У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

30 січня 2026 року слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у режимі відеоконференції клопотання про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0002473 від 18 червня 2025 року у виді тримання під вартою, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Кам`янка РФ, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовцю військової служби за призовом по мобілізації на особливий період, курсанту навчального взводу навчальної батареї навчального самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, -

в с т а н о в и в :

слідчий СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002473 від 18 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом по мобілізації на особливий період, курсант навчального взводу навчальної батареї навчального самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, самовільно залишив військову частину, без поважних причин, тривалістю понад три доби, а саме 03 лютого 2025 року солдат ОСОБА_6 , самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами військової частини до 29 січня 2026 року.

29 січня 2026 року в межах кримінального провадження № 0002473 від 18 червня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку статті 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

На підставі наведеного, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України, вважає за необхідне застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, мотивуючи обгрунтованою підозрою у скоєнні тяжкого злочину та наявністю ризиків передбачених статтею 177 КПК України.

В суді слідчий ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, крім цього, вказав, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_6 в цілому клопотання не заперечив, його захисник ОСОБА_5 в суді при вирішенні клопотання просить визначити підозрюваному заставу або ж обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника вивчивши клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0002473 від 18 червня 2025 року, приходжу до наступного висновку.

У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, передбачені статтею 178 КПК України.

За частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Із пояснень слідчого, прокурора, змісту клопотання, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0002473 від 18 червня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення).

Відомості стосовно ОСОБА_6 внесені 18 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002473, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

29 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 29 січня 2026 року, останній показав, що проведені огляди та прийняте рішення ВЛК не відповідають реальному стану його здоров`я. Під час проведення оглядів не проводились опитування про наявні скарги на здоров`я. ВЛК не врахувало медичні документи про стан його здоров`я та виписки із картки амбулаторного (стаціонарного) хворого щодо попереднього лікування, зазначив, що бажає об`єктивно повторно пройти ВЛК, за результатами, якого готовий повернутись на службу.

Разом з цим, обгрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами, а саме:

- повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України;

- матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 ;

- протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку пункту 6 частини першої статті 615 КПК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України,

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) та у випадку визнання останнього винуватим, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строку від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для нього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що також викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії». Також, обґрунтованість цих ризиків полягає в тому, що останній ніде не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та може вчинити інше правопорушення, інше.

Все це у своїй сукупності свідчить про можливість зміни ним місця проживання, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може переховуватись від слідства та суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, а також за відсутності засобів для існування вчинити інше кримінальне правопорушення (пункти 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За наведеного, вважаю, що вказані вище обставини свідчать про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і неможливість запобігання ризикам, встановленим статтею 177 КПК України, а саме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, при цьому вік і стан здоров`я у цілому дозволяють останньому перебувати в умовах СІЗО, де йому здатні забезпечити належну медичну допомогу, у разі потреби.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, за частиною 4 цієї ж статті під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Отже, частина четверта статті 183 КПК України визначає дискреційні повноваження слідчого судді, суду щодо вирішенні питання визначення застави. Поняття судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому законом, обирати між альтернативами за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог кримінального процесуального закону, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції», що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар. Відтак, запобіжний захід має бути обрано (продовжено) із врахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, встановлених ризиків та конкретної особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненому.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до статті 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Враховуючи вищенаведене, позицію сторони обвинувачення, пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає можливим встановити підозрюваному ОСОБА_6 заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі - тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 гривень.

Такий розмір застави є відповідним і достатнім у цьому кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відвернути у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведеного, керуючись статтями 182-184, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и л а :

клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29 березня 2026 року, включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, яку підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент на р/р: одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України в Львівській області, депозитний рахунок (IBAN) UA0000757, банк одержувача: Державна казначейська служба України, місто Київ, , призначення платежу: застава за (П.І.П. підозрюваного, обвинуваченого), ОСОБА_7 платника, МФО: 820172, протягом строку дії зазначеної ухвали.

В порядку статті 194 КПК України, у разі внесення підозрюваним чи іншою особою застави, зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду і покласти на нього процесуальні обов`язки, зокрема:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (місто Городок Львівського району Львівської області) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що згідно з положеннями частини шостої і частини сьомої статті 182 КПК України, він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вищевизначеному розмірі, та що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1