Справа № 521/2214/15-к
Номер провадження:1-кс/521/4111/25
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

17 листопада 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , в межах кримінального провадження № 0000032 року від 23.11.2012 року провів розгляд заяв обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 .

Сторони кримінального провадження та інші учасники не приймали участі у здійснені розгляду заяви.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Судом проводився розгляд 5 (п`яти) заяв обвинуваченої ОСОБА_3 щодо відводу головуючого судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000032 року від 23.11.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Вказані заяви ухвалою суду від 17.11.2025 року об`єднані в одне провадження і їм присвоєний єдиний реєстраційний номер.

Заява розглядалась за ініціативою обвинуваченої ОСОБА_3 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

14.11.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшло 5 (п`ять) заяви обвинуваченої ОСОБА_3 щодо відводу судді Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 від участі у розгляді кримінального провадження № 0000032 року від 16.09.2025 року, 17.09.2025 року, 18.09.2025 року, 19.09.2025 року, 20.09.2025 року.

Підставами подання заяв про відвід є те, що суддя ОСОБА_4 15.03.2023 року постановив ухвали про накладення грошового стягнення. 01.05.2023 року, 03.05.2023 року були подані заяви про роз`яснення судового рішення, проте відповідні ухвали суду з розгляду цих заяв нею не були отримані у встановлений законом строк, що, на думку заявниці, є грубим порушенням її прав та норм КПК. Окрім цього, 06.03.2023 року та 15.03.2023 року постановив ухвали про доставку обвинуваченої у судове засідання, що, на думку заявниці, не передбачено нормами чинного законодавства. Відповідно заявниця просить задовольнити заяви про відвід та відвести від розгляду провадження суддю ОСОБА_4 .

3.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.

Вивчивши заяви та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заяви обвинуваченої підлягають залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні встановлені в ст. 75 КПК. Вказані обставини не є вичерпними, оскільки п. 4 вказаної статті передбачає загальну обставину: а саме за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Учасник судового провадження має право за наявності таких обставин заявити головуючому судді відвід. Однак, такий відвід повинен бути вмотивованим /ч. 5 ст. 80 КПК/.

Суд вважає, що жодних розумних мотивів для відводу, заяви не містять. Так, в заявах відсутні факти і обставини, які на думку суду, надають право заявниці на відвід судді, не містять заяви і розумного обґрунтування з відповідними доводами, доказами та мотивами своєї правової позиції. За змістом заяви містять лише незгоду з судовими рішеннями постановленими ухвалами судді, не надання судового рішення у строк.

Не погодження обвинуваченої з рішеннями судді ОСОБА_4 , юридично може бути оцінено лише апеляційною інстанцією у порядку, передбаченому процесуальним законом. Окрім того, незгода з такими рішеннями суду, не може бути підставою для відводу, оскільки таке рішення є правом суду, наприклад, в частині накладення грошового стягнення є заходом забезпечення кримінального провадження. Будь-якої упередженості в діях судді ОСОБА_4 судом також не встановлено. Доказів упередженого ставлення судді, стороною не надано.

Аналіз кримінального провадження та руху наявних в ньому документів, свідчить, що обвинуваченою загалом за період з 23.03.2017 року по 17.11.2025 року подано 1080 заяви про відвід, в тому числі судді ОСОБА_4 . Суд не дає оцінку вказаним заявам безпосередньо. Разом з тим, така поведінка обвинуваченої свідчить про зловживання своїми правами та затягуванням розгляду кримінального провадження по суті. Така поведінка не свідчить про добросовісні наміри сторони з метою з`ясувати підстави та обставини притягнення до кримінальної відповідальності, бажання сприяти правосуддю в об`єктивному розгляді провадження та намагатися за допомогою законних засобів належним чином реалізовувати, з урахуванням диспозитивності процесу свої права. Фактично сторона за допомогою наданих їй законом прав порушує межі здійснення таких суб`єктивних прав. Реалізація у такий спосіб своїх прав суперечить не тільки соціальному призначенню кримінального судочинства, але порушує загальні норми, зокрема принципи кримінального процесу.

Суд повинен захищати будь-яку особу, якщо існують щонайменше дії або бездіяльність, доступні для спостереження і вивчення, які порушують права такої особи. Натомість, у даному випадку, можливо прийти до висновку, що сторона захисту штучно створює ілюзію порушення своїх прав, при відсутності будь-яких реальних фактів і обставин, які б могли підтвердити навіть думку про таке порушення.

Постановляючи ухвалу, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини і вважає, що заяви подані ОСОБА_3 очевидно не містять відомостей про суб`єктивний та об`єктивний критерії, за якими суд визначає наявність або відсутність безсторонності суду1.

Враховуючи викладені встановлені обставини, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 , звертаючись повторно з відводом судді ОСОБА_4 , зловживає своїм правом на відвід, з метою затягування кримінального провадження, в зв`язку з чим залишає такі заяви обвинуваченої без розгляду на підставі ч. 4 ст. 81 КПК.

Постановляючи ухвалу, суд керується ст. 81 КПК,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

Заяви обвинуваченої ОСОБА_3 (5 заяв) щодо відводу головуючого судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0000032 від 23.11.2012 року залишити без розгляду.

Повідомити заявницю про прийняте рішення.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

1 Рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 року.