Справа № 355/1741/25
Провадження № 1-кп/355/145/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2025 р. селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4 ,

-захисника ОСОБА_5 ,

-обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Баришівка кримінальне провадження №0000708, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 квітня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Баришівка Броварського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, одружений, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовому званні «солдат», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальні дії, процедура.

14 серпня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області від Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000708, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2025 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 одноособово та передано їй матеріали кримінального провадження.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14.08.2025 призначено підготовче судове засідання у цьому провадженні на 18.08.2025.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 18.08.2025 призначено судовий розгляд обвинувального акта у межах цього кримінального провадження.

27 жовтня 2025 року в судовому засіданні прокурором подана на затвердження угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Згідно із ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За означених обставин, суд, розглянувши вказану угоду у порядку глави 35 розділу VІ КПК України, переконався, що угода може бути затверджена, а тому ухвалює вирок, яким затверджує таку угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання, зважаючи на таке.

2. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується особа.

За змістом обвинувального акта, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» 24.02.2022 ОСОБА_6 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 і з 24.02.2022 наказом командира Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України) (по стройовій частині) від 24.02.2022 № 13 присвоєно військове звання «солдат», призначено на посаду старшого стрільця 1-го відділення 3-го взводу 4 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Отже, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 24.02.2022 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а отже у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно чесно виконувати військовий обов`язок, бути хороброю, ініціативною дисциплінованою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливою і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Водночас, 05.04.2025, приблизно о 16:07 год, водій ОСОБА_6 , перебуваючи поза службою, керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Соборна в бік до нерегульованого перехрестя з вул. Київський Шлях, що в селищі Баришівка Броварського району Київської області та діючи в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; та для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) - проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, не був уважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та своєчасно не відреагував на її зміну, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі», п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху» - наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг та рухаючись другорядною дорогою вул. Соборна, не надав дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі вул. Київський Шлях, внаслідок чого допустив зіткнення зі скутером марки «Zongshen» моделі «Сama ZS5 QТ-8» без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухалась головною дорогою по вул. Київський Шлях що в селищі Баришівка Броварського району Київської області, в результаті чого відбулося падіння скутера марки «Zongshen» моделі «Сama ZS5 QТ-8» без реєстраційного номера на правий бік, під час якого водій вказаного скутера ОСОБА_7 впала на проїзну частину та отримала рану по медіальній поверхні лівої гомілки, перелом лівої великогомілкової кістки, що складають комплекс відкритого перелому лівої великогомілкової кістки - згідно до п.п. 2.1.3.М «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як таке, що є небезпечним для життя, закритий перелом лівої малогомілкової кістки, закритий перелом лівої стегнової кістки, перелом тіла 6-го грудного хребця, перелом тіла 1-го поперекового хребця, які відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, так як для зрощення переломів такого характеру необхідний термін більший за 21 день, садно на обличчі в лобній ділянці справа - відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тяжких, середнього та легкого тілесних ушкоджень.

3. Відомості про укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, її зміст та визначена міра покарання.

27.10.2025 прокурор Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 за участю захисникаОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщенні Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в обсязі, зазначеному у розділі ІІ цього вироку.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання сторони врахували:

- фактичні обставини вчиненого правопорушення: угоді наведено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_6 із зазначенням статті КК України, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

- характеристику ОСОБА_6 : має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовому званні «солдат», за місцем проживання та служби характеризується позитивно, раніше не судимий;

- пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття (засудження свого вчинку, критичне оцінювання своєї протиправної поведінки, бажання залагодити провину, а також повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 ); активне сприяння розкриттю злочину;

- відсутність обставин, які обтяжують покарання (ст. 67 КК України).

Сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробувальним терміном, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, зокрема, уразі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку на підставі п. 1, 2 ч 1. та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_6 судом може бути покладене виконання обов`язків, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

4. Позиція учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Підтвердив добровільність укладання угоди сторонами. Додав, що умови угоди відповідають інтересам суспільства і запиту суспільства на справедливість в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що усвідомлює суть висунутого йому обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердив, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

Зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, яке йому буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджується на нього, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки призначення такого покарання.

Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Підтвердив розуміння наслідків укладення та затвердження угоди, визначених у статті 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник підтримала угоду про визнання винуватості, наголосила на добровільності її укладання.

5. Застосовне законодавство.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією) (ч. 4 ст. 469 КПК України).

Згідно із ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

За приписами ч. 1, 2 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

6. Мотиви та висновки суду при дослідженні питання відповідності угоди вимогам законодавства.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України, інкримінованої ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно, зазначене кримінальне правопорушення згідно з приписами ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів.

Суд констатує, що в частині інкримінованого діяння укладення прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_6 не суперечить вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України щодо тяжкості кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 складена та підписана 27.10.2025 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , про що свідчить підпис останньої на тексті угоди.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам щодо форми та змісту, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини. Угода містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угодах обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.

Суд виснує, що правова кваліфікація діяння обвинуваченого є правильною, що з`ясовано та підтверджено в судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим положеннями кримінального закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діянь, зазначеною в обвинувальному акті і угоді.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , потерпілою є ОСОБА_7 , яка погодилась із умовами угоди про визнання винуватості, проти узгодженого покарання не заперечує.

Відтак, судом не встановлено невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.

Суд доходить до переконання, що затвердження угоди забезпечить притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення і його виправлення. Зазначене сприятиме формуванню у обвинуваченого і інших членів суспільства антикримінальної правосвідомості та усвідомлення невідворотності відповідальності за вчинені правопорушення.

