ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3016/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0003795, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає слідчий, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин проти власності в умовах воєнного стану.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 14 жовтня 2025 року в період часу з 13.50 год. хв. по 14.20, перебуваючи як відвідувач у приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», розташованого за адресою: м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 40, де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ЕПІЦЕНТР К, вирішив повторно, таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись та вважаючи, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, взяв з торгівельних полиць товар, який належить ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», а саме:

- стартові пакети «Київстар» безлім відео (PP/4G/PROMO_2) в кількості 30 шт, вартістю 7500 грн. 00 коп. (без ПДВ);

- стартові пакети «Vodafone» SuperNet Pro-1 в кількості 8 шт, вартістю 1800 грн. 00 коп. (без ПДВ), не розрахувавшись за вказаний товар та направився до виходу з приміщення гіпермаркету «Епіцентр».

Після чого ОСОБА_4 з викраденим товаром з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку ТОВ «ЕПЦЕНТР К» (код ЄРДПОУ 32490244) на загальну суму 9 300 гривень 00 копійок (без ПДВ).

Таким чином, органом досудового розслідування у вчиненні злочину передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Подільськ, громадянин України, українець, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 10 травня 2024 року Приморським районним судом міста Одеса за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 (два) роки;

- 10 березня 2025 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбута частина покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2024 року у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказані ризики слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, а тому усвідомлюючи реальність можливого покарання, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення покарання.Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий мотивує тим, що підозрюваний раніше судимий та, крім того, згідно з ухвалю Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року ОСОБА_4 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, терміном до 10 жовтня 2025 року включно.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що вони не будуть дієвими та не зможуть перешкодити наявним ризикам.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і захиснику підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного і підозрювана у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили застосувати менш тяжкий запобіжний захід, вважаючи його достатнім для запобігання заявленим ризикам, враховуючи особу підозрюваного, наявність у нього двох дітей, перебування його на лікуванні та його бажання повернутися на військову службу.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані прокурором та долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0003795, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюванонр у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення кримінального правопорушення проти власності, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, отже, очікування можливого суворого вироку та усвідомлення підозрюваним невідворотності і реальності покарання у разі визнання його винним може мати значення для ризику переховування.

Наявність у підозрюваного дітей, проходження ним військової служби слідчий суддя не вважає обставинами, які зменшують ступінь ризиків, оскільки наявність цих обставин не стала для ОСОБА_4 фактором стримування від вчинення нових кримінальних правопорушень, що також свідчить і про низьку відповідальність підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 був судимий за вчинення майнових злочинів, а тому посилання прокурора на наявність ризику вчинити інші кримінальні правопорушення є обґрунтованими.

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження.

Так, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, не спроможний в достатній мірі запобігти встановленим ризикам, оскільки не перешкоджатиме підозрюваному залишати місце проживання, зокрема під час повітряних тривог, для проходження лікування, і судом не встановлено осіб, які б могли утримувати його під час домашнього арешту.

Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Врахувавши наявність обставин, які підтверджують доводи прокурора про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як слідує з матеріалів, доданих до клопотання, ухвалю Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, терміном до 10 жовтня 2025 року включно та визначено ОСОБА_4 заставу у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. У зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 був звільнений з під варти, однак повторно вчинив злочин проти власності.

Наведене також свідчить про неможливість запобігання заявленим ризикам шляхом застосуванням до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів або визначення розміру застави, внесення якої, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 год 04 хв. 12 грудня 2025 року.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави стосовно ОСОБА_4 не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді - до 12 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1