Справа № 336/686/24
Пр. 1-кп/336/452/2025
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

13 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретарки судового засідання: ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002092 від 26.09.2023, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Київ, громадянина України, який отримав середню спеціальну освіту, військовослужбовця, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисниці обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,- -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

13.10.2025 прокурором ОСОБА_6 подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання. Прокурором наголошено, що зазначені у клопотанні ризики, визнані доведеними для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованими й зберігають актуальність, зокрема, з урахуванням кваліфікації діянь як особливо тяжких, а також характеризуючих особу відомостей: відсутність постійного доходу та соціальних зв?язків. Підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням тяжкості правопорушень, даних про особу ОСОБА_5 , виявлені ризики, на думку прокурора, як і раніше, відсутні.

Стороною захисту в судовому засіданні 13.10.2025 в порядку ст.201 КПК України подано клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації особи із застосуванням електронного засобу контролю. Захисниця вказує, що констатовані прокурором ризики зменшились, деякі - відпали, нові не з`явились. Зокрема, ризик втечі зменшується із перебігом часу перебування особи під вартою, а на небезпеку переховування не впливає виключно суворість можливого покарання. Суд під час розгляду клопотання має врахувати всі характеристики особи. Відповідно, стороною захисту скеровані докази, що характеризують особу обвинуваченого, долучені до клопотання. Так, адвокат наголошує, що обвинувачений раніше не судимий, має позитивну характеристику за місце проживання, добровільно уклав контракт про проходження військової служби, є учасником бойових дій, має сприятливе соціальне оточення, адже підтримує стосунки із братом, який допомагав у відшкодуванні завданої шкоди. Адвокатка ОСОБА_7 окремо зауважує, що її підзахисний намагається добровільно відшкодовувати завдану шкоду, не дивлячись на відсутність вимог потерпілих у кримінальному провадженні. Крім того, ризик втечі обвинуваченого наразі мінімізований, адже перетин чоловіками Державного кордону України під час воєнного стану майже унеможливлений.

Обвинувачений підтримав клопотання, позицію захисниці та висловлені під час судового засідання доводи.

Потерпілий ОСОБА_8 присутній не був, що не перешкоджає розгляду клопотань сторін.

Потерпілий ОСОБА_9 згідно з заявою, вх.№ від 30.06.2025, просить здійснювати судове провадження за його відсутності, що також не заважає розгляду даного клопотання, за відсутності заперечень учасників кримінального провадження.

З урахуванням змісту ст. 331 КПК України, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення, а також відмови у задоволенні клопотання сторони захисту у зв`язку із таким.

Як видно з ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у даній справі від 25.08.2025, судом постановлено продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.10.2025 включно.

Як врегульовано ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняттязаконного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

За нормою ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Розглядаючи питання щодо застосування та/ або продовження запобіжних заходів, судом враховуються приписи ст.178 КПК України, а саме: при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про актуальність на даний час суттєвих ризиків та достатність підстав, що дійсно свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України.

Слід зауважити, що судовий розгляд 09.04.2025 постановлено розпочати з початку (з дотриманням вимог ст.319 КПК України, за клопотанням сторони захисту). 28.05.2025 прокурором проголошено короткий виклад обвинувального акта, крім того, після стадії проголошення вступних промов, визначено порядок дослідження доказів. 23.06.2025 судом здійснено допит обох потерпілих. Судовий розгляд триває.

Таким чином, на переконання суду, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, а також у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потребою у проведенні судом всіх необхідних процесуальних дій, які безпосередньо спрямовані на встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого.

Доводи сторони захисту враховані судом, разом з цим, не змінюють висновків за результатами розгляду клопотання прокурора.

Зокрема, судом враховується позитивна характеристика слідчого ізолятора станом на 18.12.2024, за місцем проживання особи перед початком військової служби від 06.02.2024, разом з цим суд ці характеристики не містять актуальних даних. Щодо характеристики за місцем проживання з урахуванням військової служби та утримання під вартою її оновлення є вочевидь неможливим. Дані за місцем утримання особи під вартою, на переконання суду, не можуть нівелювати всі ризики, які визнаються судом доведеними.