Крім того, у випадку постановлення судом рішення на підставі угоди про визнання винуватості, умовами укладання якої є добровільність та беззастережне визнання особою своєї винуватості, необхідність у дослідженні доказів, в тому числі допиті свідків, відсутня. Адже обвинувачений не заперечує ні фактичних обставин кримінального правопорушення, ні їх юридичну оцінку. З юридичною оцінкою діянь також погоджується захисник, який є спеціалістом у галузі права.

Укладення і затвердження угоди при дотриманні встановлених законом умов має наслідком скорочення часу судового розгляду справи, економію державних ресурсів і особистих ресурсів учасників провадження, зменшення навантаження на прокуратуру, адвокатуру та суди, в яких вивільнюється час і ресурс на виконання своїх завдань і функцій.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вбачається недоцільним застосовування загального порядку кримінального провадження.

В свою чергу, характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину, його особи та ставлення до вчиненого, активне сприяння здійсненню досудового розслідування і судового розгляду вказує на його бажання виправитись. Виправлення особи, що вчинила злочин, також відповідає суспільному інтересу, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК України).

За означених обставин, суд дійшов висновку про відповідність суспільному інтересу угоди про визнання винуватості.

Як зазначено в обвинувальному акті, цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено, потерпіла надала згоду на укладення угоди, на призначення покарання, потерпілій роз`яснені наслідки укладення угоди, відтак, умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 , а також його захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність зі сторони прокурора примусу, погроз, насильства, обіцянок чи впливу будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Жодних скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчих та/або прокурорів під час досудового розслідування, а також зауважень до захисників в процесі здійснення захисту обвинувачений не заявив.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення зі сторони обвинувачення.

З огляду на зазначене, а також відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про укладення угод сторонами під будь-яким впливом, суд дійшов висновку, що її укладення носить добровільний характер та не суперечить бажанню та волі сторін.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження. У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав відповідні показання щодо себе, визнав свою винуватість та щиро розкаявся. Тим самим обвинувачений ОСОБА_6 виконав взяті на себе зобов`язання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість виконання взятих обвинувачений на себе за угодою зобов`язань.

Щодо узгодженого покарання, суд додатково зауважує, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми роківз позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Сторони узгодили обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Частиною 5 ст. 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. При цьому згідно з частинами 2 та 3 ст. 75 КК України сторони дійшли згоди про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Положення ч. 1 ст. 75 КК України не поширюються на випадки засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, не відноситься до вказаних категорій.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що обвинувачений:

-раніше не судимий;

-має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки;

-на обліку у лікаря-психіатра і нарколога не перебуває;

-перебуває на військовій службі, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби (службова характеристика від 25.09.2025).

Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання з урахуванням ч. 2 ст. 75 КК України за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчинених діянь та особі обвинуваченого, а також загальним засадам призначення покарання, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Як зазначено в ч. 3 ст. 76 КК України, на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною 2 цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, уразі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку на підставі п. 1, 2 ч 1. та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне покласти на такі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність і кримінального процесуального законодавства. Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Тому суд дійшов висновку про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодою покарання.

7. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

За приписами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2025 у справі №361/3875/25(провадження № 1-кс/361/634/25) задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2025 у справі №361/3875/25(провадження № 1-кс/361/633/25) задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на скутер марки «Zongshen» моделі «Cama ZS50QT-8» без реєстраційного номеру, який перебував у фактичному володінні, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, оскільки судовий розгляд справи по суті завершено, суд вбачає за необхідне скасувати вищевказані арешти.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 49, 65-67, 69, 100, 124, 373-376, 469-475, 615, 616 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 27 жовтня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України командиру військової частини за місцем служби здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_6 протягом встановленого іспитового строку тривалістю один рік.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю один рік, на підставі пп. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 виконання таких обов`язків:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2025 у справі №361/3875/25(провадження № 1-кс/361/634/25) на автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2025 у справі №361/3875/25(провадження № 1-кс/361/633/25) задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на скутер марки «Zongshen» моделі «Cama ZS50QT-8» без реєстраційного номеру, який перебував у фактичному володінні, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , - скасувати.

Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до постанов слідчого від 07.04.2025, 05.08.2025, а саме:

1) після набрання вироком законної сили автомобіль марки «Daewoo» моделі «Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , що переданий на відповідальне зберігання фактичному користувачу, - залишити власнику.

2) після набрання вироком законної силискутер марки «Zongshen» моделі «Cama ZS50QT-8» без реєстраційного номеру, який перебував у фактичному володінні, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , що переданий на відповідальне зберігання фактичному користувачу, - залишити власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави (UA0010742; Отримувач коштів ГУК у Київ.обл/Баришівська сел/24060300; Код отримувача Казначейство України (ЕАП); Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989; Код класифікації доходів бюджету 24060300; Назва платежу: «Інші надходження» за проведення експертизи по кримінальному провадженню) судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні №0000708 від 06.04.2025 загальною сумою 27633,40 грн (двадцять сім тисяч шістсот тридцять три гривні сорок копійок), а саме:

- вартість робіт з проведення судової інженерно-технічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/22222 від 01.05.2025) становить 3565,60 грн.;

- вартість робіт з проведення судової інженерно-технічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/22228 від 30.04.2025) становить 4457,00 грн.;

- вартість робіт з проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/23506 від 21.07.2025) становить 8914,00 грн.;

- вартість робіт з проведення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи (висновок експертів № КСЕ-19/111-25/28095 від 24.07.2025) становить 10696,80 грн.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області ОСОБА_8