Справа № 488/5503/25
Номер провадження № 1-кп/488/181/26
У Х В А Л А

05.02.2026 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України, -

ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор доповів про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, такі як, можливість переховування обвинувачених від органу досудового розслідування і суду, скоєння нового злочину чи продовження кримінального правопорушення, у якому вони обвинувачуються, а також незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_10 та свідків не зменшилися.

Сторона захисту проти клопотання прокурора щодо призначення справи до судового розгляду не заперечувала; у попередньому підготовчому судовому засіданні при виконанні судом вимог ч.4 ст.315 КПК України - роз`ясненні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 права на розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, обвинувачені просили здійснювати кримінальне провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, за можливе призначити судовий розгляд названого кримінального провадження з огляду на те, що:

кримінальне провадження підсудне Корабельному районному суду міста Миколаєва.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Підстави для закриття провадження чи його зупинення відсутні.

На час проведення підготовчого судового засідання порушень вимог процесуального закону, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, не встановлено.

Обвинувачені проти клопотання прокурора з приводу продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики, заявлені прокурором, не доведені, а лише перераховані; доказів, що обвинувачений вчиняв тиск на потерпілу та свідків прокурором не надано.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , якого обвинувачений підтримав, просив суд визначити обвинуваченому розмір застави, також посилаючись на недоведеність прокурором заявлених ризиків.

Потерпіла ОСОБА_10 у попередньому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора підтримала та суду показала, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть чинити на неї незаконний тиск, у тому числі шляхом застосування насилля, що вона має підстави їх побоюватися.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи із наступного:

ОСОБА_6 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні двох злочинів особливо тяжкого корисливого злочину, поєднаного із погрозами насильства до потерпілого з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 189 КК України (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна) та тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років), тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання доведеною його вини, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Про наявність вказаного ризику свідчить також факт перебування на розгляді Вітовського районного суду Миколаївської області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Встановлено також, що обвинувачений ОСОБА_6 судимий неодноразово, у тому числі за вчинення особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи та особливо тяжких корисливих злочинів проти власності. Маючи на розгляді у Вітовському районному суді Миколаївської області кримінальне провадження, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави знову повторно вчинив кримінальні правопорушення. ОСОБА_6 , поміж іншого, не має постійного місця роботи та легального джерела прибутку, розлучений, є особою, позбавленою батьківських прав, має місце реєстрації на окупованій території Херсонської області, що, за думкою суду, свідчить про відсутність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, про його антисоціальну поведінку та дає підстави дійти висновку про доведеність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Щодо ризику незаконно впливу ОСОБА_6 на потерпілого, свідків суд вважає доводи прокурора слушними, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, як особисто, так і за допомогою посередників, будучи обізнаним про місце мешкання потерпілої, свідків у вказаному кримінальному провадженні, може здійснювати на них незаконний тиск, з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та частково чи повністю виправдовують його, шляхом вмовляння або погроз, що зашкодить кримінальному провадженню, враховуючи, що згідно обвинувального акту, погрози і залякування є методом впливу який ОСОБА_6 вже застосовував до потерпілої, і є підстави вважати що він може використати той же метод для впливу на потерпілу та свідків.

ОСОБА_8 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, поєднаного із погрозами насильства до потерпілого з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 189 КК України (санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна), тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання доведеною його вини, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Встановлено також, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення насильницького злочину, на теперішній час є особою несудимою в силу ст. 89 КК України. За інформацією ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 до ВЧ НОМЕР_1 , фактично ухилявся від проходження служби. ОСОБА_8 , поміж іншого, не має постійного місця роботи та легального джерела прибутку, є особою, яка вживає наркотичні речовини та психотропні засоби, з огляду на його притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України та на те, що при затриманні та обшуку, в останнього було виявлено та вилучено наркотичні засоби. Відповідно до обвинувального акту, поміж іншого, має місце систематичність та активність дій ОСОБА_8 , направлених на реалізацію спільного із ОСОБА_6 злочинного умислу. Всі ці обставини, за думкою суду, свідчать про відсутність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, про його антисоціальну поведінку та дають підстави дійти висновку про доведеність ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Щодо ризику незаконно впливу ОСОБА_8 на потерпілого, свідків суд вважає доводи прокурора слушними, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, як особисто, так і за допомогою посередників, будучи обізнаним про місце мешкання потерпілої, свідків у вказаному кримінальному провадженні, може здійснювати на них незаконний тиск, з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та частково чи повністю виправдовують його, шляхом вмовляння або погроз, що зашкодить кримінальному провадженню, враховуючи, що згідно обвинувального акту, погрози і залякування є методом впливу, який ОСОБА_8 вже застосовував до потерпілої, і є підстави вважати що він може використати той же метод для впливу на потерпілу та свідків.

Суд погоджується зі стороною обвинувачення у наявності усіх вищевказаних ризиків.

Застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Щодо посилання захисників на недоведеність ризиків, на підтвердження яких прокурором не надано доказів, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.

Щодо вироку на який посилалась прокурор відносно ОСОБА_8 за ст.309 КК України, як на підставу вважати, що останній є особою, яка вживає наркотичні речовини, та проти прийняття до уваги якого заперечував захист, то слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.88 КПК України, докази щодо певної звички або звичайної ділової практики підозрюваного, обвинуваченого є допустимими для доведення того, що певне кримінальне правопорушення узгоджувалося із цією звичкою підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинувачених під вартою не завершений, а зазначені прокурором ризики продовжують мати місце дотепер, суд погоджується із доводами клопотання прокурора про необхідність продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обох випадках, оцінюючи баланс між правом особи на свободу та суспільні інтереси безпеки, суд схиляється до думки, що саме суспільні інтереси безпеки з урахуванням особливої тяжкості інкримінованих правопорушень, репутації обвинувачених та наявних ризиків мають пріоритет.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 183 КПК України, виходячи з обставин інкримінованого злочину, застави суд обвинуваченим не призначає.

Відтак, у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про визначення обвинуваченому розміру застави - слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178,183, 314, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України у відкритому судовому засіданні у приміщенні Корабельного районного суду міста Миколаєва на 12.02.2026 року на 13.15 годину.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Про час розгляду справи повідомити учасників провадження.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 05.04.2026 року включно без визначення розміру застави.

У клопотанні обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 про визначення обвинуваченому розміру застави - відмовити за необгрунтованістю.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 05.04.2026 року включно без визначення розміру застави.

У клопотанні обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_9 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3