Справа № 404/2551/25
Номер провадження 1-кс/404/3483/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні № 0000151, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошорине, Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Суть клопотання.

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарних сферах Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, а саме, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини та ризики, викладені в ньому, також зазначив що ризик передбачений п.1. ч.1.ст. 177 КПК України, наявний адже злочин який вчинив підозрюваний є тяжким, а також вказав на наявність ризику впливу на свідків, адже кримінальне правопорушення було застосовано з ознаками насилля, права людини нівелюються, наразі органом досудового розслідування не всі свідки допитані.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Щодо себе вказав, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , даний об`єкт нерухомості належить йому, має вищу освіту, українець, одружений, на утриманні має двох неповнолітнітніх дітей, працює на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області. Заощаджень не має. У власності має об`єкт нерухомості та автомобіль. Вину не визнає.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Долучив до матеріалів справи довідку, яка підтверджує виїзд його дружити за кордон та свідоцтва про народження дітей його підзахисного. Вказує, що обґрунтованість підозри має великий сумнів, що оскільки було вчинено тяжкий злочин, підозрюваний діяв в межах закону, затримуючи осіб, які в свою чергу втікали на автомобілі. Щодо ризику впливу на свідків, вказує, що всі свідки допитані, а також дана подія була зафіксована на відео. Вказує, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним. Просив не застосовували запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, адже його підзахисний працює також в нічний час доби, а також має доглядати за неповнолітніми дітьми.

ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді.

Слідчим суддею встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 13.12.2024.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора СРПП відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, у спеціальному званні старший лейтенант поліції, являючись працівником правоохоронного органу, службовою особою, представником влади, зобов`язаний поважати та охороняти права і свободи людини, з гідністю нести високе звання поліцейського, з прямим умислом використав свою владу і службові повноваження працівника поліції та придбаний досвід всупереч службовим обов`язкам та нехтуючи Присягою, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 12.12.2024 о 08:00 год. відповідно до графіку та розстановки нарядів затвердженого начальником відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 отримав табельну вогнепальну зброю та заступив на добове чергування групи реагування патрульної поліції, як старший екіпажу на службовому транспортному засобі СКС MOU-04МП, р.н. 120846, спільно з поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_8 .

Під час несення служби 13.12.2024 приблизно о 02.48 год на планшетний пристрій ОСОБА_5 , що перебував у його користуванні під час виконання службових обов`язків, надішло повідомлення про незаконне заволодіння транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 належного ОСОБА_9 у м. Знам`янка, Кропивницького району Кіровоградській області.

Відпрацьовуючи отримане повідомлення ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 приблизно о 04:07 год. 13.12.2024 виявили в районі вул. Залізничної (Осадчого), м. Знам`янка, Кропивницького району Кіровоградської області біля магазину «Екватор», розшукуваний транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_10 , в салоні якого також перебував раніше невідомий йому ОСОБА_11 .

При цьому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проігнорувавши вимогу працівників поліції зупинитися, на транспортному засобі DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 , незважаючи також на увімкнені проблискові маячки на транспортному службовому засобі СКС MOU-04МП, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , направилися в напрямку с. Петрове, Кропивницького району, Кіровоградської області, з метою відірватися від переслідування та укритися від працівників поліції.

Надалі, під час переслідування екіпажом ОСОБА_5 транспортного засобу DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 останній не впоравшись з керуванням біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , допустив наїзд на дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження, застряг днищем кузову на пагорбі та повністю припинив рух.

У цей час у ОСОБА_5 , будучи обуренного у невиконанні водієм ОСОБА_10 його законних вимог при спробі затримання у м. Знам`янка, виник кримінально протиправний умисел на неправомірне та безпідставне застосування до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поліцейських заходів примусу у вигляді фізичного впливу (сили).

