Справа № 467/927/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

про розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000091 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Вказаний обвинувальний акт складений слідчим СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області та затверджегий прокурором Арбузинського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області.

Безпосередньо на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області обвинувальний акт скеровано керівником Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області при супровідному листі від 04 липня 2025 року.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року в рамках цього кримінального провадження призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, посилаючись, зокрема, на його відповідність вимогам КПК України.

Обвинувачена і потерпілий проти призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акту не заперечували, ніяких клопотань не заявляли.

Однак, суд, перевіривши дотримання правил підсудності при направленні обвинувального акту, встановив таке.

За правилом ч.1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Отже, розмежування компетенції судів щодо здійснення кримінального провадження за територіальною підсудністю здійснюється відповідно до передбачених КПК нормативних вимог з урахуванням місця вчинення кримінального правопорушення чи місця закінчення досудового розслідування, тяжкості кримінальних правопорушень та часу їх вчинення, суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, а також суб`єкта проведення досудового розслідування.

ВС ККС в ухвалі від 02 січня 2018 року у справі № 686/22778/17 вказав, що територіальна підсудність - це різновид підсудності, за допомогою якої визначають, у суді якої адміністративно-територіальної одиниці буде здійснюватися розгляд по суті кримінального провадження щодо конкретного кримінального правопорушення.

Далі ВС наголосив, що за загальним правилом визначення територіальної підсудності, кримінальне провадження здійснюється в тому суді, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Тобто основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні.

Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому.

Окрім загального правила, положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України передбачено також і спеціальні правила щодо визначення територіальної підсудності.

Зокрема, за одним із таких правил у випадку, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування (тобто судом, у межах територіальної юрисдикції якого складено обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності).

Але у даному випадку в ході досудового розслідування було встановлено місце вчинення правопорушень за кожним із епізодів злочинної діяльності, що прямо простежується із обвинувального акта.

До цього ж, усі правопорушення є однаковими за тяжкістю, позаяк, усі вони кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України. А починаючи з правопорушень, учинених на території м. Південноукраїнська, то вони є обтяженими кваліфікуючою ознакою повторності, так само, як і правопорушення, учинені на території м. Миколаєва.

Зокрема, згідно обвинувального акта обвинувачена у період з 23 по 26 березня 2025 року вчинила вісім епізодів крадіжок в умовах воєнного стану, у тому числі й повторно, внаслідок чого кожен із епізодів органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України: один епізод на території с-ща Арбузинка Первомайського району Миколаївської області; два на території м. Південноукраїнська Вознесенського району Миколаївської області; п`ять епізодів на території м. Миколаєва.

При цьому, останнє за часам правопорушення було вчинене 26 березня 2025 року о 10: 12 годині на території м Миколаєва, а саме: Інгульського району.

А якщо вчинені кримінальні правопорушення однакові за тяжкістю, розгляд кримінального провадження повинен здійснювати суд, до територіальної юрисдикції якого належить місце вчинення останнього за часом кримінального правопорушення.

Окрім цього, суд враховує, що діяння обвинуваченої відноситься до продовжуваного злочину і вирішальним тут є встановлення місця вчинення останнього із тотожних діянь, які об`єднані єдиним злочинним наміром і спрямовані на досягнення загальної мети.

Тобто, у цьому випадку останнє із тотожних діянь було учинене обвинуваченою на території Інгульського району м. Миколаєва.

Тож, до початку судового розгляду виявилось, що це кримінальне провадження надійшло до Арбузинського районного суду Миколаївської області з порушенням правил підсудності, що регламентовані ч.1 ст. 32 КПК України, а тому на підставі п. 1. ч.1 ст. 34 цього ж Кодексу його належить передати на розгляд іншого суду.

Бо згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом».

А як вказав ЄСПЛ у п. 41 свого рішення у справі «Richert v Poland» суд, котрий відповідно до чинних положень національного права не має повноважень судити підсудного,не є встановленим законом у розумінні п.1 ст. 6 ЄКПЛ.

Провадження слід передати для визначення підсудності до Миколаївського апеляційного суду у порядку ч.2 ст. 34 КПК України.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 32, 34, 314 315, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження №0000091 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, - направити до Миколаївського апеляційного суду у порядку ч.2 ст. 34 КПК України для вирішення питання про передбачу справи до іншого суду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6