Справа № 442/4568/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/830/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.4 ст. 186 КК України, до семи років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року та остаточно визначено ОСОБА_6 до відбуття покарання сім років один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з часу його затримання з 07 травня 2025 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з часу його затримання з 07 травня 2025 року.

Вирішено питання з речовими доказами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно вироку суду, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено, зокрема, Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року №4220-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Так, 06 травня 2025 року приблизно о 20 год. 36 хв., ОСОБА_6 разом з неповнолітнім ОСОБА_10 , будучи на вул. Малий Ринок, 11/1 поблизу ТЦ «Гетьман», побачив в арці будинку на вул. Шолом Алейхема, 12 у м. Дрогобичі, через яку здійснюється перехід на вул. Малий Ринок, раніше знайомого ОСОБА_11 , в якого вирішив умисно, за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрасти цінне майно.

З метою реалізації свого протиправного умислу на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, підійшли спереду до ОСОБА_11 , та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, штовхали його обома руками в груди, доки не притиснули спиною до стіни арки, з метою унеможливити опір останнього, після чого ОСОБА_6 утримував потерпілого в такому положенні, а ОСОБА_10 в цей же час обшукав його одяг та витягнув з внутрішньої лівої кишені куртки потерпілого грошові кошти в сумі 17800 грн., після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 втекли з місця події, розділивши викрадені кошти між собою та розпорядилися ними на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_10 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 17 800 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації його дій покликається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинення кримінального правопорушення та його особі, оскільки таке є явно несправедливим внаслідок суворості.

Вважає, що судом належним чином не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а лише формально перераховано такі.

Звертає увагу на позитивну посткримінальну поведінку і характеризуючі дані, що в сукупності з пом`якшуючими покарання обставинами, на його переконання, дають підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України.

Також акцентує, що поза увагою суду залишилось те, що його роль у вчиненому у співучасті злочині була другорядною і потерпілий в судовому засіданні заявив про відсутність претензій матеріального та морального характеру, пробачив йому та просив суворо не карати.

Просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року змінити, призначивши більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 вирок суду не оскаржував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступи захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вина ОСОБА_6 за обставин викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинувачених та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України, а саме, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Так, суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що призначаючи міру покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції навів обґрунтовані мотиви такого рішення та, як вбачається з вироку, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим у період іспитового строку за попереднім вироком кримінального правопорушення, що відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий.

Крім цього, місцевим судом також враховано обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Виходячи з вищенаведеного, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 71 КК України та є необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що застосування положень ст. 69 КК України в даному конкретному випадку, суперечить загальним засадам призначення покарання і не забезпечить досягнення його мети.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 серпня 2025 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4