КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/5098/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

представника: ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, виявлене 05 червня 2025 року під час проведення обшуку в індивідуальному банківському сейфі у приміщенні відділення «Західне №39» АТ КБ «Приватбанк» у приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Вітовського, 35А, депозитарій НОМЕР_1, стійка 7, скринька НОМЕР_2, а саме: 836 000 доларів США та 10 700 Євро, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з указаною ухвалою адвокат ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, належне ОСОБА_7 .

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що грошові кошти у сумі 836 000 доларів США та 10 700 Євро мають цілком законне походження, вилучені із банківського сейфу та є доходом ОСОБА_7 .

Зауважує, що ОСОБА_7 спільно із цивільною дружиною ОСОБА_9 за період 2010-2024 років отримали сукупний дохід у сумі 1 951 403,61 доларів США ( ОСОБА_7 - 925 913,66 доларів США та ОСОБА_9 - 1 025 489,95 доларів США).

Посилається на те, що готівкові грошові кошти ОСОБА_7 та його цивільна дружина ОСОБА_9 заробили власною працею ще задовго до початку досудового розслідування (починаючи з 2010 року і до теперішнього часу), тому такі кошти не можуть бути отримані злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 191 КК України, щодо якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року.

Вказує, що внаслідок відсутності встановлення факту завдавання збитків слідчий суддя позбавлений можливості дотримання вимог розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Звертає увагу суду на те, що ФОП ОСОБА_7 не є підозрюваним у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року.

Зазначає про те, що прокурор самостійно вказує на причетність службових осіб ТОВ «Молокозавод «Самбірський», до кола яких ОСОБА_7 не відноситься.

Також наголошує на тому, що ТОВ «Молокозавод «Самбірський» є учасником ОСОБА_10 та відноситься до платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, що підтверджується відомостями веб-сайту Державної податкової служби України.

Зауважує, що факт нібито виявлення злочину більше 5 місяців лишається без реагування слідчих та прокурорів, що свідчить про те, що навіть події злочину за статтею 212 КК України просто не існує, інакше були б внесені відповідні відомості до ЄРДР.

Уважає, що постанова про визнання речових доказів від 05 червня 2025 року не містить обґрунтування чому саме вилучені грошові кошти є речовим доказом, натомість міститься виключно один абзац, що їх вилучено під час обшуку, в рамках якого дозвіл на вилучення грошових коштів слідчим суддею не надано.

Вказує про те, що станом на дату проведення самого обшуку орган досудового розслідування не мав жодних підстав для відшукання і вилучення грошових коштів, тим більше у осіб, які не є учасниками кримінального провадження.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався.

З урахуванням положень частини першої статті 172, частини четвертої статті 405 КПК України, колегія суддів уважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що службові особи низки суб`єктів господарювання, діючи умисно, за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, заволоділи бюджетними коштами шляхом зловживання службовим становищем під час постачання продукції до державних установ, що не відповідає встановленій якості та по завищеній вартості.

Так, проведеними заходами отримано фактичні дані щодо вчинення службовими особами юридичних осіб приватного права дій, спрямованих на заволодіння чужим майном - коштами державних органів, установ та організацій, отриманих на виконання укладених державних контрактів (договорів) щодо постачання виробів молочної продукції для потреб у т.ч. Збройних Сил України, в умовах воєнного стану.

Установлено, що Державний оператор тилу Міністерства оборони України (далі - ДОТ МОУ), здійснюючи функції щодо забезпечення тилових потреб Збройних сил України (далі - ЗС України), закуповує у суб`єктів господарювання виріб схожий на масло/сир з розрахунку 300-400 грн за кілограм, в той час як ринкова вартість такого продукту, яка надходить до кінцевого споживача, структурного підрозділу ЗС України, становить близько 170 грн за кілограм.

Внаслідок штучного завищення суб`єктами господарювання через підконтрольні підприємства з ознаками фіктивності вартості молочної продукції, яка поставляється на ДОТ МОУ за період 2024 року державі можливо заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 600 млн грн.

Установлено, що ТОВ «Асікс Груп» (), ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» () та ТОВ «ГАРНА СТРАВА» () є одними з основних постачальників харчових продуктів (у т.ч. кисло-молочних виробів, а саме вершкового масла та сиру твердого) на адресу ДОТ МОУ.

Відповідно до офіційних даних тендерних закупівель щодо надання послуг з поставки ДОТ МОУ продуктів харчування для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах на 2024 рік, замовником в яких виступав ДОТ МОУ, встановлено, що ТОВ «Асікс Груп» (), ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» () та ТОВ «ГАРНА СТРАВА» () є переможцями закупівельних тендерів.

