справа № 619/7312/25
провадження № 1-кс/619/1162/25
03 грудня 2025 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 21.12.2022 вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1 ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 31.10.2025 за відбуттям строку покарання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Суть питання, що вирішується ухвалою.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених вище.
У судовому засіданні підозрюваний проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив обрати домашній арешт.
Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що жоден ризик прокурором не підтверджений. Транспортний засіб було повернуто законному володільцю у непошкодженому стані, тому фактично збитки не завдані. Просить обрати цілодобовий домашній арешт, який повністю здатен забезпечити підозрюваним належну процесуальну поведінку.
Слідчий суддя, заслухавши клопотання прокурора, думку підозрюваного та захисника, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про його задоволення, з огляду на таке.
02 грудня 2025 року ОСОБА_5 о 00 год 32 хв було затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол.
02 грудня 2025 року ОСОБА_5 , відповідно до ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При цьому, підозрюваний раніше неодноразово судимий та санкція статті, за якою він підозрюється передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Частина 2 ст. 177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.
Матеріали кримінального провадження, на які послався прокурор у клопотанні та надав належним чином звірені їх копії, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України обґрунтованою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Разом із тим, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
У обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, у обґрунтування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від суду прокурор посилається на те, що він офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Роменським міськрайонним судом Сумської області від 21.11.2022 за ч. 1 ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 31.10.2025 з ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» на підставі відбуття строку покарання, після звільнення на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний злочин. Також ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, а тому в будь-який час може змінити своє місце проживання, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України. Враховуючи суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі строком від 3 до 5 років, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності може почати переховуватися від органу досудового розслідування або від суду.
Так, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є нетяжким. Водночас, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового слідства та суду, у зв`язку з чим наявність вказаного ризику, на думку суду, є доведеним.
Щодо ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та свідків, як зазначив прокурор, наявність цього ризику обумовлена тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на потерпілого, свідків (встановлених та невставнолених), благаючі, умовляючи або погрожуючи їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.
Указане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень прокурором зазначено, що, зважаючи на попередні судимості ОСОБА_5 , останній може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення злочини, або вчинити інші з метою приховання об`єктивних обставин чи істини у вказаному кримінальному правопорушенні, в якому його підозрюють, з метою уникнення покарання.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним вище ризикам, а надані докази обґрунтовують ці обставини.
Суд не вбачає можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам, тому клопотання захисника та підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволенню не підлягає.
Частиною 4, п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, слідча суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України.
Частиною 1 ст. 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідча суддя
Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 30 січня 2026 року.
Виконання ухвали покласти на начальника ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області та начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити письмово про це суд.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з місця перебування (визначеного місця несення військової служби) без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця перебування у військовій частині; 5) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.
Після внесення застави і звільнення ОСОБА_5 з-під варти слід вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у виді застави.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 30 січня 2026 року.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 30.01.2026.

Суддя ОСОБА_1