на керування транспортними засобами категорій «В», «С1», «С», «ВЕ», «С1Е», «СЕ», яке згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-25/13997-ДД від 15.10.2025 не відповідає за лінійними розмірами, способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, та сплатив за виготовлення вказаного посвідчення водія грошові кошти в сумі 500 доларів США.

До того ж, 04.10.2025 приблизно о 22:00 год ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Omega», із реєстраційним номером НОМЕР_3 , рухався автомобільною дорогою М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», де на стаціонарному посту поліції «Кіпті», що розташований на 97 кілометрі автомобільної дороги М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» на території с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, був зупинений нарядом Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 та п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Після цього, у цей день та час, ОСОБА_3 , будучи зупиненим працівником поліції на стаціонарному посту поліції «Кіпті», що розташований на 97 кілометрі автомобільної дороги М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» на території с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом, використав завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 16.01.2025 Територіальним сервісним центром № 8041 на його ім`я, з даними, що не відповідають дійсності, а саме інформацією про дозвіл на керування транспортними засобами категорій «В», «С1», «С», «ВЕ», «С1Е», «СЕ», шляхом його пред`явлення поліцейському взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції рядовому поліції ОСОБА_4 для перевірки на право керування транспортним засобом.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-25/13997-ДД від 15.10.2025, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_3 не відповідає за лінійними розмірами, способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 у порядку ч. 1 ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви підозрюваного ОСОБА_3 від 27.11.2025, яка була складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , убачається, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою його використання іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа і погоджується з встановленими обставинами, ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений зі змістом встановлених дізнанням обставин, а також про те, що відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 учинив кримінальні правопорушення (проступки) за встановлених обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , під час досудового розслідування не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, позитивну службову характеристику, наявність обставин, що пом`якшують покарання за відсутності обставин, що обтяжують покарання, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Збитки (завдана шкода) по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у розмірі 2228.50 грн, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи не встановлені.

Викривачі, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Винагорода викривачам не пропонувалась.

Питання щодо речових доказів небхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися і підстав для їх застосування не встановлено.

Керуючись ст. 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ посвідчення водія серії НОМЕР_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із моменту його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6