Єдиний унікальний номер 722/2136/25
Номер провадження 1-в/722/239/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Сокирянського районного суду Чернівецької області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Клопотання мотивував тим, що його засуджено до покарання у виді позбавлення волі 3 років 6 місяців за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263-1 КК України та ч.1 ст.263 КК України. За час перебування в ДУ «СВК № (67)» з січня 2023 року по червень 2023 року проходив навчання в навчальному центрі ДУ «СВК № (67)» за професією «Машиніст крану кранівник», яку здобув як додаткову середню спеціальну освіту, так як вища освіта у нього вже є. Також брав участь у конкурсі професійної майстерності, де здобув третє місце, що підтверджується грамотою та подякою від навчального центру ДУ «СВК № (67)».

Засуджений у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, вказуючи на те, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення, відтак таке клопотання є передчасним.

Представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, вказуючи на те, що таке є передчасним, засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, у тому числі особову справу засудженого, вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п.2 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Садгірського районного суду міста Чернівці від 20.04.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, ч.2 ст.263-1 КК України та призначено йому покарання - за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки - за ч.2 ст.263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вироком Чернівецького апеляційного суду від 21.06.2022 року вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 20 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5 скасовано в частині призначення покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням. Призначено ОСОБА_5 покарання - за ч.1 ст.263 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі - за ч.2 ст.263-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Взято ОСОБА_5 під варту у залі суду. Строк відбування покарання обвинуваченому обчислюється з 21 червня 2022 року.

Постановою Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 19.12.2022 року Вирок Чернівецького апеляційного суду від 21 червня 2022 року стосовно ОСОБА_5 залишено без зміни, а касаційні скарги захисників - без задоволення.

Початок строку відбування покарання 21.06.2022 року. Кінець строку: 21.12.2025 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 3 роки 3 місяці 4 дні позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 2 місяці 26 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.06.2022 року.

B період відбування покарання у державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.

Прибувши 21.07.2022 до ДУ «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» та по лютий 2024 року до будь-якої оплачуваної роботи не залучався, у зв`язку з небажанням працювати. 3 березня 2024 року по даний час працевлаштований в майстерні установи робітником по просіву піску на ГІЛ-52. Норму виробітку виконує.

За час відбування покарання в установі в одному випадку за порушення порядку умов відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. У двох випадках заохочений.

Роботи з благоустрою установи виконує під наглядом, не завжди розуміє необхідність виконання даних робіт.

По відношенню до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

За оцінюваний період відбування покарання особа не вчиняла спроб втечі.

На профілактичному обліку не перебуває.

Змінює своє життя, поступово виконує намічені цілі. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, а саме «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».

Заходи соціально-виховного характеру відвідує під контролем адміністрації, намагається робити для себе відповідні висновки.

Зі слів засудженого має позитивні плани на майбутнє, які буде реалізовувати після звільнення.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_5 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень небезпеки засудженого для суспільства.

У відповідності до ст.6 КВК України, основними заходами виправлення та ресоціалізації є встановлений порядок виконання та відбування покарань (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Доведення особою свого виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах перебування на волі. Цей елемент характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставлення до праці.

При цьому, необхідно зазначити, що висновок, про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбуття якого можливе застосування ст.81 КК України, а на даних за весь період відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Як встановлено з матеріалів справи, засуджений працював тільки з березня 2024 року та виконував 100% норму виробітку. З серпня 2022 року по лютий 2024 року засуджений взагалі не працював.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на засіданні комісії установи уже розглядалися питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 заохочувальних норм законодавства.

За результатами розгляду було прийнято такі рішення:

- 31.08.2023 року відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення;

- 21.03.2024 року відмовлено у застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення;

- 31.10.2024 року відмовлено у застосуванні статті 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно висновку комісії засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд погоджується з таким висновком комісії щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, оскільки з досліджених доказів встановлено, що поведінка та відношення засудженого ОСОБА_5 до праці на даній стадії відбування покарання не свідчать про доведення ним свого виправлення.

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом саме всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».

При цьому, на думку суду процес часткових позитивних змін, який вбачається на даний час в особистості засудженого не дає достатніх підстав дійти висновку про доведеність його остаточного виправлення, а тому суд цілком погоджується з висновком комісії установи щодо невідповідності ступеню виправлення засудженого для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому повного тексту копії ухвали.

Суддя: