Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/811/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 18 січня 2026 року, з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025 року задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 18 січня 2026 року.

Одночасно визначено розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 , обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 908 400 грн.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.1,2 ст.209 КК України та прокурором доведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, враховуючи викладені слідчим у клопотанні доводи про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність визначення йому застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю або зменшити розмір застави.

Вказує, що уникнення ризику переховування від суду може бути забезпечено застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що ризик впливу на потерпілих та свідків взагалі відпав, оскільки всі свідки допитані та попереджені про кримінальну відповідальність у разі дачі неправдивих показів.

Наголошує, що ризик вчинення нового кримінального правопорушення не підтверджений жодними доказами.

Звертає увагу, що суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що визначений слідчим суддею розмір застави є завищеним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.1,2 ст.209 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжкого злочину відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження та не оспорюються апелянтом.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно вливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія судді враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти спроби спілкуватися із співучасниками, у тому числі дистанційно, використовуючи досягнення науки і техніки у сфері інформаційних та телекомунікаційних технологій, та повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо.

Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших співучасників про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою «організованою групою».

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому, колегія суддів враховує обставини та тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.1,2 ст.209 КК України КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , за одне з яких передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Доводи захисника про те, що до ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки він позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має утриманців не є переконливими на думку апеляційного суду, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Аргументи сторони захисту, про непомірним розмір застави, який є тягарем для підозрюваного, є необґрунтованими.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та визначив ОСОБА_6 заставу, яку передбачено за вчинення особливо тяжкого злочину, врахувавши кількість епізодів шахрайства, розмір заподіяної шкоди та кількість потерпілих, вчинення кримінальних правопорушень організованою групою та системний, налагоджений механізм, характер таких дій, які свідчать про спосіб отримання незаконного прибутку.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Не дає підстав для зміни запобіжного заходу і та обставина, що деяким підозрюваним було застосовано домашній арешт, оскільки перевірка цих судових рішень, в межах цієї справи, апеляційним судом не здійснюється, а питання обрання запобіжного заходу є індивідуальною процесуальною дією, при якій враховується роль підозрюваного, дані про особу, наявності інших підозр (обвинувачень), тощо.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 18 січня 2026 року, з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: