Справа №591/5947/22
Провадження № 1-кп/591/598/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми у кримінальному провадженні за № 0000026 від 11.05.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Середина-Буда Сумської області, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2 КК України, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слобода Буринського району Сумської області, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України

клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

учасники судового провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_6

сторони кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_7

з боку захисту:

обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_9

та установив:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2 КК України, та ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

22.12.2025 через канцелярію суду від прокурора поступили клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, раніше обраного до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком на 60 днів без права на внесення застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, обгрунтовуючи їх ризиками, зазначеними у клопотанні, та посилаючись на матеріали кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора та просив в його задоволенні відмовити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти, оскільки клопотання не обґрунтоване.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора та просив в його задоволенні відмовити за необґрунтованістю. Матеріали справи досліджені і н айого переконання підозра є необґрунтованою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був обраний та неодноразово продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою. В останнє, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05.11.2025 продовжено обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 02.01.2026 включно, без права на внесення застави.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час триває, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, то за клопотаннями прокурора на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження заходу у виді тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою.

Прокурор, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яких обвинувачено у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 332-2 КК України, та ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, відповідно, наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підставне, а тому обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 термін обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно продовжити на строк 60 днів до 21 лютого 2026 включно.

При цьому суд бере до уваги наступне.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи обставини, за яких обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися, суд доходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, оскільки усвідомлюють, що санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на 15 років або довічного позбавлення волі, та до них може бути застосовано саме таке покарання у разі доведення їх вини у суді. Вони можуть незаконно впливати на свідків, оскільки їм відомі їх анкетні відомості, та з метою ухилення від кримінальної відповідальності можуть чинити на них фізичний чи психологічний тиск.

Беручи до уваги особистість обвинувачених, їх проросійську позицію, тісні зв`язки зі спецслужбами РФ, які можуть забезпечити їх переховування на території Російської Федерації, обвинувачені будуть вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, продовжать кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, та вчинять інші протиправні дії, які необхідні для досягнення своєї мети, яка полягає в проведенні підривної діяльності проти України. Вказані обставини дають підстави вважати, що обвинувачені у подальшому можуть продовжити свою злочинну діяльність.

Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, захисниками та обвинуваченими не доведено.

Водночас при вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених стст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України застосовується запобіжний захід визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, тобто тримання під вартою, безальтернативно.

За таких обставин необхідно визнати, що через існування вказаних процесуальних ризиків лише тримання обвинувачених під вартою забезпечить їх належну процесуальну поведінку.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст.183КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177-178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Керуючись ст. 7, 9, 177, 178, 181,193 - 196, 331, 350, 370, 372, 376, 395, 532, 615 Кримінального процесуального кодексу України,

Постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів до 21 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали в частині продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 лютого 2026 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів до 21 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали в частині продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 25 грудня 2025 року о 17 год. 50 хв.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3