Справа №523/1058/26
Провадження №1-кс/523/1537/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), в присутності підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 погодженого прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в рамках кримінального провадження №0000081 від 01.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення злочину обіймав посаду командира 2 відділення 1 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення «Донбас» військової частини НОМЕР_1 НГУ у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження суду надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 погодженого прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в рамках кримінального провадження №0000081 від 01.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

З клопотання встановлено, що станом на 22.04.2024 військовослужбовець за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 проходив військову службу на посаді командира 2 відділення 1 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення «Донбас» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у званні «солдат».

ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, але не пізніше листопада 2025 року (більш точної дати не встановлено) виник злочинний намір на придбання, носіння, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу з метою особистого незаконного збагачення.

З цією метою, ОСОБА_6 , діючи умисно, а саме з метою подальшого протиправного особистого збагачення шляхом збуту бойових припасів за грошові кошти, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, реалізуючи свій злочинний умисел в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, у невстановлений на теперішній момент час, але не пізніше листопада 2025 року (більш точної дати не встановлено) у невстановленому місці придбав: вибухові пристрої 2 ручні осколкові гранати Ф-1 (складаються з 2 корпусів ручних осколкових гранат Ф-1 та 2 запалів УЗРГМ), що являються вибуховими пристроями промислового виготовлення та належать до бойових припасів, придатні до вибуху з уражаючим фактором осколковою дією, та почав їх носити при собі у тому числі шляхом транспортування безпосередньо при собі до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться в його користуванні (оренда житла) з метою подальшого збуту.

Так, в листопаді 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат Національної гвардії України ОСОБА_6 , під час приватної розмови виказав своєму раніше знайомому ОСОБА_7 про необхідність збути за грошові кошти бойові припаси без передбаченого законом дозволу у сумі 200 доларів США (по 100 доларів США за кожну).

Розуміючи незаконність дій ОСОБА_6 , які полягали у намірі та бажанні незаконного збуту бойових припасів ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів, щодо можливих протиправних дій ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_6 діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 21.01.2026, о 12 год. 50 хв., знаходячись у дворі біля будинку за адресою:

АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 200 доларів США, що станом на 21.01.2026 згідно з офіційним курсом Національного банку України складало 8654 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят чотири) гривень за збут бойових припасів та після отримання грошових коштів відповідно до заздалегідь обумовленої домовленості передав ОСОБА_7 : вибухові пристрої 2 ручні осколкові гранати Ф-1 (складаються з 2 корпусів ручних осколкових гранат Ф-1 та 2 запалів УЗРГМ), що являються вибуховими пристроями промислового виготовлення та належать до бойових припасів, придатні до вибуху з уражаючим фактором осколковою дією.

Таким чином, ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України №622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», придбав, носив та у подальшому збув ОСОБА_7 бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Прокурор у судовому засіданні внесене клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно із ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За приписами ч.1, 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджуються матеріалами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження, зокрема повідомленням про виявлення ознак злочину Відділу в м. Ізмаїл УСБУ в Одеській області, матеріалами виконаного доручення Відділу в м. Ізмаїл УСБУ в Одеській області, протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 11.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.12.2025, протоколом обушку від 21.01.2026, протоколом огляду від 21.01.2026, протоколом затримання ОСОБА_6 від 21.01.2026 та іншими доказами у сукупності.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 21 січня 2026 року у порядку ст.208 КПК України був затриманий ОСОБА_6 .

22.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень підтверджується доданими до клопотання процесуальними джерелами доказів, серед яких: витягі з ЄРДР від 09.10.2025р., 20.01.2026р., протоколи огляду місця події від 20.10.2025р., 06.01.2026р., протокол огляду предмета від 20.01.2026р., протокол обшуку від 20.01.2026р., протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , висновок експерта №СЕ-19/125-25/14510-БЛ від 23.10.2025р., висновок експерта №СЕ-19/125-26/359-ВТХ від 15.01.2026р., протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 20.01.2026р., повідомлення про підозру ОСОБА_8 та протокол його допиту.

Сукупність відомостей, що містяться в зазначених доказах, на даному етапі досудового розслідування дають слідчому судді достатні підстави вважати про можливу причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, що відповідає визначенню Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йде мова у ст.5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справи «Котій проти України», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Гусинський проти Росії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Прокурором також доведено і знайшло своє підтвердження в судовому засіданні наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- наявність в ОСОБА_6 потенційної можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється. Крім того, ОСОБА_6 встановлено, що ТУ ДБР у м. Краматорську надійшло повідомлення військової частини НОМЕР_1 НГУ 40/35/10/2-3190 від 13.06.2024 (вх. 20871зкп/кр), згідно якого 23.04.2024 військовослужбовець за призовом під час мобілізації, Командир 2 відділення 1 взводу спеціального призначення 3 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення «Донбас» солдат ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ), м.т. НОМЕР_3 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , без поважних причин самовільно залишив місце виконання бойового завдання (КСП 3 стрілецької роти БТГр НОМЕР_4 бригади НГУ), розташованого в АДРЕСА_4 , що свідчить про вчинення дезертирства останнім;

- Існування ризику передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків. У разі обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній, в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин;

- існування високої ймовірності незаконного впливу підозрюваного на свідків, зокрема ОСОБА_7 чи інших осіб яким відомо обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.;

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки спроможний продовжити збут бойових припасів, зброї, вибухових речовин, про місцезнаходження яких органу досудового розслідування не відомо, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України..

Принагідно суд констатує, що ризик це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства чи суду подій, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України.

Також, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з огляду на усталену практику ЄСПЛ враховує не лише потреби конкретної особи, а й загальні суспільні інтереси, які зважаючи на підвищену суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 злочину, вимагають більш суворішого підходу.

Отже, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даному етапі здійснення досудового розслідування буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі підозрюваного та може забезпечити запобіганню вищезазначеним ризикам, тоді як застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.183 КПК України).

При цьому, у даному кримінальному провадженні відсутні наведені у ч.4 ст.183 КПК України підстави, за яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розміру застави.

Розмір застави у відповідності до ч.5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини, характер, специфіку, тяжкість та кількість епізодів скоєного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його сімейний і майновий стан (можливість існування заощаджених від кримінально-протиправної діяльності коштів, які не були вилучені), існуючі ризики, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність у цій справі виключного випадку і вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 заставу, яка перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (як максимальна межа за тяжкий злочин), а саме: у 151 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 399360 грн (120 х 3328), оскільки внесення застави саме в такому запропонованому стороною обвинувачення розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Одночасно, з огляду на приписи ч.3 ст.183 КПК України, даний вид запобіжного заходу й буде для підозрюваного альтернативою (більш м`яким) триманню під вартою. В зв`язку з цим, суд відхиляє доводи підозрюваного про можливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й домашнього арешту, так як перебування ОСОБА_6 на волі на даному етапі досудового розслідування може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Відсутність у самого підозрюваного коштів для внесення застави у відповідності до ч.7 ст.182 КПК України не позбавляє можливості його близьких, рідних, знайомих виступити заставодавцями.

Крім цього, в разі внесення застави слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне покласти на підозрюваного визначені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 погодженого прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в рамках кримінального провадження № 0000081 від 01.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням в Одеському слідчому ізоляторі, строком на 60 діб, тобто до 22.03.2026 року включно, із визначенням застави у розмірі 151 прожитковий мінімум для працездатних осіб, що складає 502528 гривень.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

?прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

?не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженні;

?здати слідчому на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1