Справа № 569/3579/25
УХВАЛА

31 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання. ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного на майно,

в с т а н о в и в :

Слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000562 від 23.07.2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307; ч.2 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, було подано клопотання про накладення арешту із забороною права на відчуження, розпорядження та користувань на майно, яке було вилучено.

19 травня 2025 року слідчий суддя Рівненського міського суд Рівненської області ОСОБА_6 по справі № 569/3579/25 (1-кс/569/3940/25) у кримінальному провадженні № 0000562 від 23.07.2024 року задовольнила клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Задоволено клопотання про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку 15.05.2025 року автомобілів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - автомобіль марки Renault Master, 2015 року випуску, днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з ключем від цього ж автомобіля; - мобільний телефон Samsung із сім-карткою; - автомобіль марки Audi A4, 2012 року випуску, днз НОМЕР_3 номер кузова НОМЕР_4 з ключем від цього ж автомобіля, та позбавити всіх осіб, які мають відношення до вказаного майна, права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

22 травня 2025 року слідчий суддя Рівненського міського суд Рівненської області по справі № 569/3579/25 (1-кс/569/3951/25) у кримінальному провадженні № 0000562 від 23.07.2024 року задовольнила клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Задоволено клопотання про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку 15.05.2025 року автомобілів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме :

- автомобіль марки «AudiA4», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- автомобіль марки «Dacia Sandero», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ;

- причіп марки «Прагматек А6-4321», 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 із забороною будь-яким особам розпоряджатись та відчужувати його будь-яким чином.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 просив скасувати арешт, що був накладений ухвалою від 22 травня 2025 року слідчим суддею Рівненського міського суд Рівненської області ОСОБА_1 по справі № 569/3579/25 (1-кс/569/3951/25), та ухвалою від 19 травня 2025 року слідчим суддею Рівненського міського суд Рівненської області ОСОБА_6 по справі № 569/3579/25 (1-кс/569/3940/25) а саме на майно в частині накладення арешту на автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 як об`єкт спільної сумісної власності подружжя шляхом заборони розпоряджатися і відчужувати.

Клопотання обґрунтовується наступними доводами:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є співвласником майна, на яке накладено арешт, в тому числі на автомобіль марки Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 з ключем від цього ж автомобіля;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 , виданого 17.11.2023 року, видане Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис № 1923.

Автомобіль марки Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 придбане у шлюбі з її чоловіком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 15.05.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 307; ч.2 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України.

Даний транспортний засіб, на який накладено арешт ухвалою суду від 22.05.2025 рок та ухвалою суду від 19 травня 2025 року належать ОСОБА_7 як співвласнику і придбаний під час шлюбу з її чоловіком про, що свідчить Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 22.05.2024 року, серії НОМЕР_10 автомобіля марки Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2

ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем, а виконувана робота та оплата за неї, пов`язана із даним транспортним засобом та є основним джерелом доходу їхньої родини. Накладення арешту на даний автомобіль повністю унеможливлює здійснення ними правомірної підприємницької діяльності та призведе до негативних наслідків як для неї, так і для їхньої родини.

Покликається на те, що співвласниками майна у шлюбі є подружжя, яке володіє ним на праві спільної сумісної власності, що означає, що частки кожного з подружжя вважаються рівними, якщо інше не визначено шлюбним договором чи законом. Це майно вони можуть як спільно розпоряджатися, так і поділити за взаємною згодою.

Співвласниками майна у шлюбі є подружжя, чиє майно, набуте за час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Це регулюється, зокрема, статтею 368 ЦК України, яка встановлює, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором.

Вважає подання слідчого про накладення арешту необгрунтованим, а також те, що ним не наведено доводів, що вказаний автомобіль містить сліди кримінального правопорушенн, тим більше, що є накладений арешт на значну частину майна ОСОБА_5 та забезпечить можливість його використання стороною обвинувачення в якості речового доказу, що за цих обставин становитиме «справедливий баланс» між інтересами держави та фундаментальними правами людини.

Вказує, що даний арешт грубо порушує право ОСОБА_7 як співвласника і на даний час виникла необхідність у знятті арешту. На момент подання клопотання про зняття арешту, всі необхідні слідчі дії проведені. Жодних підстав для продовження цього арешту не існує. Наявність арешту заважає як співвласнику користування та розпорядження вказаним майном, позбавляє можливості використовувати майно в своїй господарській діяльності, унеможливлює виконання інших зобов`язань, пов`язаних з майном, на яке накладений арешт та сприяє завданню збитків.

За таких обставин вилучення та накладення арешту на належне співвласнику майно, вищезазначений автомобіль становить втручання у право мирно володіти своїм майно, передбачене статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не відповідає меті застосування цього запобіжного заходу. Просить суд задовольнити його клопотання в частині скасування арешту тині автомобіля Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Представник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримав в в частині скасування арешту тині автомобіля Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Прокурор відділу Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 проти задоволення клопотання в повному обсязі заперечив, проте не заперечував в частині передачи транспортного засобу Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання і матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слід задоволити частково з наступних підстав.

Слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000562 від 23.07.2024 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307; ч.2 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, було подано клопотання про накладення арешту із забороною права на відчуження, розпорядження та користувань на майно, яке було вилучено.

22 травня 2025 року Ухвалою № 569/3579/25 (1-кс/569/3951/25) у кримінальному провадженні № 0000562 від 23.07.2024 року задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку 15.05.2025 року автомобілів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

19 травня 2025 року ухвалою № 569/3579/25 (1-кс/569/3940/25) у кримінальному провадженні № 0000562 від 23.07.2024 року задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку 15.05.2025 року автомобілів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно чч. 1 та 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчудження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пп. 3 та 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 , виданого 17.11.2023 року, видане Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис № 1923 вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.05.2024 року, серії НОМЕР_10 автомобіля марки Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 15.05.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є співвласниками вищезазначеного автомобіля, який придбаний у період шлюбу. Тобто, даний транспортний засіб, на який накладено арешт Ухвалою суду від 22.05.2025 року, належать ОСОБА_7 як співвласнику і придбаний під час шлюбу з її чоловіком про, що свідчить Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 22.05.2024 року, серії НОМЕР_10 автомобіля марки Renault Master, 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Отже, вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства в контексті можливості скасування арешту майна, слідчий суддя, суддя має враховути, наведені доводи кожної із сторін, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати «справедливої рівноваги».

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість права власності.

Статтею 16 КПК України встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 передбачає позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, яким встановлено порушення ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що існують ризики, на підставі яких прийнято рішення про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на час розгляду клопотання про скасування арешту майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Згідно норм ст. 62 Конституції України, ст.ст. 16, 17 КПК України, фактичне обмеження в праві вільного володіння, користування та розпорядження належним майном в справі, де співвласник майна навіть не допитаний в якості свідка і не є підозрюваним, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах співвласника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту, накладеного на майно задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суд Рівненської області по справі № 569/3579/25 (1-кс/569/3951/25) від 22.05.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000562, а саме на автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суд Рівненської області по справі № 569/3579/25 (1-кс/569/3940/25) від 19.05.2025 року в рамках кримінального провадження № 0000562, а саме на автомобіль марки «Renault Master», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В решті задоволення клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8