Так, за результатами проведення тендерних закупівель за 2024 рік ДОТ МОУ уклав державні контракти із наступними юридичними особами:

державний контракт (договір) про закупівлю №96/07-24-ХП від 31.07.2024, укладений з ТОВ «Контракт Продрезерв 5» (), щодо постачання продуктів харчування, в тому числі молочної продукції для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах, на загальну суму 728 595 000,00 грн;

державний контракт (договір) про закупівлю №59/05-24-ХП від 29.05.2024, укладений з ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), щодо постачання продуктів харчування, в тому числі молочної продукції для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах, на загальну суму 762 300 000,00 грн;

державний контракт (договір) про закупівлю №115/12-24-ХП від 09.12.2024, укладений з ТОВ «Гарна Страва» (), щодо постачання продуктів харчування, в тому числі молочної продукції для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах, на загальну суму 1 299 600 000,00 грн;

державний контракт (договір) про закупівлю №63/05-24-ХП від 29.05.2024, укладений з ТОВ «Асікс Груп» (), щодо постачання продуктів харчування, в тому числі молочної продукції для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах, на загальну суму 1 149 120 000,00 грн;

державний контракт (договір) про закупівлю №64/05-24-ХП від 29.05.2024, укладений з ТОВ «Асікс Груп» (), щодо постачання продуктів харчування, в тому числі молочної продукції для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах, на загальну суму 2 434 050 000,00 грн;

державний контракт (договір) про закупівлю №109/12-24-ХП від 05.12.2024, укладений з ТОВ «Асікс Груп» (), щодо постачання продуктів харчування, в тому числі молочної продукції для особового складу військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗС України в стаціонарних та польових умовах, на загальну суму 968 850 000, 00 грн.

Також установлено, що основними виробниками та посередниками виробників, сирного продукту та спреду, який по ланцюгу постачань надходить до структурних підрозділів ЗС України є ПП «ЯРМІЛК» (), ТзОВ «МолГал» (), ТОВ «Миколаївмолпром» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМЗ» (), ТОВ Спарта 2015 (), ТОВ «Аспрод» ().

Крім цього, в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що при постачанні продукції до ДОТ МОУ завищено ціни на масло та сир в 2-3 рази від ринкової.

Установлено, що ТОВ «Асікс Груп» (), ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» () та ТОВ «ГАРНА СТРАВА» (), маючи можливість здійснювати закупівлю продуктів харчування для особового складу військових частин у СГД, що мають відповідні виробничі потужності для виготовлення продукції, залучають до цієї діяльності ряд фіктивних юридичних осіб, за допомогою яких штучно завищують вартість на вказану продукцію.

Серед таких контрагентів, що здійснює штучне завищення цін на молочну продукцію, є ТОВ «Миколаївмолпром» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМЗ» ().

Водночас, у діях посадових осіб ТОВ «Миколаївмолпром» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМЗ» () вбачаються факти внесення до бухгалтерського та податкового обліку завідомо неправдивих відомостей щодо проведення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей необхідних для подальшого надання послуг ДОТ МОУ.

За результатами аналізу фінансово-господарських операцій вбачається відсутність походження товарів/послуг, що в свою чергу можливо призвело до розтрати коштів, що фінансуються з державного бюджету.

При цьому встановлено, що ТОВ «Миколаївмолпром» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМЗ» () не мають достатньої виробничої потужності на виробництво такої кількості молочних продуктів, що постачається на адресу ДОТ МОУ. Так, службовими особами ТОВ «Миколаївмолпром», ТОВ ТД «ДМСЗ» та ТОВ «ДМЗ» в порушення вимог Національних стандартів (ДСТУ) та інших нормативних документів, а також умов договорів, постачається молочна продукція, вироблена з додаванням немолочних жирів.

У зв`язку з відсутністю достатньої виробничої потужності на виробництво такої кількості молочних продуктів, що постачається на адресу ДОТ МОУ, ТОВ «Миколаївмолпром» та ТОВ ТД «ДМСЗ» закуповують у ТОВ «Молокозавод «Самбрський» () спред, який у подальшому постачається на адресу TOB «Миколаївмолпром».

Вказана протиправна діяльність із завищення цін на молочну продукцію, а також виробництва та постачання до ДОТ МОУ молочної продукції низької якості вчиняється учасниками організованої групи, до складу якої входять керівники, службові особи, співробітники вищевказаних підприємств та інших наразі невстановлених СГД з ознаками фіктивності.

В рамках проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, отримано зразки молочної продукції, яка поставлена на адреси військових частин ЗС України, за контрактами укладеними ДОТ МОУ з ТОВ «Асікс Груп» (), ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5» () та ТОВ «ГАРНА СТРАВА», а виробниками вказаної молочної продукції є ПП «ЯРМІЛК» (), ТзОВ «МолГал» (), ТОВ «Миколаївмолпром» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМЗ» (), ТОВ Спарта 2015 (), ТОВ «Аспрод» ().

