Справа № 467/1360/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання т.в.о. начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 р. №3886-ІХ стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» з 20 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується ухвалою

Тимчасово виконуючий обов`язки начальника установи, що відає виконанням покарань, вніс до суду подання, у якому просив привести у відповідність вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 цього ж Кодексу звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік.

Зокрема, посилався на те, що в мотивувальній частині вказаного вироку було установлено, що 08 серпня 2021 року об 11:00 год. ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи в приміщенні магазину Ева, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 285/1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав чоловічу туалетну воду Трусарді Май Ленд, вартістю 538,10 грн., належну ТОВ РУШ, тим самим спричинивши потерпілій особі матеріальну шкоду на суму 538,10 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А оскільки 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. №3886-ІХ», яким збільшено межі застосування ст.51 КУпАП у частині того, що викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то є необхідність привести вирок відносно ОСОБА_4 у відповідність із цим законом.

Позиція учасників справи

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, причин неприбуття не вказав, але направив до суду матеріали особової справи засудженого.

Засуджений, стосовно якого внесено подання, про це судове засідання також сповіщений належно і надав заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні вважав наявними правові підстави для задоволення подання.

Установлені судом фактичні обставини

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2022 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням ряду обов`язків, визначених ст. 76 цього ж Кодексу.

Проте, вже вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2022 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2022 року за ч.2 ст. 185 КК України, за яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді двох років позбавлення волі із звільненням від відбування останнього з іспитовим строком 1 рік, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання вищевказаних покарань, ОСОБА_4 було остаточно призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 за цим вироком також було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, із числа передбачених ст. 76 цього ж Кодексу.

Але вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корабльного районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2022 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання судом ухвалено рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме: з 27 листопада 2023 року.

Цей вирок набрав законної сили 30 квітня 2024 року, що підтверджується відповідним розпорядженням, яке наявне у матеріалах справи.

З 20 травня 2024 року ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)».

Та оскільки суб`єкт звернення порушує питання лише відносно вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2022 року, то суд переходить до аналізу цього судового рішення.

Так, згідно сформульованого судом обвинувачення, 08 серпня 2021 року об 11:00 год. ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи в приміщенні магазину Ева, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 285/1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного власного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав чоловічу туалетну воду Трусарді Май Ленд, вартістю 538,10 грн., належну ТОВ РУШ, тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 538,10 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Однак, Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП було викладено у новій редакцій.

З цього часу, максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, з 09 серпня 2024 року викрадення будь якого майна, вартість якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, кваліфікується виключно як дрібна крадіжка і така особа підлягає відповідальності або частиною першою або частиною другою статті 51 КУпАП, залежно від вартості викраденого майна.

У свою чергу, неоподатковуваний мінімум доходів громадян для цілей кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2021 року був встановлений у розмірі 2 102,00 грн.

Оскільки ОСОБА_4 учинив повторне таємне викрадення чужого майна 08 серпня 2021 року, вартість якого, згідно вироку, становила 538,10 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд робить висновок, що дане діяння з 09 серпня 2024 року відноситься до адміністративних правопорушень і підлягає кваліфікації за ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна.

Застосоване право

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднана палата у постанові від 07 жовтня 2024 року 2 справі № 278/1566/21 зробила висновок, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

При цьому вправі лише звільнити засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Адже установлено, що вирок суду, який є предметом цього судового розгляду, враховано при призначенні покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2022 року.

А цей вирок, у свою чергу, врахований при призначенні покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року.

Тому суд не вправі змінювати їх шляхом вирахування покарання за учинення правопорушення,караність якого усунута.

З цих мотивів, враховуючи декриміналізацію діяння, вчиненого засудженим, введену законом № 3886-IX від 18.07.2024 р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2022 року у виді двох років позбавлення волі із звільненням від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

При цьому, суд вказує, що він не вправі приймати рішення про звільнення засудженого від покарання, так як таке в рамках цього кримінального провадження не входить до кола його повноважень, у тому числі й окреслених Законом України Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання, призначеного йому вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 лютого за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавленням волі із звільненням на підставі ст.75 цього ж Кодексу від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2024 року за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 71 цього ж Кодексу до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_5