Справа № 306/1444/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду від 19 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Свалявського районного суду від 19 грудня 2023 року, задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_7 . Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000251 від 30.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

З ухвали слідує, що у провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за №00000251, внесене до ЄРДР 30.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України, - домашнє насильство, тобто в умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи. Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв?язку з примиренням з обвинуваченим, претензій до нього не має та в подальшому не матиме. Просить клопотання задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що клопотання підлягає задоволенню. Суд констатує, що кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. За змістом ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов?язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Таким чином, вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність достатніх підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 46 КК України, яка передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв?язку з примиренням винного з потерпілим, та закриття провадження. Отже, на переконання суду, клопотання потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню, у зв`язку з чим суд визнав за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв?язку з примиренням винного з потерпілим, а провадження у справі закрити.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу. Апелянтом не оспорюється доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а також фактичні обставини. Прокурор вказує на незаконність ухвали суду, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 відноситься до кримінального правопорушення пов?язаного з домашнім насильством і не підлягає закриттю. Стверджує, що місцевим судом також не враховано, що інкриміновані ОСОБА_8 діяння є умисними. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченого та потерпілої, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження слідує, що: повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження учасникам надіслано відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від учасників кримінального провадження не надходило; прокурор не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги їх без участі; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що до Свалявського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

19.12.2023 потерпіла ОСОБА_7 подала до місцевого суду заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Зазначила, що претензій до нього не має та в подальшому мати не буде.

За результатами судового розгляду судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу.

Однак, на переконання суду апеляційної інстанції, таке рішення місцевого суду не ґрунтується на вимогах Закону.

Статтею 126-1 КК України передбачено, що домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, - карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Закон України від 7 грудня 2017 року №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у п. 3 ч. 1 ст. 1 визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі Стамбульська конвенція) домашнє насильство визначено як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім?ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Крім цього, було внесено зміни до ч. 1 ст. 67 КК, яку доповнено пунктом «б» і визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, а в деяких складах злочинів таку обставину передбачено як кваліфікуючу ознаку.

Згідно норм ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як встановлено, ОСОБА_8 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України - домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Враховуючи ці обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до умисного нетяжкого злочину, що виключає застосування до нього положень ст. 46 КК України та звільнення його кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Таким чином, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілою, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Наведені порушення апеляційний суд вважає такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Приписами ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відноситься законність, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 19 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_7 та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000251 від 30.05.2023 року, за ст. 126-1 КК України, щодо ОСОБА_8 , якого звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: