УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000620 від 06.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.192 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить суд накласти арешт на майно, що було вилучене 21.11.2025 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 28.07.2025 до Рівненського РУП надійшла письмова заява від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 тел. НОМЕР_1 про те, що 12.05.2025 року громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_3 а.н. НОМЕР_2 під приводом привезення транспорного засобу марки Ауді із Німеччини шахрайським шляхом, а саме заволодів грошовими коштами в сумі 10000 євро та 4500 доларів США (654210,95 грн.) шляхом обману. Грошові кошта заявник передавав для ОСОБА_5 власноруч.

Разом з тим, до Рівненського РУП ГУНП у Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що особа на ім`я ОСОБА_8 , літом 2023 року, знаходячись у місті Рівне, вул. В. Червонія, на авто майданчику «Авто Дім Чайка», зловживаючи довірою, шахрайським шляхом під приводом продажу її автомобіля, заволодів грошовими коштами в сумі 18 000 доларів США, які не повертає на даний час.

Крім того, до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла заява від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 , про те, що 28.11.2024 на території «Авто дім Чайка», ОСОБА_5 , реалізувавши за згодою заявника автомобіль марки Land Rover Range Rover Evoque д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом зловживаючи довірою за відсутності ознак шахрайства, заподіяв заявнику майнову шкоду, не повернувши виручені грошові кошти за автомобіль.

Також, 05.07.2025 до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшла письмова заява від громадянки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якій вона повідомила про те, що невідома особа без її відома здійснила підроблення договору купівлі-продажу транспортного засобу та незаконну перереєстрацію належного їй автомобіля марки "Peugeot", державний реєстраційний номер " НОМЕР_4 ".

Так, 21.11.2025, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступні речі, а саме:

1.Мобільний телефон марки «Iphone» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який поміщено до спец. пакету НПУ RIC2243162.

2.Документи з наявними підписами ОСОБА_5 , а саме: Договір комплексного добровільного страхування медичних витрат №602114 на 1 арк., Акт виконаних робіт №925764/1 на 1 арк., Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 09.11.2023 на 3 арк., Заява на 1 арк., опис від 16.012023 на 1 арк., Договір про наміри на 2 арк., Заява на 1 арк..

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на майно, вилучене 21.11.2025 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого наведено у клопотанні, так як воно являється матеріальним об`єктом, що зберегло на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням неявки та заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000620 від 06.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.192 КК України.

21.11.2025, проведено санкціонований обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого від 20.11.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вищезазначені вилучені речі, які не входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вищезазначені вилучені речі, які не входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.

На підставі ст.167 КПК України, вище перераховане майно було тимчасово вилучено.

Згідно із ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке було вилучене 21.11.2025 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 21.11.2025, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-Мобільний телефон марки «Iphone» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_5 ; IMEI2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 , який поміщено до спец. пакету НПУ RIC2243162

-Документи з наявними підписами ОСОБА_5 , а саме: Договір комплексного добровільного страхування медичних витрат №602114 на 1 арк., Акт виконаних робіт №925764/1 на 1 арк., Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 09.11.2023 на 3 арк., Заява на 1 арк., опис від 16.012023 на 1 арк., Договір про наміри на 2 арк., Заява на 1 арк.,

Встановити заборону гр. ОСОБА_5 , та будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися зазначеним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя