Справа № 363/4069/25
Провадження №1-кп/761/3884/2025
В И Р О К

іменем України

24 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

у присутності сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.07.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000822

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, на утримані троє неповнолітніх та одна малолітня дитина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 369-2 КК України

ВСТАНОВИВ

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) з 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні безперервно діє правовий режим воєнного стану.

Пунктом 3 вказаного Указу Президента визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Водночас Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України, затвердженими Законами України.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено комплекс заходів щодо здійснення мобілізаційної підготовки Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» організаційну структуру Збройних Сил України серед іншого складають органи військового управління, до яких віднесено територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З огляду на п.п. 9, 13, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду; які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю; члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок), установлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п. 57 Порядку для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Крім того, згідно з п. 58 Порядку за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Додатком 5 до Порядку визначено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Документами, що підтверджують право на відстрочку є:

-для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд);

-для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);

-для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);

-для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

До того ж п. 61 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період установлено, що військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у п.п. 9 і 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не отримують компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються за встановленням факту здійснення постійного догляду із заявою у довільній формі на ім`я керівника виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, районної у м. Києві військової адміністрації за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи, зазначеної у п.п. 9 і 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за якою здійснюється догляд.

Військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у п.п. 9 і 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Районні, міські держадміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад для розгляду документів щодо встановлення факту здійснення військовозобов`язаним постійного догляду за особами, зазначеними у п.п. 9 і 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», утворюють постійно діючу комісію із встановлення факту здійснення особою постійного догляду.

Комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду здійснює розгляд заяви протягом десяти календарних днів з дати її подання.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою постійного догляду можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше ніж п`ять осіб.

Під час своєї роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду: відвідує місце проживання особи, за якою здійснюється постійний догляд, зазначене у заяві військовозобов`язаного, для встановлення факту здійснення постійного догляду; перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших осіб, які здійснюють постійний догляд за особою, зазначеною в заяві, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за особою, за якою здійснює догляд військовозобов`язаний, за її задекларованим/зареєстрованим місцем проживання.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою постійного догляду складає та надає військовозобов`язаному акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).

Разом з тим у відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до абз. 5 п. 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, перетинати державний кордон мають право: особи, які здійснюють постійний догляд за особами з інвалідністю I чи II групи і супроводжують таких осіб для виїзду за межі України, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або документів, що підтверджують інвалідність, та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням.

Таким чином, викладені положення чинного законодавства України свідчать про те, що забезпечення мобілізаційної готовності та мобілізаційного резерву є невід`ємною частиною законної діяльності Збройних Сил України, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період надається військовозобов`язаним у виключних випадках, а також під час дії воєнного стану встановлений особливий порядок перетину державного кордону військовозобов`язаними особами.

З огляду на це надання відстрочки військовозобов`язаним громадянам України призовного віку, які підлягають або можуть підлягати призову за мобілізацією та/або їх виїзд, за межі України без належних фактичних і правових підстав перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України в частині їх обов`язку з підтримання мобілізаційної готовності та мобілізаційного резерву.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше травня 2024 року, залучився до протиправної схеми перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, сприяння усуненням перешкод незаконному переправленню осіб через державний кордон України з корисливих мотивів, а також одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше грудня 2023 року, через свого знайомого на ім`я « ОСОБА_6 », який є діючим співробітником Служби безпеки України, познайомився з іншим співробітником СБ України Особа 1.

Так, Особа 1 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше травня 2024 року, запропонував ОСОБА_5 схему заробітку, яка полягала у підшукані військовозобов`язаних громадян України, які виявили бажання ухилитись від призову на військову службу, шляхом отримання відстрочки від мобілізації, або ж перетнути державний кордон України.

З метою реалізації розробленого Особа 1 злочинного плану ОСОБА_5 через знайомих йому осіб підшукував військовозобов`язаних громадян України та пропонував їм забезпечити уникнення мобілізації шляхом отримання відстрочки від мобілізації або оформлення документів, на підставі яких вони зможуть виїхати за межі України.

Так, Особа 1 у невстановлений у ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, через ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залучив до своєї протиправної діяльності осіб з інвалідністю Особа 2 та Особа 3, а також інших невстановлених на цей час досудовим розслідуванням службових осіб, які мають відношення до Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації.

У подальшому, Особа 1 у невстановлений у ході досудового розслідування час, у не встановлений спосіб надав ОСОБА_5 контактний номер телефону Особа 2 для спілкування та координації подальших дій, щодо оформлення акту про встановлення факту здійснення догляду.

Так, не пізніше 20.06.2024, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до ОСОБА_5 звернулась його подруга ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із проханням допомогти її знайомому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці забезпечив оформлення і передав ОСОБА_9 акт від 31.07.2024 № 362, виданий Управлінням соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації, про встановлення факту здійснення догляду, згідно з яким ОСОБА_9 здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи «А» ОРА по зору Особа 2 за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак ОСОБА_9 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а Особа 2 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці ОСОБА_5 домовився з Особа 2 про те, що він допоможе ОСОБА_9 перетнути державний кордон України як особа, що потребує постійного догляду та супроводження.

Однак у подальшому з невстановлених причин ОСОБА_9 відмовився від виїзду за межі України.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, ОСОБА_5 домовився з раніше знайомою йому військовозобов`язаною особою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зацікавлений у перетині державного кордону України, про те, що він допоможе останньому отримати акт встановлення постійного догляду за особою з інвалідністю за грошову винагороду в розмірі 6 500 доларів США, для подальшої їх передачі Особа 1, а також на підставі цього акту організує його виїзд за межі України у якості супроводжуючого. При цьому за здійснення перетину державного кордону України у супроводі особи з інвалідністю ОСОБА_10 має сплатити грошову винагороду такій особі в розмірі 1 000 доларів США.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці ОСОБА_5 домовився з Особа 2 про те, що він допоможе ОСОБА_10 перетнути державний кордон України як особа, яка потребує постійного догляду та супроводження. Разом з цим ОСОБА_5 надав ОСОБА_10 контактний номер телефону Особа 2.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці ОСОБА_5 забезпечив оформлення Управлінням соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації акту встановлення факту здійснення догляду від 07.10.2024 № 415, згідно з яким ОСОБА_10 здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи «А» ОРА по зору Особа 2 за адресою: АДРЕСА_3 . Однак ОСОБА_10 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , а Особа 2 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Діючи на виконання раніше розробленого плану, 27.10.2024 близько 04 год 30 хв, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 на автомобілі марки BMW моделі X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , вирушив з м. Вишгорода у напрямку м. Кролевець Сумської області.

Того ж дня, о 09 год 23 хв, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 прибули до місця проживання Особа 2 за адресою: АДРЕСА_5 .

Далі, о 09 год 34 хв, Особа 2, його дружина ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 сіли в автомобіль марки BMW моделі X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , та поїхали у напрямку м. Києва.

У цей же день, о 12 год 40 хв ОСОБА_5 та ОСОБА_10 привезли Особа 2 разом із ОСОБА_12 до місця проживання сина ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 , після чого ОСОБА_5 їх там залишив.

На виконання розробленого ОСОБА_5 злочинного плану 28.10.2024 у період часу з 00 год 20 хв по 01 год 30 хв ОСОБА_10 намагався перетнути державний кордон України через пункт пропуску «Устилуг» у напряму «виїзд» як супроводжуюча Особа 2 особа. Крім того, 28.10.2024 у період часу з 03 год 10 хв по 04 год 57 хв ОСОБА_10 повторно намагався перетнути державний кордон України через пункт пропуску «Угринів» у напряму «виїзд» як супроводжуючий Особа 2.

З огляду на викладене своїми умисними діями ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими на цей час особами, сприяв ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також іншим невстановленим на цей час особам уникнути проходження мобілізаційних заходів в особливий період і призову на військову службу, що створило передумови для зниження мобілізаційного потенціалу Збройних Сил України та, як наслідок, перешкодив законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Крім того, у ОСОБА_5 , у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2024 року, у невстановленому місці виник злочинний план направлений на незаконне переправлення військовозобов`язаного громадянина України через державний кордон України.

Так, ОСОБА_5 достовірно знаючи, про існуючі обмеження права громадян України вільно залишати територію України у зв`язку з дією правового режиму воєнного стану, а саме обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, положення Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (зі змінами), вирішив сприяти усуненням перешкод незаконному переправленню раніше знайомого йому військовозобовя`заного громадянина України ОСОБА_10 через державний кордон України, вчиненому з корисливих мотивів, за наступних обставин.

У невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2024 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_5 через Особа 1 залучили до своєї протиправної діяльності особу з інвалідністю Особа 2, а також інших невстановлених на цей час досудовим розслідуванням осіб, які мають відношення до Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2024 року та у невстановленому місці у ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_10 , який зацікавлений у перетині державного кордону України, про те, що він допоможе останньому отримати акт встановлення постійного догляду за особою з інвалідністю за грошову винагороду в розмірі 6 500 доларів США, а також на підставі цього акту організує його виїзд за межі України у якості супроводжуючого. При цьому за здійснення перетину державного кордону України у супроводі особи з інвалідністю ОСОБА_10 має сплатити грошову винагороду такій особі в розмірі 1 000 доларів США.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці ОСОБА_5 домовився з Особа 2 про те, що він допоможе ОСОБА_10 перетнути державний кордон України як особа, що потребує постійного догляду та супроводження. Разом з цим ОСОБА_5 надав ОСОБА_10 контактний номер телефону Особа 2.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на сприяння усуненням перешкод незаконному переправленню особи через державний кордон України, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці ОСОБА_5 , за допомогою Особа 1 забезпечив оформлення Управлінням соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації як засобу вчинення злочину акт встановлення факту здійснення догляду від 07.10.2024 № 415, згідно з яким ОСОБА_10 здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи «А» ОРА по зору Особа 2 за адресою: АДРЕСА_3 . Однак ОСОБА_10 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , а Особа 2 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Діючи на виконання раніше розробленого плану, 27.10.2024 близько 04 год 30 хв, більш точний час досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 на автомобілі марки BMW моделі X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , вирушив з м. Вишгорода у напрямку м. Кролевець Сумської області.

Того ж дня, о 09 год 23 хв, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 прибули до місця проживання Особа 2 за адресою: АДРЕСА_5 .

Далі, о 09 год 34 хв, Особа 2, його дружина ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 сіли в автомобіль марки BMW моделі X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , та поїхали у напрямку м. Києва.

У цей же день, о 12 год 40 хв ОСОБА_5 та ОСОБА_10 привезли Особа 2 разом із ОСОБА_12 до місця проживання сина ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_7 , після чого ОСОБА_5 їх там залишив.

На виконання розробленого злочинного плану, спрямованого на сприяння у виїзді ОСОБА_10 за межі України, згідно з наданими ОСОБА_5 вказівками та порадами 28.10.2024 у період часу з 00 год 20 хв по 01 год 30 хв ОСОБА_10 намагався перетнути державний кордон України через пункт пропуску «Устилуг» у напряму «виїзд» як супроводжуюча Особа 2 особа. Крім того, 28.10.2024 у період часу з 03 год 10 хв по 04 год 57 хв ОСОБА_10 повторно намагався перетнути державний кордон України через пункт пропуску «Угринів» у напряму «виїзд» як супроводжуючий Особа 2.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.03.2025, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про існуючі законодавчі обмеження щодо надання відстрочки від призову за мобілізацією та обмеження виїзду військовозобов`язаних громадян України за кордон, розробив злочинний план, направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття службовими особами Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації та іншими невстановленими на цей час службовими особами відповідних рішень щодо затвердження і видачі актів про встановлення факту постійного догляду.

Так, ОСОБА_5 через знайомих йому осіб підшукував військовозобов`язаних громадян України та пропонував їм забезпечити уникнення мобілізації шляхом отримання відстрочки або сприяти у оформленні військовозобов`язаним громадянам України актів про встановлення факту здійснення догляду за особами, які його потребують, без належних фактичних та правових підстав з метою подальшого їх використання заінтересованими особами для отримання відстрочки від призову за мобілізацією, а також виїзду за межі України.

14.03.2025, починаючи з о 16 год 40 хв, у невстановленому досудовим розслідуванням місці відбулась телефонна розмова ОСОБА_5 з раніше не знайомим йому військовозобов`язаним громадянином України Особа 4, який цікавився виїздом за межі України. У ході спілкування ОСОБА_5 повідомив Особа 4, що може допомогти оформити відстрочку від призову за мобілізацією або документи, на підставі яких останній зможе виїхати за кордон. При цьому ОСОБА_5 назвав можливий розмір грошової винагороди, який Особа 4 має сплатити за таку допомогу.

У подальшому, 18.03.2025 приблизно о 18 год 20 хв у ході спілкування Особа 4 з ОСОБА_5 за допомогою месенджеру «WhatsApp» у невстановленому місці останній запевнив Особа 4, що має необхідні зв`язки серед службових осіб, які можуть оформити відстрочку від призову за мобілізацією або акт про встановлення факту здійснення догляду за його батьком.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, 20.03.2025 близько 18 год 45 хв, ОСОБА_5 у ході спілкування з Особа 4 за допомогою месенджеру «WhatsApp» повідомив йому, що може забезпечити видачу невстановленими службовими особами у м. Запоріжжя офіційних документів про відрядження останнього за кордон, на підставі яких він зможе виїхати з України. Водночас ОСОБА_5 зауважив, що це буде коштувати 15 000 доларів США. Крім того, запевнив Особа 4 у тому, що також зможе забезпечити проїзд і перетин державного кордону України.

Того ж дня, приблизно о 20 год 10 хв відбулась телефонна розмова у месенджері «WhatsApp» між Особа 4 та ОСОБА_5 , під час якої останній повідомив, що може уточнити інформацію щодо видачі невстановленими службовими особами акту про встановлення факту здійснення догляду за батьком Особа 4.

Надалі, 25.03.2025 близько 17 год 30 хв у ході спілкування Особа 4 з ОСОБА_5 за допомогою месенджеру «WhatsApp» останній повідомив Особа 4 про те, що зможе здійснити вплив на невстановлених на цей час службових осіб та забезпечити йому оформлення відстрочки від призову за мобілізацією.

На виконання протиправного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, ОСОБА_5 вказав Особа 4 про необхідність передання грошових коштів за здійснення впливу на прийняття невстановленими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, рішення про оформлення відстрочки від призову за мобілізацією у розмірі 15 000 доларів США.

07.05.2025 приблизно о 07 год 25 хв ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, з корисливих мотивів з метою одержання неправомірної вигоди та особистого збагачення, діючи умисно перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Лугова, буд. 13, поруч з АЗС «БРСМ», знаходячись в середині автомобіля марки BMW моделі X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав від Особа 4 неправомірну вигоду в сумі 15 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України на 07.05.2025 становить 621 816 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України; а також сприяв порадами, вказівками, усуненням перешкод незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вчиненому з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України; а також одержав неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Згідно з оголошеною у судовому засіданні угодою про визнання винуватості від 22 вересня 2025 року, укладеною між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_13 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншої сторони, що погоджена першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_14 22.09.2025, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332, ч.2 ст. 369-2 КК України в обсязі та за обставин, викладених у обвинувальному акті, що затверджено 18.07.2025 року прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 , та добровільно погодився на укладання угоди про визнання винуватості, при цьому узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді позбавлення волі на строк обумовлений угодою, з призначенням додаткового покарання, із звільненням на підстав 75 КК України від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Сторони в угоді про визнання винуватості погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинені злочини:

-передбачений ч. 1 ст. 114-1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

-передбачений ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 2 роки;

- передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 України визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та шляхом повного складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням. У відповідності до ст. 77 КК України не застосовувати додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, у вигляді конфіскації майна.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, зауваживши про щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, повідомлення ним про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, викриття протиправної діяльності інших співучасників щодо відомих йому фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, вказав, що потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Також просив вирішити питання щодо речових доказів та скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_4 просила суд про затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки угода відповідає вимогам закону, укладена із дотриманням вимог КПК України, є добровільною та не є наслідком примусу, просила вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що ініціатива по укладенні угоди виходила від сторони захисту, є добровільною, він беззастережно визнає вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, цілком розуміє обов`язки, які покладені на нього угодою, має можливість виконати їх, зазначив, що йому зрозуміло наслідки затвердження угоди, його позиція є добровільною, він розуміє характер висунутого обвинувачення, своє право на повний судовий розгляд.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором у кримінальному провадженні з наступних підстав.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);

2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, який є організатором злочину, не може бути укладена у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за винятком випадку укладання угоди на підставі пункту 2 цієї частини та за умови викриття ним іншого організатора корупційного кримінального правопорушення або кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, судом під час судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_5 цілком розуміє зміст положення п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, а також вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом.

Також, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторонам угоди, зокрема, відомо та зрозуміло про обмеження їх прав на оскарження вироку у разі її затвердження.

Аналізом сукупності досліджених в судовому засіданні наявних у суду матеріалів кримінального провадження встановлено, що прокурором при вирішенні питання про укладення цієї угоди про визнання винуватості правильно та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 470 КПК України враховано наступні обставини: ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри); наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також враховано обставини викладені ч. 2 ст. 470 КПК України.

Умовами угоди правильно враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаюється в скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, дає викривальні покази щодо інших співучасників вчинення кримінальних правопорушень, критично оцінює свою злочинну поведінку, в тому числі шляхом повного беззаперечного визнання вини.

Крім цього, при укладенні угоди вірно враховано, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, враховано його вік, сімейний стан, наявність на утриманні дітей, останній взяв на себе зобов`язання щодо здійснення благодійного внеску для підтримки ЗСУ на рахунок військової частини НОМЕР_2 в розмірі 150 000 грн., а також інші обставини, які його характеризують.

Встановлено обставини, які, згідно з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наяність у нього на утриманні трьох неповнолітніх та однієї малолітньої дитини, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Угода про визнання винуватості не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та серед іншого відповідають вимогам ст. 69 КК України.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 69 КК України.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, який має на утриманні чотирьох дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, викриває співучасників злочинів, взяв на себе зобов`язання щодо сплати благодійного внеску на підтримку ЗСУ на рахунок військової частини НОМЕР_2 та, вирішуючи питання щодо міри покарання ОСОБА_5 , суд вважає запропоноване угодою покарання таким, що відповідає вчиненим кримінальним правопорушенням, даним про особу обвинуваченого, наявності обставин, які передбачені ст. 69 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому вважає можливим застосування визначеного в угоді покарання за визначених в угоді істотних умов.

Вказані вище обставини, на переконання суду, істотно впливають та вказують на допустимість прийняття позитивного рішення щодо затвердження угоди про визнання винуватості з можливістю при цьому застосування покарання за вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, визначеного умовами угоди, з урахуванням можливості звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з урахуванням положень ст. ст. 69,75,76,77 КК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і, що угода відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим вона підлягає затвердженню.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

В той же час під час досудового розслідування даного кримінального провадження були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2025 накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 07.05.2025 за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_6 , а саме на: мобільний телефон SAMSUNG, модель S21FE5G чорного кольору без візуальних пошкоджень, у чохлі чорного кольору, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI (гніздо 1) НОМЕР_4 , IMEI (гніздо 2) НОМЕР_5 , із вставленою sim-картою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_6 ; копію акту встановлення факту здійснення догляду від 07 жовтня 2024 р. № 415 на 1 арк.; копію рішення № 3556 про відмову в перетинанні державного кордону України від 28 жовтня 2024 року пункт пропуску «Устилуг»; копію рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 28 жовтня 2024-пункт пропуску Угринів-Долгобичув; довідку про надання відстрочки від призову №1/4/530 від 19.09.2024; повістку про виклик про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 ; повістку № МГ/175093 до ІНФОРМАЦІЯ_8 ; повістку на відправку; тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 ; висновок № 184/863 про наявність порушення функцій організму.

Відповідно до положень ст. 174 ч. 4 КПК України cуд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд насамперед, враховує мету його накладення - збереження речового доказу, у зв`язку із чим, на думку суду арешт необхідно скасувати.

Окрім того, як встановлено судом під час досудового розслідування до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від реального відбуття узгодженого умовами угоди основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 315, 174, 369-376, 475, 615 КПК України, ст. 12, 114-1, 332, 369-2, 69, 75, 76, 77 КК України, суд

УХВАЛИВ

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 вересня 2025 року, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.07.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000822 між прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншої сторони, що погоджена першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_15 22.09.2025.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати виннним у вчиненні

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 2 роки, без конфіскації майна на підставі ст. 77 КК України;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в державних та комунальних органах, установах і організаціях, суб`єктах господарювання державної та комунальної форми власності на строк 2 (два) роки, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду негайно.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.05.2025 (справа №761/19898/25) на майно, вилучене в ході проведення обшуку 07.05.2025 за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_6 , а саме на: мобільний телефон SAMSUNG, модель S21FE5G чорного кольору без візуальних пошкоджень, у чохлі чорного кольору, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI (гніздо 1) НОМЕР_4 , IMEI (гніздо 2) НОМЕР_5 , із вставленою sim-картою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_6 ; копію акту встановлення факту здійснення догляду від 07 жовтня 2024 р. № 415 на 1 арк.; копію рішення № 3556 про відмову в перетинанні державного кордону України від 28 жовтня 2024 року пункт пропуску «Устилуг»; копію рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 28 жовтня 2024-пункт пропуску Угринів-Долгобичув; довідку про надання відстрочки від призову №1/4/530 від 19.09.2024; повістку про виклик про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 ; повістку № МГ/175093 до ІНФОРМАЦІЯ_8 ; повістку на відправку; тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 ; висновок № 184/863 про наявність порушення функцій організму.

Речові докази: медична документація «Висновок № 184/863 Про наявність порушення функцій організму…» з печатками та підписами на 1 арк.; акт встановлення факту здійснення догляду № 415 від 07.10.2024 на ім`я особи, яка здійснює догляд ОСОБА_10 з печатками та підписами на 1 арк.; копії паспорта громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на 3 арк.; тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 «видано ОСОБА_10 » (копія) на 1 арк.; копія документу зі штрих-кодом та номером *0; копія акту встановлення факту здійснення догляду від 07 жовтня 2024 р. № 415 на 1 арк.; копія рішення № 3556 про відмову в перетинанні державного кордону України від 28 жовтня 2024 року пункт пропуску «Устилуг»; копія рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 28 жовтня 2024-пункт пропуску Угринів-Долгобичув; довідка про надання відсточки від призову №1/4/530 від 19.09.2024; договір №22/05-24 про надання правничої допомоги від 22.05.2024; повістка про виклик про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 ; повістка № МГ/175093 до ІНФОРМАЦІЯ_8 ; повістка на відправку; тимчасове посвідчення № НОМЕР_7 ; висновок № 184/863 про наявність порушення функцій організму; імітаційні грошові кошти купюрами номіналом 100 доларів США, а саме: 49 купюр , номіналом 100 доларів США серії 2006 року (серія та номерКВ46279860I), 98 купюр номіналом 100 доларів США серії 2009 року (серія та номер LG04727792); картонна папка з маркуванням «Нова пошта» та приклеєною биркою, на якій зазначений номер накладної: 59 0013 4853 2093. У вказаній папці виявлені наступні документи: протокол обстеження №3190 від 01.04.2025 ОСОБА_16 на 1 арк.;медична карта амбулаторного хворого №2581 від 07.02.2020 на ім`я ОСОБА_16 на 17 сторінок; копія витягу з реєстру територіальної громади (завірена) на ім`я ОСОБА_16 , на 1 арк.; завірена копія паспорту на ім`я ОСОБА_16 , на 1 арк.; завірена копія витягу з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_17 у 2-х примірниках, всього на 2 арк.; завірена копія паспорту на ім`я ОСОБА_17 у 2-х примірниках, всього на 2-х арк.; оптичний диск СD-R Verbatim з рукописним написом чорнилом чорного кольору: « №3190 01.04.25 р. ОСОБА_16 . 1954 р. Вір: лів. гомілки в 2-х при.»; копія повістки №3153866 від 08.04.2025 на ім`я ОСОБА_5 , на 1 арк.; копія довідки ВЛК №1673/7 від 04.12.2024 на ім`я ОСОБА_5 , на 1 арк.; копія направлення на ВЛК №8299 від 03.12.2024 на ім`я ОСОБА_5 , на 1 арк. залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора.

Мобільний телефон SAMSUNG, модель S21FE5G чорного кольору без візуальних пошкоджень, у чохлі чорного кольору, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI (гніздо 1) НОМЕР_4 , IMEI (гніздо 2) НОМЕР_5 , із вставленою sim-картою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_6 повернути власнику.

Грошові кошти номіналом 100 доларів США, 1 шт., серійний номер «FL84205245A», 2003 року випуску, предмет, номіналом 100 (доларів США), 1 шт., серійний номер «QJ28726081А», 2021 року випуску, номіналом 100 (доларів США) 1 шт., серійний номер «QJ28726092A», 2021 року випуску повернути власнику.

Військовий квіток серія НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_17 , на 32 сторінки повернути власнику.

Мобільний телефон Redmi 9, синього кольору, з сім-карткою мобільного оператору Vodafone з тел. моб.: НОМЕР_9 , IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 з візуальними видимими механічними пошкодженнями екрану (пароль: 0000); мобільний телефон Iphone 15 pro max, чорного кольору , з сім-карткою мобільного оператору Kyivstar з тел. моб.: НОМЕР_12 , IMEI1: НОМЕР_13 , IMEI2: НОМЕР_14 з видимими пошкодженнями екрану повернути власнику.

Ключі від автомобіля BMW X5, державний номерний знак» НОМЕР_1 ; техпаспорт № НОМЕР_15 на автомобіль BMW X5, державний номерний знак» НОМЕР_1 залишити власнику.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Головуюча суддя ОСОБА_1