Справа № 464/4496/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1007/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфренції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.305 КК України,

за участю прокурорів - ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 305 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням та встановлено іспитовий строк на термін - 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на нього судом, відповідно до ст.76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ухвалено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат, арештованого майна та запобіжного заходу.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 у порушення встановлених законодавством України суспільних відносин у сфері охорони здоров?я населення, Закону України «Про обіг наркотичних засобів і психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів» № 863-XII від 08.07.1999, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а так само зловживання ними» від 15.02.1995, Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» №770 від 06.05.2001, вимог Конвенції Організації Об?єднаних Націй про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №1000-ХІI від 25.04.1991, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановленому місці та час, але не пізніше березня 2024 року, прийняв рішення про вчинення контрабанди, тобто переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю на територію України із Канади особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - «канабісу».

Так, у невстановлений час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але не пізніше 14 березня 2024 року, ОСОБА_7 , на виконання свого злочинного умислу, з використанням власного мобільного телефону марки «IPHONE 13Pro» imei: НОМЕР_1 , іmеi2: НОМЕР_2 , який під?єднаний до глобальної мережі Інтернет, використовуючи програму для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» із іменем користувача: « ОСОБА_10 », з прив?язаним номером мобільного телефону: НОМЕР_3 , вступив в злочинну змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка за допомогою невстановленого технічного пристрою використовує програму для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» із іменем користувача: « ОСОБА_11 », з прив?язаним номером мобільного телефону, що не відображається та є закритим для перегляду, та яка перебуває на території Канади. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи використовувати свій мобільний телефон у листуванні з вказаною невстановленою особою у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», домовився з останньою про придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - «канабіс».

Надалі, ОСОБА_7 під час листування у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» повідомив вищевказаній невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка використовує акаунт з іменем користувача « ОСОБА_11 », адресу, куди необхідно надіслати наркотичний засіб, а саме: відділення міжнародного поштового оператора ТОВ «Meest ПОШТА», індекс - 10000, отримувач ОСОБА_12 ( АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ). Поштовим оператором ОСОБА_7 зазначив ТОВ «Meest ПОШТА», оскільки даний міжнародний поштово-логістичний оператор приймає міжнародні поштові відправлення з Канади. Окрім цього, розуміючи протиправність своїх дій, що полягають у вчиненні контрабандного переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, через митний кордон України, ОСОБА_7 попередньо домовився із вищевказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою про приховування від митного контролю дійсного вмісту міжнародного поштового відправлення, а саме особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, шляхом його маскування з метою приховування від митного контролю, під виглядом поліетиленових пакетів, поміщених до картонних коробок від дитячих іграшок.

Разом з цим, ОСОБА_7 , у листуванні з вищевказаною невстановленою особою, з метою приховування дійсного вмісту поштового відправлення, дійшов згоди з останньою щодо декларування вмісту міжнародного поштового відправлення №CV905238746CA як «дитячі іграшки».

Так, на виконання вказаної домовленості з ОСОБА_7 невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка використовує акаунт в програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» з іменем користувача « ОСОБА_11 », за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому досудовим розслідування місці та час, придбала на території Канади, в невстановлених досудовим розслідуванням осіб та спосіб особливо небезпечний наркотичний засіб - «канабіс» у великому розмірі, який упакувала до заздалегідь підготовлених поліетиленових пакетів, а з метою приховування від митного контролю, помістила його до картонних коробок від дитячих іграшок, на яких вказала адресу відправлення та адресу отримувача.

Надалі, у невстановлений час, невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка використовує акаунт в програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» з іменем користувача « ОСОБА_11 », реалізуючи свою частину спільного з ОСОБА_7 злочинного плану щодо контрабанди наркотичних засобів, перебуваючи на території Канади, за допомогою міжнародного поштового оператора «Meest ПОШТА», відправила дане міжнародне поштове відправлення до України на заздалегідь вказану ОСОБА_7 адресу.

Надалі, невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка використовує акаунт в програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» з іменем користувача « ОСОБА_11 », перебуваючи на території Канади, використовуючи невстановлений технічний пристрій, у програмі для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», в особистих листуваннях з ОСОБА_7 , відправила останньому фото накладної з трек-номером CV905238746CA, тим самим підтверджуючи факт здійснення міжнародного поштового відправлення з території Канади до України на ім?я одержувача ОСОБА_7 .

На території митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці Державної митної служби України (м. Львів, вул. Зелена, буд. 147) 20.03.2024 під час здійснення митного контролю з використанням рентген системи «Рапіскам» у міжнародному поштовому відправленні № CV905238746CA, яке пересилалось з Канади до України на ім?я ОСОБА_13 (АДРЕСА_2), виявлено речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження у поліетиленових пакетах в середині картонних коробок, загальною вагою брутто - 2 кг 360 г.

