Справа № 396/45/26
Провадження № 1-кс/396/41/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 року м. Новоукраїнка

Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Новоукраїнка клопотання заступника начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000013 від 12.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2026 заступник начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000013 від 12.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт належної підозрюваному ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим №:01:001:0362 площею 9,349 га. та на квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_1 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 12.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що в даному кримінальному провадженні 13.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 , має у власності наступне не рухоме майно:

- земельну ділянку з кадастровим №:01:001:0362 площею 9,349 га, якою останній користується на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексійний номер: 36652810 від 16.08.2017Захарівської районної державної нотаріальної контори, Роздільнянського району нотаріального округу органу, Одеської області;

- квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом серії та номера 1101 видане 16.08.2017 виданого державним нотаріусом Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області.

За наведеного та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий у клопотанні зазначає про необхідність у накладенні арешту на належну підозрюваному ОСОБА_5 , земельну ділянку та квартири частки квартири що знаходиться по АДРЕСА_1 в частині заборони її розпорядження.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

За приписами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 12.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.01.2026 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Зі змісту долученої до клопотання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 , має у власності наступне нерухоме майно:

- земельної ділянки з кадастровим №:01:001:0362 площею 9,349 га, яка належать підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної часткової власності.

За наведеного, доданими до клопотання документами сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією якого передбачено можливість застосування конфіскації майна як виду покарання, а також, що останній має у своїй власності майно, щодо арешту якого ставиться питання у клопотанні.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання слідчого про арешт належного підозрюваному ОСОБА_5 нерухомого майна, шляхом заборони розпорядження ним, підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Також слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на таке майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, однак такий захід є тимчасовим. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено. Отже, накладення арешту на належне підозрюваному ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме на земельної ділянки з кадастровим №:01:001:0362 площею 9,349 га, яка належать підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної часткової власності, а не на цілу земельну ділянку, як зазначено в клопотанні, відповідає критерію розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з огляду на те, що таке майно за наслідками розгляду даного кримінального провадження судом може підлягати конфіскації як виду покарання.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Що стосується іншого майна, зазначеного у клопотанні, а саме: квартири, що знаходиться по АДРЕСА_1 , слідчий суддя вважає необхідним відмовити, оскільки будь-яких підтверджуючих документів, що вказане майно належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 матеріали клопотання не містять.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на земельної ділянку з кадастровим №:01:001:0362 площею 9,349 га, яка належать підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної часткової власності та заборонити розпоряджатися вказаним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

На підставі ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.01.2026 року о 15:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1