КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5949/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Авангардком" на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000106 від 15.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2025 року частково задоволено клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна.

Накладено арешт на майно, вилучене 30.05.2025 під час проведення обшуку за адресою: м. Полтава, пров. Шевченко, буд. 20, а саме на: Мобільний телефон Samsung Galaxy J2; Смартфон Redmi 14C; Мобільний телефон Samsung чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; Ноутбук Lenovo чорного кольору, серійний номер: PF9XB7928140; Ноутбук Lenovo, Serial Number (S/N): MP104EYH; Ноутбук Lenovo, Serial Number (S/N): PF0T6LA9; Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер 543428418; Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер D41477342; Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 72%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.; Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 82,5%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.

В іншій частині клопотання - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Авангардком" подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про арешт майна та повернути майно власникам.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що оскаржувана ухвала постановлена внаслідок неправильного застосування передбачених законом підстав для арешту майна.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчий суддя постановив ухвалу із недотриманням строків, передбачених чинним законодавством для постановлення ухвали про арешт майна.

Апелянт наголошує на тому, що слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва взагалі не надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна у ТОВ «Авангардком».

Окрім того, вважає, що клопотання прокурора не містить жодних доказів причетності ТОВ "Авангардком" до даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Авангардком", яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000106 від 15.11.2023 за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами низки суб`єктів господарської діяльності за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 212 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2025 (справа №761/17702/25, провадження № 1-кс/761/12242/2025) у період з 07.00 29.05.2025 по 20.03 30.05.2025 проведено обшук офісних та складських приміщень за адресою: м. Полтава, провулок Шевченко, буд. 20, за результатами якого вилучено речі, предмети, на яких містять відомості, що мають значення для досудового розслідування, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, а саме:Мобільний телефон SamsungGalaxy J2; Смартфон Redmi 14C; Мобільний телефон Samsung чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; Ноутбук Lenovo чорного кольору, серійний номер: PF9XB7928140; Ноутбук Lenovo, SerialNumber (S/N): MP104EYH; Ноутбук Lenovo, SerialNumber (S/N): PF0T6LA9; Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер 543428418; Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер D41477342; Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 72%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.; Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 82,5%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.; мобільний телефон nokia чорного кольору, номер: НОМЕР_2 ; мобільний телефон Samsung, номер: НОМЕР_3 ; мобільний телефон Nokia червоного кольору, номери: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; смартфон Motorola зеленого кольору, номер: НОМЕР_6 ; стартовий пакет різних мобільних операторів в кількості - 15 шт.; комплект пристроїв для роботи з електронним цифровим підписом (ЕЦП) - захищених USB-носіїв зеленого кольору, призначених для доступу до електронної звітності, документообігу та сервісів Державної податкової служби України в кількості 15 шт.

31.05.2025 детективом винесено постанову про визнання виявлених речей, предметів речовими доказами.

16.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 30.05.2025 під час проведення обшуку за адресою: м. Полтава, пров. Шевченко, буд. 20, а саме на:

- Мобільний телефон Samsung Galaxy J2; Смартфон Redmi 14C;

- Мобільний телефон Samsung чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ;

- Ноутбук Lenovo чорного кольору, серійний номер: PF9XB7928140;

- Ноутбук Lenovo, Serial Number (S/N): MP104EYH;

- Ноутбук Lenovo, Serial Number (S/N): PF0T6LA9;

- Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер 543428418;

- Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер D41477342;

- Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 72%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.;

- Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 82,5%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, частково задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, вилучене 30.05.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: Мобільний телефон Samsung Galaxy J2; Смартфон Redmi 14C; Мобільний телефон Samsung чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; Ноутбук Lenovo чорного кольору, серійний номер: PF9XB7928140; Ноутбук Lenovo, Serial Number (S/N): MP104EYH; Ноутбук Lenovo, Serial Number (S/N): PF0T6LA9; Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер 543428418; Відеореєстратор марки NIKVISION, серійний номер D41477342; Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 72%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.; Експериментальні зразки вершкового масла торгівельних марок «Хуторок» жирність 82,5%, пачка 200 грам, у кількості - 15 шт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Авангардком" взагалі не причетне до даного кримінального провадження не впливає на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту майна, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Твердження представника апелянта про те, що обшук проведено з порушеннями, а майно вилучено без надання дозволу слідчого судді відхиляються колегією суддів, з огляду на таке.

Так, згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Приписами ч. 5 ст. 237 КПК України визначено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Положення ч. 7 ст. 237 КПК України при проведенні огляду уповноважують слідчого, прокурора оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. При цьому, такі речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

У свою чергу, в силу приписів ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів провадження, в ході обшуку встановлено, що вилучені речі та предмети можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про фізичних осіб та службових осіб підприємств, задіяних в описаній злочинній схемі, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому, з метою огляду майна та фіксування таких відомостей, а в подальшому, з метою проведення ряду експертних досліджень, слідчим прийнято рішення про їх тимчасове вилучення.

Посилання представника власника майна на невідповідність арештованого майна критеріям речових доказів є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що арештоване майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, позаяк існує необхідність збереження речових доказів в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене та встановлені під час здійснення досудового розслідування обставини, спростовуються доводи представника апелянта про те, що клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять обставин та посилань на належні та допустимі докази, які б обґрунтовували підозру в тому, що власник майна може сховати, знищити, пошкодити або відчужити майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "Авангардком" залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_8

Судді:

ОСОБА_9 ____________