Відповідно до висновку експерта ІСТЕ СБУ від 22.03.2024 №50/8 у складі речовини рослинного походження зеленого та коричнево-зеленого кольору виявлено канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину - 1750, 94 г, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 (в редакції на момент вчинення), віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Список №1 Таблиці I).

Відповідно до Таблиці I «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров?я України №188 від 01.08.2000 (зі змінами та доповненнями в редакції на момент вчинення), великий розмір особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, становить від 500 до 2500 грамів.

Зазначене міжнародне поштове відправлення 25.03.2024 з зони митного поста «Львів-поштовий» Львівської митниці Державної митної служби України (м. Львів, вул. Зелена, буд. 147) доставлено до відділення «Meest ПОШТА», у м. Житомир.

Надалі, цього ж дня приблизно о 12 год 00 хв кур?єром міжнародного поштового оператора «Meest ПОШТА» міжнародне поштове відправлення №CV905238746CA було доставлено на адресу, зазначену ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2. Після доставки кур?єром вказаного поштового відправлення за вказаною адресою, до нього вийшов ОСОБА_7 , який пред?явив кур?єру свої особисті документи та розписався в квитанції про отримання, після чого ОСОБА_7 отримав вказане поштове відправлення, тим самим довів до кінця свій злочинний умисел, скерований на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

На вказаний вирок прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22.10.2025 щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 305 КК України у виді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній установі закритого типу.

У решті вирок суду залишити без змін..

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що, як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінатьного правопорушення, дані про особу винного, відсутність обтяжуючих та дві пом`якшуючі обставини (щире каяття та добровільне розпорядження грошової застави на підтримку ЗСУ).

Суд першої інстанції не навів належного мотивування свого рішення про звільнення засудженого від відбування основного покарання з випробуванням і не врахував, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, за який передбачено до 10 років позбавлення волі, а саме контрабанду особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах.

Той факт, що засуджений молодого віку, має позитивну характеристику, критичне ставлення до скоєного, наявні пом`якшуючі покарання обставини, є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої мети (8 років позбавлення волі), проте не є достатніми мотивами для обґрунтування висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.

Вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише за умови призначення покарання у виді позбавлення волі.

Так, суд першої інстанції врахував пом`якшуючі покарання обставини, тяжкість покарання і особу винного ОСОБА_7 , і ці обставини стали підставою для застосування покарання, нижче від найнижчої межі для даної кваліфікації (за ч. 2 ст, 305 КК України найнижча межа - 8 років позбавлення волі).

Апелянт не погоджується, що ці самі обставини є підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням. Відтак, просить у частині вирок суду скасувати., оскільки висновок суду у вироку щодо наявності підстав для застосування до засудженого вимог ст. 75 КК України було зроблено без урахування того, що пом`якшуючі покарання обставини і позитивна характеристика обвинуваченого вже були враховані як підстава для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши дані, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.305 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржено.

Щодо призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, характеризуючі дані на обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, працює у ФОП - ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на посаді інженера з керування й обслуговування холодильних систем, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття та добровільне розпорядження внесеними у якості застави коштами в розмірі 181680 грн шляхом їх звернення на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України. Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції підставно врахував пом`якшуючі обставини, такі як, його молодий вік та позитивні характеристики за місцем праці та проживання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, критичне ставлення до скоєного, відсутність корисливого мотиву, у своїй сукупності значно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 діяння, відтак належно мотивував застосування положень ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.305 КК України, у виді позбавлення волі терміном на 5 років.

Що стосується додаткового покарання у виді конфіскації майна, що передбачене ч.2 ст. 305 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 59 цього Кодексу покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями потрібно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ні органом досудового розслідування на досудовому розслідуванні, ні судом під час судового розгляду наявність у ОСОБА_7 корисливого мотиву при контрабанді наркотичного засобу не встановлено. Тому застосування у даному випадку додаткової міри покарання за ч. 2 ст. 305 КК України у виді конфіскації майна навіть за умови, що воно передбачене санкцією цієї частини статті як обов`язкове додаткове покарання, є безпідставним, адже суперечить положенням Загальної частини КК України, зокрема положенням ст. 59 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За наведених обставин, а також з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, який працює (т.№2 а.с. 194), наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, критичне ставлення до скоєного, відсутність корисливого мотиву, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на ряд захворювань, згідно виписки з амбулаторної карти хворого, потребує динамічного спостереження та лікування в урологічному та неврологічному відділеннях (довідки долучено до матеріалів справи), колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, що відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, без ізоляції від суспільства, та із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України. Таке покарання відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування вироку суду, так як є необґрунтованими та не підтверджені належним чином.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 305 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4