ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/322/25
Номер провадження: 11-кп/819/485/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001087 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2025 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 до 07.10.2025 року включно . Визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90840 грн.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 11.08.2025 року стосовно розміру застави та зменшити розмір застави до мінімального , а саме до 10 прожиткових мінімумів працездатних осіб або обрати альтернативний запобіжний захід у виді нічного чи цілодобового домашнього арешту з обмеженням пересування в межах Одеської області.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував її особистість, стан здоров`я, її неплатоспроможність, тривалість тримання під вартою, зменшення ризиків зі сплином часу, і що пред`явлене їй обвинувачення не є обґрунтованим.

Вказує, що вже 11 місяців утримується під вартою, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності , має 20 років робочого стажу, розлучена, має доньку та двох онуків, має хронічні захворювання. Не отримує в умовах СІЗО належної медичної допомоги.

Визначений розмір застави не відповідає її майновому стану та фінансовим можливостям її доньки . Суд не навів жодного переконливого обґрунтування для визначення саме такого розміру застави , не обґрунтував чому запобіжний захід у виді домашнього арешту буде недостатнім .

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Обвинувачена ОСОБА_8 заяву про участь під час апеляційного розгляд не подавала. Про дату, час апеляційного розгляду повідомлена шляхом направлення повідомлення через установу попереднього ув`язнення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, судове засідання проведено за відсутності обвинуваченої яка не заявляла клопотання про розгляд апеляційної скарги за її участю, відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1, ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про наявність підстав для визначення розміру застави на даній стадії судового провадження в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Обвинувачена подала апеляційну скаргу , в якій наводить доводи про непомірність визначеного судом розміру застави та наявність підстав для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. 422-1 КПК України передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001087 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В судовому засіданні 11.08.2025 року судом було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів без визначення застави прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК та неможливістю запобігти цим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Як видно із ухвали суду першої інстанції, суд за результатами розгляду клопотання прокурора дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики, які стали підставою для застування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, тому наявні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченої для запобігання існуючим ризикам. Разом із тим, суд посилаючись на тривалість перебування обвинуваченої під вартою та характер обвинувачення , вважав можливим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави застосований до ОСОБА_8 ухвалою слідчого суді Шевченківського районного суду м.Києва від 13.09.2024 року для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними судовими рішеннями, попередньою ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2025 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 22.08.2025 року .

До закінчення строку дії вказаної ухвали суд розглянув клопотання прокурора про продовження строк утримання обвинуваченого під вартою та результатами якого постановив ухвалу від 11.08.2025 року, яка є предметом апеляційного оскарження.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків , передбачених ч. 1 ст. 177 КПК та запобігання здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у скоєнні інкримінованого злочину, а й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, соціальні зв`язки обвинуваченої, сукупність відомостей про особу обвинуваченої, стадію судового провадження, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК на цій стадії судового розгляду.

Суд першої інстанції, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК проти основ національної безпеки України, враховуючи приписи ч. 6 ст. 176, ст.177, 178 КПК України дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою на час постановлення оскаржуваної ухвали, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження застосований бути не може.

Згідно з положеннями ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.109-114-2,258-258-6,260,261,437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Твердження апеляційної скарги захисника про недоведеність продовження існування ризику є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Обвинувачена в апеляційній скарзі наводить відомості про соціальні зв`язки, сімейний стан та інші відомості щодо своєї особи , які існували на час застосування запобіжного заходу та прийняття рішення про його продовження та були відомі слідчому судді та суду і фактично були враховані при визначенні існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилань на те, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченої сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи апелянта про те, що судом не обґрунтовано рішення щодо визначення розміру застави, слід відхилити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 , ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а не виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, обвинуваченого.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як видно з ухвали при визначенні розміру застави , суд врахував обставини кримінального провадження, відомості про особу обвинуваченої, її майновий стан та визначив розмір застави, передбачений межами п.2 ч. 5 ст.182 КПК України - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840 грн.

Суд визначив заставу у розмірі, який є наближеним до мінімального для осіб, що обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України .

Колегія суддів погоджується із висновком суду , що застава у меншому розмірі не здатна запобігти встановленим ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків. Визначення застави у розмірі до 10 прожиткових мінімумів працездатних осіб , як про просить апелянт, суперечить вимогам п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Застава може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншими фізичними чи юридичними особами ( заставодавцем).

Згідно з положеннями ст. 368 КПК України питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений звільненню від відповідальності вирішується судом першої інстанції саме при ухваленні вироку за результатами проведеного судового розгляду .

Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу в межах ст.422-1 КПК України позбавлений процесуальної можливості робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, наявності події та складу злочину в діях обвинуваченої особи.

Тому посилання апеляційної скарги на необґрунтованість висунутого обвинувачення як на підставу для скасування ухвали суду та зменшення розміру застави не є прийнятними.

Апелянтом не додано доказів погіршення стану здоров`я обвинуваченої та неможливості її перебування в установі попереднього ув`язнення.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2025 року, якою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3