Справа № 638/2734/22
Провадження № 1-кп/638/458/26
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000073 від 06.04.2021 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Харкова, громадянина України, який має неповну вищу освіту, який перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця провінції Шаньдун, громадянина Китайської Народної Республіки, який має вищу світу, неодруженого, керівника громадської організації «Український центр управління освітою та науковими технологіями», не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , кандидата психологічних наук (завершив аспірантуру ХНУ ім. В. Каразіна),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 114 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження №0000073 від 06.04.2021 за обвинуваченням громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України, та за обвинуваченням громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Захисник ОСОБА_9 надав клопотання про заміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовує тим, що на даний час у прокурора відсутні будь-які належні та допустимі докази існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Вважає, що численні клопотання про продовження запобіжного заходу, які раз за разом подаються ним, не містять у собі будь-яких доказів підтвердження ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду або будь-якого іншого ризику.

Клопотання прокурора, які ним подаються з початку обрання запобіжного заходу, не містять будь-яких відмінностей, навіть незважаючи на сплив майже 5 років з моменту реєстрації даного кримінального провадження, 4 років та 3 місяці тримання обвинуваченого під вартою із визначенням завідомо непомірного для нього розміру застави та майже 4-х річного терміну розгляду справи судом першої інстанції.

Захисник вважає, що при продовженні запобіжного заходу судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту про відсутність та недоведеність ризиків зазначених прокурором.

Разом із тим, доводи прокурора, які він наводить у своєму клопотанні про те, що нібито ОСОБА_10 має замовників здійснення протиправної діяльності та спільників, місцеперебування яких протягом всього цього часу так і не встановлено, не піддаються жодній критиці, оскільки, на думку захисника, це є вигадкою. В іншому разі такого тривалого часу цілком достатньо було б для доведеності таких доводів в разі їх реального існування.

Вказав, що безпідставні твердження прокурора про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, які нічим не підтверджені, роками приймаються судом за підставу для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу навіть без надання цьому доводу належної правової оцінки.

Сторона захисту неодноразово доводила, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв?язки, має вищу освіту, тривалий час (більше 10 років) офіційно працював на території України, ніколи не мав наміру на скоєння злочину. Одночасно із цим необхідно зазначити, що у кримінальному провадженні наявний лише 1 свідок, дані якого засекречені стороною обвинувачення, тому про який вплив на свідків йдеться у клопотаннях прокурора не зрозуміло. Крім того, протягом майже 5 років досудового слідства та судового розгляду від зазначеного єдиного свідка чи експерта не надходило будь-яких скарг щодо здійснення тиску на них. На думку захисника, наведене безумовно свідчить про відсутність існування ризиків, передбачених п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, разом із тим ігнорується прокурором та судом.

Вважає, що ризики, які були підставою для застосування до ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні відсутні, а тому застосування до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою із непомірним розміром застави порушенням основоположних прав людини.

Незважаючи на обов?язковість доказування існування ризиків, сторона обвинувачення навіть не намагається цього зробити. Разом із тим, судом такі доводи сторони захисту чомусь ігноруються та до уваги не приймаються.

Вважає, що підозра та обвинувачення у даному кримінальному провадженні є абсурдною, є нічим іншим ніж фантазією слідчого, яка не має нічого спільного із матеріалами кримінального провадження, з існуючими доказами та навіть 13 матеріалами негласних слідчих розшукових дій. На думку захисника, матеріали справи прямо протирічать тому, що написано в обвинувальному акті. Вказане вже стало очевидним з початку розгляду справи по суті та під час дослідженні судом доказів, але до цього часу обвинувачені все ще перебуває під вартою, лише в очікуванні вироку суду.

Наголосив, що ОСОБА_10 - громадянин іншої держави, утримується під вартою з 5 листопада 2021 року (дня затримання). До сьогоднішнього дня він позбавлений свободи більше 4 років та 3 місяців, але суд чомусь так і не переконався в тому, що ризики, на які посилається прокурор не існували та не існують по теперішній час.

Захисник також вказав, що фактично, держава продовжує утримувати під вартою обвинуваченого, не даючи йому жодного шансу навіть змінити запобіжний захід, або мати реальну можливість внесення застави, а не 20 мільйонів гривень - сума, яка жодним чином не співвідноситься із реальним майновим станом підзахисного.

Окремо звертає увагу, що протягом такого тривалого терміну тримання обвинуваченого під вартою у сторони обвинувачення не знайшлось часу перевести на зрозумілу підзахисному мову матеріали кримінального провадження, а тому фактично він досі не розуміє суті обвинувачення та з ним фактично не виконані вимоги ст.290 КПК України, оскільки майже жодна сторінка матеріалів кримінального провадження не переведена на зрозумілу моєму підзахисному китайську мову. Не переведені протоколи допитів, протоколи НСРД та інші документи вчинення слідчих та процесуальних дій.

Навіть текст обвинувального акту обвинуваченим зрозумілою йому китайською мовою отриманий через 2 роки розгляду справи в суді після неодноразових скарг його захисника, оскільки до цього часу ОСОБА_10 мав обвинувальний акт перекладений лише за допомогою гугл перекладача, з якого неможливо будо встановити навіть формулювання обвинувачення.

Тривалий час перекладач та обвинувачений у кримінальному провадженні не розуміли один одного, поки захисником у кримінальному провадженні не було доведено некомпетентність перекладача, після чого його було замінено на іншого, уникаючи задоволення клопотання сторони захисту про відвід перекладача.

Вважає, що в даний час судові слухання проходять для обвинуваченого в стані повного нерозуміння, оскільки процес перекладу відбувається дуже вибірково. Основні тези доказів прокурора та заперечень сторони захисту, а також висловлювань інших учасників процесу взагалі не перекладаються.

Суд обмежується дозволом на переклад лише резолютивної частини будь-якого вислову чи рішення, з суті якого обвинуваченому неможливо сформулювати свою позицію захисту. На думку захисника, це вкрай порушує його право на захист.

За таких обставин, сторона захисту вважає, що відсутні об?єктивні підстави для подальшого утримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, та зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м?який, жодним чином не буде перешкоджати завданням кримінального провадження та справедливому судовому розгляду.

Також захисник звертає увагу суду на розмір застави в сумі 20 010 050 грн., що є завідомо непомірним для обвинуваченого з врахуванням його матеріального стану. Вказане прямо протирічить ст. 182 КПК України, відповідно до якої, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Рішення в частині визначення такого надвеликого розміру застави не є аргументованим та таким, що прийнято за результатами ретельного аналізу.

Одночасно із цим, необхідно звернути увагу, що визначення розміру застави в 1 000 000 грн одному обвинуваченому і більш ніж в 20 разів більше - другому обвинуваченому, які обвинувачуються у скоєнні одного й того ж діяння та майновий стан яких однаковий, є як мінімум нелогічним, а як максимум протизаконним.

Тому, визначення обвинуваченому ОСОБА_11 розміру застави в більш ніж 20 000 000 грн. дорівнює обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, що є на думку захисника, кричущим порушенням конституційних прав обвинуваченого.

У зв`язку з чим, захисник просить негайно звільнити обвинуваченого з під варти, або обрати йому біль м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважав недоцільним зміну запобіжного заходу.

Суд, дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника є необґрунтованим, недоведеним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо наявності ризиків.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що у справі за обвинуваченням ОСОБА_8 продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Суд зазначає, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 КК України, котре є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Крім того, суд також враховує, що ОСОБА_10 є громадянином іноземної держави, а також те, що не всі ділянки території України контролюються українською владою, у зв`язку з чим, вважає доведеним стороною обвинувачення можливість незаконного перетину обвинуваченим державного кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку останнього.

З тією ж метою, не виключена імовірність того, що обвинувачений може вдатися до впливу на свідків у кримінальному провадженні, шляхом умовляння, залякування чи вдасться до іншого способу змусити їх змінити свої покази, оскільки останній є обізнаним щодо їх анкетних даних.

Також, враховуючи обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, тобто вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчинених в особливий період, є достатні підстави вважати, що останній не зупиниться перед вчиненням інших кримінальних правопорушень.

Доводи, на які посилається захисник стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора, є такими, що спростовуються відомостями, наявними в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 201 КПК України, до клопотання мають бути додані:

1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

В свою чергу, до клопотання захисника не було додано матеріалів в обґрунтування заявлених ним доводів.

Твердження захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце працевлаштування, ніколи раніше не вчиняв злочину, суд не може взяти до уваги, оскільки вказані факти не стали стримуючим фактором при вчиненні ним своїх дій.

Крім того, вказані обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким у даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Щодо розміру застави.

Згідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні вищезазначеного розміру застави суд враховував можливість керівництва протиправними діями ОСОБА_12 із за кордону представниками спеціальних розвідувальних служб КНР, а також можливість настання наслідків у вид потрапляння інформації, умисел на збір якою мав обвинувачений, до зазначених осіб, у зв`язку з чим, вважає, що вказана сума застави буде необхідною та достатньою для унеможливлення ризиків, встановлених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо термінів розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з п.1, 2 ч.3 ст. 28 КПК України, Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження.

Суд зазначає, що справа неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою в судове засідання захисника та обвинуваченого, що потягло до чергових відкладень розгляду справи.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 369, 372, 395 КПК У країни, суд, -

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 29.01.2026.

Головуючий суддя: ОСОБА_1