УХВАЛА

30.09.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, внесене в кримінальному провадженні за № 0001517 від 27.09.2025 та додані до нього матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що 27.09.2025 приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , побачив у альтанці на території вказаного домоволодіння раніше незнайомого ОСОБА_7 , який побачивши його попросив покинути територію. В цей же час та місці, після того як ОСОБА_7 відмовився пропускати ОСОБА_5 на територію домоволодіння, останній маючи умисел на вчинення хуліганських дій, використовуючи даний малозначний привід для провокування конфлікту, почав в грубій формі висловлювати своє невдоволення, після чого між останніми виникла словесна сварка. Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилося у зневажливому ставленні до громадської моралі, ігноруванні існуючих у суспільстві елементарних правил поведінки, достовірно знаючи, що конфлікт відбувається в громадському місці, діючи з хуліганських мотивів, умисно, з особливою зухвалістю, яка виразилася у насильстві, пішов до свого автомобіля та дістав пістолет моделі «ПМ», калібру 9 мм, із заздалегідь стертим серією та номером пістолету, та повернувся на територію домоволодіння, де знаходячись на стежці здійснив два постріли з вказаної зброї, один в повітря, а інший в ліву ногу ОСОБА_7 . Внаслідок вказаних хуліганських дій, ОСОБА_7 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді вогнепального перелому лівої гомілкової кістки.

У зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 27.09.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання з потерпілим ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення для впізнання з свідком ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 29.08.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти виникненню встановлених ризиків, а томуслідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання в повному обсязі. Зазначила, що підозрюваний раніше не судимий, проходить військову службу, має гарну характеристику, а тому просила застосувати нічний домашній арешт.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001517 від 27.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, по факту грубого порушення ОСОБА_5 громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

28.09.2025 о 14-53 год. ОСОБА_5 був затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин,що підтверджується змістом протоколу затримання.

29.09.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

На переконання слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого КК України передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений ризик, на який він посилається в клопотанні, що підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки до клопотання долучені протоколи їх допитів, а відтак підозрюваному відомі місця їх проживання, тому існують достатньо обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може чинити на них тиск з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що прокурором не обґрунтовано наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме не зазначено, які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення може знищити, сховати або спотворити підозрюваний.

Згідно статті 178 КПК України слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тетерівка, Житомирського району, Житомирської області, українець, громадянин України, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_10 , військовослужбовець проходить військову службу, раніше не судимий.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя визначає заставу в розмірі, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 90840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 26 листопада 2025 року.

Строк дії ухвали до 26 листопада 2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) 00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), на протязі строку дії ухвали на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира одержувач ТУДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ГУДКСУ у Житомирській області.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, у випадку ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімума для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1