Провадження № 1-кп/161/1505/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000366 від 11.05.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 10.05.2025 о 00 годин 03 хвилини, перебуваючи на території автозаправної станції товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО Драйв», що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, село Прилуцьке, вулиця Івана Богуна, 1 А, яка є громадським місцем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи у групі осіб із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи встановлені у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі та демонструючи власну зверхність, усвідомлюючи, що їх дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження іншої особи і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, вчинив хуліганські дії, в ході яких, використовуючи надуманий привід, розпочав словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 , під час якого ОСОБА_3 наніс два удари кулаком правої руки у лобну ділянку голови ОСОБА_5 , а особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження нанесла правою рукою, а також правою ногою, ряд ударів у ділянку голови потерпілого.

Внаслідок вищевказаних протиправних хуліганських дій ОСОБА_3 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, потерпілому ОСОБА_5 завдано фізичного болю, а також, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 672 від 29.09.2025 тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці нижньої губи, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.296 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що розпочав словесний конфлікт із потерпілим, в ході якого наніс останньому два удари кулаком, після чого інша особа нанесла ряд ударів, підтвердив перебування у стані алкогольного сп`яніння, щиро розкаявся, просив у потерпілого вибачення, та просив суд суворо його не карати.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що за обставин, які викладені в обвинувальному акті обвинувачений з іншою особою вчинили хуліганство. Повідомив суду, що обвинуваченого він вибачив, тому просив суворо його не карати, та звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки такі обставини встановлені в ході судового розгляду та зазначені в обвинувальному акті.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, позицію прокурора щодо виду і міри покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі ближче до мінімальної межі.

При цьому, з огляду на особу обвинуваченого, суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Судом взято до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, позицію потерпілого, щодо можливості застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробовуванням, а тому суд прийшов до висновку про можливість досягнення мети виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови контролю за його поведінкою упродовж іспитового строку.

За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, встановивши мінімальний іспитовий строк.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у справі, а саме:

-флеш-носій із копіями відеозаписів з камер відеоспостереження залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий