Справа № 752/7799/25
Провадження №: 1-кп/752/1822/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві обвинувальний акт від 28.03.2025 та угоду про визнання винуватості від 28.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000021, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ташкент Республіки Узбекистан, громадянин України, татарин, освіта загальна середня, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 28.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2025 у кримінальному провадженні № 0000021, а також реєстр матеріалів досудового розслідування.

Під час судового розгляду сторони клопотали перед судом про затвердження угоди про визнання винуватості, яка була укладена 28.03.2025 та, відповідно, про призначення узгодженої сторонами міри покарання.

При цьому прокурор виклав короткий зміст обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, доповівши про наявність обов`язкових умов, які вимагає чинне процесуальне законодавство щодо змісту угоди, пояснив, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість, винуватість визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, зазначив, що чинне законодавство допускає укладення угод у цій категорії справ та за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні інкримінованого нетяжкого злочину, доповів про узгоджену міру покарання, пояснив наявність процесуальних витрат та специфіку правового режиму вилученого під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 ножа.

Обвинувачений підтвердив добровільність свого волевиявлення на укладання угоди, беззастережне визнання винуватості, прийняття на себе обов`язків за угодою, добровільність свого волевиявлення щодо понесення узгодженого покарання, обізнаність з наслідками укладення і затвердження угоди, наслідками її невиконання. Пояснив, що приймав участь у бойових діях, захищаючи Україну від збройної агресії Російської Федерації, після поранень лікувався в Києві та наразі його до війська не беруть за станом здоров`я. Постріл лишився у нього в обмундируванні після полігону та потрапив додому, розуміє, що маж нести за це покарання.

Захисник клопотав про затвердження угоди про визнання винуватості, послався на те, що у силу специфіки обвинувачення ОСОБА_4 не має його викривати, постріл він забув у кишені спеціальної нагрудної сумки для носіння боєприпасів, інших заборонених предметів не мав, будь-яких інших незаконних дій з боєприпасами не проводив, є добровольцем, штурмовиком добровольчого військового підрозділу ім. Д. Дудаєва, отримав чисельні поранення на бойових виходах. Вину визнає, розкаюється, готовий нести погоджене покарання.

Щодо угоди про визнання винуватості суд зазначає, що її було укладено 28.03.2025 між уповноваженим прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , згідно з якою ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши сторін, з урахуванням наявних матеріалів суд встановив, що в угоді про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для цього кримінального провадження обставин та правової кваліфікації діяння обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, визнаючи, шляхом укладення цієї угоди доведеними, що ОСОБА_4 придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Так, органом досудового розслідування установлено, а обвинуваченим беззастережно визнаються наступні обставини та факти.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 незаконно придбав 40-мм постріл RLV-HEFJ та переніс його до місця свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому його і зберігав без передбаченого законом дозволу.

04.09.2024 у період часу з 16 год 21 хв до 18 год 50 хв під час проведення санкціонованого обшуку приміщення вищевказаної квартири, де проживає ОСОБА_4 правоохоронними органами виявлено, оглянуто та вилучено 40-мм постріл осколковий гранатометний підстрибуючий RL V-HEFJ (виробник Болгарія), який відноситься до бойових припасів та придатний до вибуху.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи в порядку ст. 314 КПК України питання можливості затвердження угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією); щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

За приписами ч. 2, 5 цієї ж статті угода про визнання винуватості може ініціюватися прокурором або підозрюваним чи обвинуваченим у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Судове провадження на підставі угоди закінчується ухваленням вироку за наявності для цього всіх процесуальних передумов.

Заслухавши позицію прокурора, пояснення обвинуваченого, думку захисника дослідивши обвинувальний акт, проаналізувавши угоду про визнання винуватості та перевіривши її на відповідність приписам чинного законодавства, вивчивши інші наявні матеріали, що стосуються цього кримінального провадження, суд переконався, що така угода може бути затверджена шляхом постановлення обвинувального вироку зважаючи на таке.

Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Угоду подано до суду в установлений процесуальним законом строк.

Отже, законодавчих обмежень щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні не вбачається.

На виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують з відповідними процесуальними правами; цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; цілком розуміє характер обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим; цілком розуміє вид покарання, яке буде до нього застосоване.

З метою дотримання приписів ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що укладена угода відповідає за своїм змістом вимогам ст. 472 КПК України та містить визначення сторін, які її уклали, формулювання обвинувачення і його правову кваліфікацію з зазначенням відповідної статті КК України, вказані під час засідання істотні для цього кримінального правопорушення обставини, підтвердження беззастережного визнання ОСОБА_4 своєї винуватості, його обов`язок з беззастережного визнання винуватості, який і було виконано в суді.

Також угода містить згоду обвинуваченого на призначення покарання, наслідки укладення і затвердження угоди за ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди за ст. 476 КПК України, дату укладення і підписи сторін та захисника.

Обставиною, яка пом`якшує покарання за ст. 66 КК України є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнання ним всіх обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо подій кримінального правопорушення, у тому числі, часу, місця, способу учинення, повне визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України, в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

Дійшовши таких висновків та реалізовуючи імперативні повноваження щодо призначення покарання, суд враховує той вид покарання, які узгодили сторони та зауважує, що під час розгляду було проаналізовано щирість каяття обвинуваченого та його особу, а саме: прийнято до уваги вік, стан здоров`я (має поранення після бойових дій), осудність, неперебування на профілактичних обліках у лікарів-нарколога і психіатра, наявність загальної середньої освіти, зайняття волонтерською та благодійною діяльністю. Також враховано, що обвинувачений є раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за належне затвердити угоду про визнання винуватості від 28.03.2025, визнати ОСОБА_4 винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим у ст. 65 КК України, у виді у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням положень ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладатимуться обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (у разі офіційного працевлаштування.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

При цьому, суд зауважує, що бойовий припас, у придбанні та зберіганні якого ОСОБА_4 визнається винуватим, був знищений під час проведення експертизи, тобто питання про його знищення як речового доказу логічно не постає.

Щодо вилученого під час обшуку помешкання ОСОБА_4 ножа, то суд вбачає за доцільне передати його для потреб Збройних Сил України, оскільки країна перебуває у війні, і кожен предмет зброї буде корисним для цілей державної безпеки і обороноздатності, для чого щодо нього потребує застосуванню спеціальна конфіскація, адже повернення обвинуваченому речі, носіння якої є кримінально-карною, може створити у приміщенні відділку поліції при видачі з камери схову склад кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має чинного дозволу на носіння холодної зброї, якою є вилучений при обшуку ніж.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998 затверджено Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, який розповсюджується на майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім майна. відповідно до п. 12 п. 9 названого Порядку холодна зброя, боєприпаси до зброї, а також засоби самооборони, реалізуються у встановленому законодавством порядку.

Вилучений у обвинуваченого предмет не охоплюється поняттям товарів військового призначення, які не підлягають державному контролю.

Проте, з матеріалів справи слідує, що ніж марки "Glock" не є новим, має вигляд використаної речі, а тому його реалізація в встановленому законодавством порядку не вбачається можливою. Саме тому та враховуючи положення про спеціальну конфіскацію та специфічність описуваного предмету, суд дійшов висновку, що єдиним правильним рішенням щодо нього буде його передача для потреб Збройних Сил України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і не застосовувався і підстави для його застосування не вбачаються.

Крім того, в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України судом скасовується арешт, накладний в межах цього кримінального провадження на вилучене і визнане речовими доказами майно, що мало місце за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.09.2024 у справі № 161/16600/24.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведених експертних досліджень за висновками № СЕ-19/103-24/12053-ВТХ від 24.09.2024 у сумі 3 029,12 грн та № СЕ-19/103-24/12051-ХЗ від 17.09.2024 у сумі 2 271, 84 грн.

Керуючись ст. 314, 368, 374, 394, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28.03.2025 між прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

2. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

3.Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 1 (один) рік.

4.Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи (у разі працевлаштування).

5.Скасувати арешт накладений за ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.09.2024 у справі № 161/16600/24 на ніж марки "Glock" з маркуванням "Made in Austria Glock 81" чорного кольору, предмет схожий на 40-мм постріл для підствольного гранатомету з маркуванням "RLV-HEFJ" 10-10-20.

6.Речовий доказ: ніж марки "Glock" з маркуванням "Made in Austria Glock 81" чорного кольору, який належить до коротко-клинкової холодної зброї, колюче-ріжучої дії і є бойовим ножем (зберігається в камері схову Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (квитанція № 204279) конфіскувати у дохід держави та передати для потреб Збройних Сил України.

7. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведених експертних досліджень за висновками: № СЕ-19/103-24/12053-ВТХ від 24.09.2024 у сумі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн 12 коп; № СЕ-19/103-24/12051-ХЗ від 17.09.2024 у сумі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят один) грн 84 коп.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1