Справа № 307/956/25
Провадження №1-кп/307/60/25
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

іменем України

07 жовтня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 , сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження № 0000141 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працює лісорубом в Нересницькому лісництві, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно ст. 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан та Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено мобілізацію.

Згідно ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби та має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану, як передбачено ч. 2 цієї статті, можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень. Право на альтернативну службу згідно зі ст. 2 Закону мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону альтернативна служба запроваджується замість проходження строкової військової служби на яку призивають громадян зазначених у ст. 15 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ), віком 18-25 років. Можливості заміни в означений спосіб військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Закон не передбачає.

ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 лютого 2025 року, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військово зобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 , був направлений до поліклінічного відділення КНП "Тячівська РЛ" Тячівської міської ради, де пройшов військово-лікарську комісію, яка на час проведення загальної мобілізації засідає за адресою: АДРЕСА_3 , на предмет визначення ступеня придатності призовників до військової служби.

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 за №50/5 від 28 лютого 2025 року, виданої відповідно до наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" № 402 від 14 серпня 2008 року, ОСОБА_4 визнано придатним до військової служби, за результатами якої підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою призову на військову службу, ІНФОРМАЦІЯ_4 був зарахований в команду № НОМЕР_1 та згідно повістки про відправку йому було наказано з`явитися о 18 год. 00 хв. 05 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого призову військовозобов`язаного під час мобілізації на військову службу, однак ОСОБА_4 , будучи належним чином попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_2 , 05 березня 2025 року відмовився від отримання повістки про виклик з метою призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, про що начальником адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_6 та старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенантом ОСОБА_7 складено акт №1 про відмову від отримання та підписання повістки з метою призову на військову службу.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовозобов`язаним, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а саме призову на військову службу під час мобілізації, тим самим порушивши вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та вимоги ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не маючи на це законних підстав передбачених ст. 23 цього ж Закону.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про закриття провадження у справі та просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності щодо інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 336 КК України, з підстав, передбачених ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, оскільки останній з 01 вересня 2025 року працює в Нересницькому лісництві Брустурянського надлісництва філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" на посаді лісоруба ІІІ розряду та отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, тип відстрочки бронювання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 336 КК України, з підстав, передбачених ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд бере до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст.48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

В постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) Верховний Суд зазначив, що такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом тощо.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме, в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

На думку суду, отримання обвинуваченим відстрочки від призову не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та не стала для нього стримуючим фактором, який спонукав би його не вчиняти кримінальне правопорушення. Крім того, надана особі відстрочка є обмеженою у часі.

Оскільки отримання особою у встановленому законом порядку відстрочки від призову не співвідноситься з вимогами ст.48 КК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 284, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1