Разом з цим, вищенаведені характеристики свідчать на користь наявності станом на дату їх надання про підтримання ОСОБА_5 соціально-корисних зв?язків із рідними, добрі родинні стосунки із матір?ю, дідусем. Проте, підтримання відповідних соціально-корисних зв?язків не свідчить про склад сім?ї, наявність певних обов?язків у ОСОБА_5 , не спростовують можливості вчинення нових кримінальних правопорушень, підвищеної соціальної небезпеки особи з урахуванням інкрімінованих правопорушень.

Суд також бере до уваги суворість можливого покарання в разі доведення винуватості ОСОБА_5 , ту обставину, що свідки й обвинувачений на даному етапі розгляду не допитані.

Відповідно до ч.2 ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а висновки суду мають базуватись саме на показах, які безпосередньо отримані під час судового розгляду (або, в окремих випадках - отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України).

Тому, на переконання суду, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою викривлення фактичних обставин справи, може спробувати здійснити вплив на свідків, чиї покази мають істотне значення для встановлення істини у справі, однак судом ще не отримані.

Крім того, обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування для уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

Суд наголошує, що переховування може бути ймовірним й на території України, безвідносно до перетину Державного кордону України.

Відповідно, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню кримінальних правопорушень.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі. Доказів протилежного стороною захисту не надано.

Виписка з медичної картки стаціонарного хворого містить відомості щодо контактного опіку 1% спини ОСОБА_5 , проте відомості вказані станом на 11.09.2023 (дату виписки), що не свідчить про неможливість перебування під вартою.

Суд також враховує, що відповідно до приписів ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, стороною обвинувачення достатньо доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.

Так, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

Відповідно, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються особі, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить, серед іншого, й розумність строків провадження, як одну із засад кримінального судочинства, можливість особистої участі обвинуваченого під час розгляду.

Розглядаючи клопотання сторони захисту, проаналізувавши його доводи, суд дійшов висновку про те, що застосування цілодобового домашнього арешту, із електронним засобом контролю, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним, тому клопотання залишається без задоволення.

Доводи сторони захисту враховані судом, ретельно проаналізовані, проте не змінюють висновків за результатами розгляду питання продовження строків дії запобіжного заходу.

Відшкодування шкоди потерпілим, в будь-якому разі свідчить на користь позитивних характеристик обвинуваченого, проте до клопотання додана квитанція про сплату 30 050,00 гривень, 15 000,00 гривень від імені зведеного брата обвинуваченого ОСОБА_10 , а не обвинуваченого, що не є достеменним свідченням позиції сторони захисту на користь відсутності ризиків. Родинні зв?язки із ОСОБА_10 визнаються судом підтвердженими на підставі долучених стороною захисту свідоцтв про народження, а також про зміну імені.

Враховуючи стадію судового розгляду, оскільки докази під час розгляду кримінального провадження в силу вимог ст.23 КПК України мають бути досліджені безпосередньо, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є обґрунтованим, на підставі чого суд доходить висновку про необхідність продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 днів від дня розгляду питання, а клопотання сторони захисту підлягає залишенню без задоволення.

Суд вважає за необхідне зазначити також, що згідно з відповіддю прокурора від 17.02.2025, а також від 21.03.2025 на звернення ОСОБА_5 , підстав для скасування запобіжного заходу не встановлено, оскільки з урахуванням кваліфікації діяння обвинуваченого, прийняття зазначеного процесуального рішення для такої категорії осіб ст.616 КПК України не передбачено.

Керуючись ст. 23, 94, 115, 177, 183, 197, 199, 201, 205, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного захисту відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - з 13 жовтня 2025 року до 11 грудня 2025 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 11 грудня 2025 року включно.

Копію ухвали суду надіслати Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», вручити обвинуваченому, захисниці обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення обвинуваченим, його захисником, прокурором шляхом подання апеляційної скарги.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали суду складений та проголошений 17.10.2025 о 15-30 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3