Справа № 461/9655/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/3363/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові, апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 листопада 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 06:00 год. строком на 2 (два) місяці, тобто до 26 січня 2026 року, в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснено, що відповідно до ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, тобто до 26 січня 2026 року, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11, свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що запобігти заявленим у клопотанні ризикам можливо, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, у нічний час, оскільки останній працює, з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які сприятимуть контролю за поведінкою підозрюваного під час строку дії запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що слідчий суддя, при розгляді клопотання сторони обвинувачення, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні не встановлено на даний час усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитись на результатах досудового розслідування. Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, об`єктивна сторона якого виразилась у грубому порушенні Правил дорожнього руху скоєння наїзду на пішохода на нерегульованому пішоходному переході.

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задоволити клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням місця утримання у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» терміном на 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про задоволення апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду клопотання слідчого не здобуто належних доказів на підтвердження всіх підстав, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Згідно положень ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскільки прокурор в судовому засіданні не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя обґрунтовано відмовила у задоволені клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшла до вірного висновку про можливість застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, мотивувавши це в своїй ухвалі з врахуванням вимог ст. 178 КПК України.

На думку колегії суддів, сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наявність зазначених ризиків, не можуть бути безумовною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з врахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, прийшла до вірного переконання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж зазначений у клопотанні слідчого а саме: запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Крім цього, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, не знайшли свого підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 26 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 год. по 06:00 год. строком на 2 (два) місяці, тобто до 26 січня 2026 року, в межах строку досудового розслідування з покладенням відповідних обов`язків без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4