Реалізуючи виниклий за викладених вище обставин кримінально протиправний умисел на неправомірне та безпідставне застосування до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поліцейських заходів примусу у вигляді фізичного впливу (сили), приблизно о 04.13 год 13.12.2024 ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаний із передбаченим чинним законодавством України порядком та вичерпним переліком підстав для застосування поліцейських заходів примусу у вигляді фізичного впливу (сили), діючи в порушення відповідного порядку та за відсутності відповідних правових підстав, а так само в умовах очевидної відсутності необхідності у їх застосуванні, їх непропорційності та неефективності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, не повідомивши про застосування будь-яких превентивних заходів, не довівши до відома ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будь-які нормативно-правові акти, на підставі яких ним у подальшому вчинялися відповідні дії, наблизився до знерухомленого на той час транспортного засобу DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 , відчинив водійські двері автомобілю, взявся руками за дах автомобілю та впершись ногою на підлогу в поріг автомобіля в дверному пройомі, другою ногою почав наносити удари в ліву частину тіла ОСОБА_10 , що продовжував сидіти за кермом транспортного засобу DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 , чередуючи вказані удари та продовжуючи триматися за дах автомобілю з ударами двома ногами одночасно, нанісши таким чином не менше чотирьох ударів в ліву частину тіла ОСОБА_10 , спричиняючи останньому фізичний біль і відчуття страху та безпомічності, водночас висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, у той час як потерпілий вже не становив загрози працівникам поліції, оточуючим і собі та не чинив будь-якого опору, а навпаки задля уникнення від отримання значних травматичних тілесних ушкоджень, перебуваючи у беззахисному стані внаслідок свого неповноліття, значно менших антропометричних даних по відношенню до кремезного та фізично розвиненого ОСОБА_5 й загальної негативної стресової ситуації після дорожньо-транспортної пригоди, прикрив руками голову та корпус тіла.

Після нанесення зазначених ударів, ОСОБА_5 схопивши обома руками за одяг ОСОБА_10 , з силою викинув останнього з автомобіля та кинув біля паркану домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, під час того як ОСОБА_10 лежав на землі обличчям вниз, закриваючи голову руками, прикриваючи тим самим голову від спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 продовжив наносити удари руками в голову та спричинив неменше одного удару ногою та чотирьох ударів руками по голові та тілу ОСОБА_10 , знову спричинивши тим самим останьому фізичний біль, спричинив у потерпілого поглиблення відчуття страху та власної безпомічності. Такими діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лоба справа, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, чим явно вийшов за межі наданих йому прав та повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на неправомірне та безпідставне застосування до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поліцейських заходів примусу у вигляді фізичного впливу (сили), як помсту за невиконання його первинних вимог та вимушену погоню, ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_11 , який в цей момент знаходився з правої сторони автомобілю DAEWOO T13110, р.н. НОМЕР_1 та перебував у присутності інших пізніше прибувших працівників поліції, повалив ОСОБА_11 на землю, та навалившись тілом зверху на ОСОБА_11 , ОСОБА_5 тримаючи останнього руками, коліном правої ноги наніс не меньше трьох ударів в лівий бік корпусу тіла ОСОБА_11 , спричиняючи останньому фізичний біль та відчуття власної неповноцінності через вживання нецензурної лексики в адресу потерпілого, який не становив загрози працівнику поліції, оточуючим і собі та не чинив будь-якого опору і спроб втечи.

Піднявши ОСОБА_11 із землі за задню частину одягу та тримаючи за руку, ОСОБА_5 повів ОСОБА_11 в бік поліцейського автомобілю СКС MOU-04МП, р.н. НОМЕР_2 , перед яким безпідставно застосував до ОСОБА_11 , який взагалі не чинив опору і не міг чинити, оскільки на руках останнього за спиною був вдягнутий спецзасіб - кайданки, прийом рукопашного бою у вигляді підсічки, нанісши удар правою ногою по лівій нозі нижче коліна ОСОБА_11 , тим самим поваливши ОСОБА_11 на землю, потім поштовхом правої руки вдавив ОСОБА_11 в землю лівою частиною обличчя голови, спричинивши тим самим ОСОБА_11 фізичний біль, відчуття страху та власної безпомічності й неповноцінності, а також тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці лівої вилиці, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, чим явно вийшов за межі наданих йому прав та повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування, за 2 ст. 365 КК України.

Під час досудового розслідування 30.09.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 365 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 , протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_10 , протокол слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 , висновки судово-медичних експертиз, протоколи оглядів відеозаписів знятих з нагрудних камер поліцейських та їх транспортного засобу, копії матеріалів кримінального провадження № 0000901 від 13.12.2024 за ч. 2 ст. 289 КК України за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO» Т-13110 д.н. НОМЕР_1 , а також його посадовою інструкцією; іншими матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що повідомлена підозра станом на час розгляду даного клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і неможливо стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, доводи захисника про необгрунтованість аргументів прокурора про обгрунтованість повідомленої його підзахисному підозри спростовуються вищевикладеним.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Згідно з вимогами ст.ст. 178,183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 має вік 40 років, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, працевлаштований, має у власності об`єкт рухомого та нерухомого майна, відтак має міцні соціальні зв`язки.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий, за погодженням з прокурором, посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України,- можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Наявність ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обгрунтовує тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. Маючи значний досвід роботи в правоохоронних органах, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тяжкість покарання, яке може бути застосоване до підозрюваного у разі доведення його винуватості в інкримінованому йому злочині, саме по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, в даному випадку очікування можливого суворого вироку може мати значення. При цьму ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому, вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, необхідно врахувати тяжкість злочину, в якому підозрюється особа у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування пільгових інститутів у відповідній категорії справ.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, тому ризик переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду має мінімальний ризик інтенсивності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, тобто під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, обгрунтовуючи наявність даного ризику, прокурором вказується на ті обставини, що ОСОБА_5 спільно з іншими працівниками відділу поліції, задля активної протидії проведенню досудового розслідування, приховування доказів та здійснення впливу на свідків і очевидців подій, які відбувалися 13.12.2024, на підставі рапорту начальника СВ ВП № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 18.12.2024 про виявлення ним при перегляді відеозаписів ознак вчинення неповнолітнім ОСОБА_10 опору працівникам поліції, зареєстрували кримінальне провадження № 0000908 від 18.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та при слідчому експерименті 21.12.2024 «знайшли» на раніше детально оглянутому за участі багатьох учасників із застосуванням відеозйомки місці події, металевий прут, яким нібито неповнолітній ОСОБА_10 чинив опір.

Однак, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів на підтвердження вказаних фактів. Як стверджує сторона обвинувачення, кримінальне правопорушення зареєстровано 18.12.2024. За час, що пройшов з моменту реєстрації правопорушення до дати звернення з клопотанням, мало б бути проведено досудове розслідування, встановлені обставини, проведені слідчі (розшукові) дії на підтвердження наявності або відсутності події кримінального правопорушення чи його складу.

Щодо наявності ризику впливу на експертів, то такий ризик належним чином не обґрунтовано і з цих підстав судом до уваги не приймається.

Обгрунтовуючи існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування зазначає, що досудове розслідування триває, не проведено всіх запланованих слідчих та процесуальних дій, зокрема не допитано всіх свідків, даний ризик є доведеним.

Однак, слідчий суддя вважає такий ризик недоведеним, який грунтується на припущеннях.

З дати вчинення кримінального правопорушення до дати звернення з клопотанням пройшло близько 10 місяців. Доказів того, що ОСОБА_5 , вчиняв дії, які саме дії, щоб перешкоджати кримінальному правопорушенню, слідчому судді не надано.

Згідно змісту ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі..

Відповідно до положень п.п.1,2,3 ч.1ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Отже, при розгляді клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 365 КК України та ризиків, передбачених п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України: наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні прокурором не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності обґрунтованих підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт. Матеріалами клопотання не мотивовано й не доводиться, яким чином обмеження свободи цілодобово убезпечить від існування встановлених ризиків та забезпечить процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи особу підозрюваного, характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, час, що пройшов з моменту вчинення кримінального правопорушення, а також сукупність встановлених обставин, які належало перевірити при вирішенні питання застосування запобіжного заходу, слідчий суддя уважає, що домашній арешт у певний час доби буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження. Обраний запобіжний захід не буде невиправдано обтяжливим для ОСОБА_5 , забезпечить можливість належного догляду за малотітніми дітьми, їх розвитку, та є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Вказаний запобіжний захід, на думку слідчого судді, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, з метою чого, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного домашній арешт в період доби з 22.00 вечора до 06.00 год ранку.

Тому з урахуванням наведених підстав слідчий суддя вважає що клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарних сферах Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 193, 286, 196, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.11.2025 включно, за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в період доби з 22-00 год. вечора до 06-00 год. ранку;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, крім участі у слідчих (процесуальних) діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_5 , з`являтись за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 передати для виконання підрозділу поліції за його місцем проживання - АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1