Провадження №1-кс/367/1248/2025
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2025 року слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , подане в порядку ст. 206 КПК України, про визнання незаконним затримання особи та його звільнення,

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , подане в порядку ст. 206 КПК України, про визнання незаконним затримання особи та його звільнення.

В обґрунтування скарги зазначено, що 03.12.2025 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_2 був затриманий у м. Буча по вул. Центральна працівником поліції та працівником ТЦК на цивільній машині, після чого примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 майже одразу позбавили телефонного зв`язку. Він може спілкуватися з дружиною, рідними та отримувати правову допомогу. ОСОБА_2 лише встиг написати своїй дружині смс-повідомлення, що його везуть в ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди його примусово забрали.

Звертає увагу, що ОСОБА_2 є охрещеним Свідком Єгови вже 29 років, а також священнослужителем старійшиною (єпископом) збору. ОСОБА_2 дотримується релігійних переконань, що не дозволяють йому проходити військову службу або брати участь у будь-яких заходах, пов`язаних із нею, про ним було повідомлено працівників РТЦК та СП. ОСОБА_2 категорично відмовляється їхати до військової частини, у зв`язку з чим на місці склав письмове прохання до ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну проходження військової служби на невійськову службу відповідно до конституційних засад та надавав довідку охрещеного Свідка Єгови. Проте, його прохання були проігноровані.

Наголошує, що наразі ОСОБА_2 неправомірно утримують в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаючи про релігійні переконання ОСОБА_2 , ігнорують факт проходження ним альтернативної служби в минулому та незаконного утримують останнього в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою примусити його їхати до військової частини проти волі та релігійного сумління.

У зв`язку з викладеним, заявник просить: зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 негайно доставити до Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_2 для з`ясування підстав позбавлення волі; визнати незаконним затримання та тримання в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з 03.12.2025 року і негайно його звільнити як незаконно затриманого.

Дослідивши матеріали поданої скарги слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не може бути призначена до розгляду з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 206 КПК України, якою регламентовано загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, належить застосувати у комплексі з іншими нормами КПК України, в тому числі з загальними положеннями КПК України, які визначають статус слідчого судді та межі його повноважень.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу», тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи для тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Тобто, з положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

З клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , не вбачається, що ОСОБА_2 є підозрюваним або обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, а доводи клопотання зводяться до незгоди з діями працівників РТЦК та СП стосовно утримання ОСОБА_2 .

Крім того, до матеріалів клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження викладених у клопотанні обставин щодо самого факту затримання ОСОБА_2 та незаконного утримання останнього, в тому числі, на даний час, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому подані представником відомості не створюють обґрунтованої підозри, що викладені обставини дійсно мали місце.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан задля протидії військовослужбовцям російської федерації.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, п. 17, п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації в тому числі на території Київської області, який продовжено і на теперішній час.

Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста. Громадяни, які перебувають у запасі і не призвані на військову службу або не залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час мобілізації можуть бути відповідно до закону залучені до виконання робіт, які мають оборонний характер. Громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність, виконують мобілізаційні завдання (замовлення) згідно з укладеними договорами (контрактами). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже зі змісту цих вимог закону слідує, що на даний час на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань проводяться заходи з загальної мобілізації.

Органом, який проводить загальну мобілізацію є у тому числі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого скарга на дії працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подається до вищестоящого органу в порядку підпорядкованості, а в разі незгоди з рішенням вищестоящого органу до суду в порядку адміністративного судочинства.

Водночас незгода із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування. А тому, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для розгляду у порядку ст. 206 КПК України клопотання, поданого не в рамках кримінального провадження.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за клопотанням, яке подане в порядку ст. 206 КПК України.

В свою чергу, ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Питання щодо оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані нормами чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо скарг, поданих у порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 26, 206, 304-306, 369-376 КПК України, слідчий суддя.

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , яке подане в порядку ст. 206 КПК України, про визнання незаконним затримання особи та його звільнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1