У подальшому вказані зразки молочної продукції направлено на судову експертизу харчових продуктів, відповідно до висновку якої надані на дослідження продукти мають вкрай високий вміст немолочних жирів (93-99% від загального вмісту жиру), склад яких не відповідає вимогам Національних стандартів (ДСТУ) та інших нормативних документів, а також не відповідає маркуванню яке є на упаковці наданих продуктів.

Отже, сукупність обставин дає підстави вважати, що посадові особи та бенефіціарні власники юридичних осіб ТОВ «Асікс Груп» (), ТОВ «Гран Прі ЛТД» (), ТОВ «Контракт Продрезерв 5» () та ТОВ «Гарна Страва», ПП «Ярмілк» (), ТзОВ «МолГал» (), ТОВ «Миколаївмолпром» (), ТОВ ТД «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМСЗ» (), ТОВ «ДМЗ» (), ТОВ Спарта 2015 (), ТОВ «Аспрод» () та інші невстановлені особи, діючи умисно за попередньою змовою між собою вчинили дії щодо заволодіння коштами з державного бюджету, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім цього, встановлено, що при постачанні продукції (кисло-молочних виробів: вершкового масла та сиру) на адресу ДОТ МОУ та військових частин ЗС України завищено ціни на масло та сир в 2-3 рази від ринкової, за рахунок поставки підміни номенклатури товару на «спред» та «сирний продукт». Вказані дії є умисними та попередньо узгоджуються і обговорюються учасниками протиправного механізму.

Внаслідок штучного завищення вартості молочної продукції (сир, масло), яка поставляється на ДОТ МОУ та військових частин ЗС України за період 2024 року, державі можливо заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 600 млн грн.

Також установлено, що службовими особами ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» створено протиправний фінансовий механізм пов`язаний з обготівковуванням грошових активів компаній реального сектору економіки, надання послуг з зменшення податкового кредиту та перепродажу документів на продукцію отриманих внаслідок імпорту/експорту товарів.

Кінцевим бенефіціарним власником та однією з ключових осіб ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» () є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який координує господарську діяльність ТзОВ «Молокозавод «Самбірський» ().

05 червня 2025 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року проведено обшук в індивідуальному банківському сейфі, яку орендує ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приміщенні відділення «Західне №39» АТ КБ «Приватбанк» в приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Вітовського, 35А, депозитарій НОМЕР_1, стійка 7, скринька НОМЕР_2 в результаті якого вилучено: 836 000 доларів США та 10 700 ЄВРО.

05 червня 2025 року винесено постанову про визнання речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до якої 836 000 доларів США та 10 700 ЄВРО визнано речовими доказами.

16 червня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, виявлене 05 червня 2025 року під час проведення обшуку в індивідуальному банківському сейфі у приміщенні відділення «Західне №39» АТ КБ «Приватбанк» у приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Вітовського, 35А, депозитарій НОМЕР_1, стійка 7, скринька НОМЕР_2, а саме: 836 000 доларів США та 10 700 Євро, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуте кримінально-протиправним шляхом.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункт 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором під час звернення з вищевказаним клопотанням та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами зазначені грошові кошти у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року, прокурором у клопотанні не доведено та слідчим суддею не перевірено походження майна, його відповідність критеріям речових доказів згідно вимог статті 98 КПК України, відношення до кримінального провадження, а також як у клопотанні прокурора, так і в ухвалі слідчого судді не доведено таку мету арешту грошових коштів, як збереження речових доказів.

Як клопотання, так і постанова від 05 червня 2025 року про визнання грошових коштів у сумі 836 000 доларів США та 10 700 Євро, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речовими доказами, містять лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, без належного обґрунтування, за яким із критеріїв частини першої статті 98 КПК України, такі грошові кошти визнано речовими доказами.

Не містить такого обґрунтування і ухвала слідчого судді.

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що грошові кошти у сумі 836 000 доларів США та 10 700 Євро, які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані ОСОБА_7 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Дані про причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001701 не внесено.

Однак вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді при розгляді клопотання.

Вказане свідчить про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у порушення вимог пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника.

За таких обставин, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 836 000 доларів США та 10 700 Євро, які належать ОСОБА_7 , прокурором не доведено необхідність такого арешту, оскільки не підтверджено належними доказами, що накладення арешту на вказане майно, за викладених у клопотанні обставин, виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна і при вказаних обставинах не порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На думку колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог статті 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності ОСОБА_7 здійснено у порушення вимог закону, а отже втручання у право на мирне володіння майном зазначеної фізичної особи здійснено без законних на те підстав.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 з доповненнями - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001701 від 20 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4