Справа № 128/1534/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому 10.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісне Літинського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , розлученого, маючого одну неповнолітню дитину, маючого середню освіту, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , маючи на меті уникнення його доставлення працівниками поліції до РТЦК та СП відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про національну поліцію» для складання уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, приблизно о 08-48 год. 10.03.2025, перебуваючи біля службового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився по вул. Озерна в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, висловив пропозицію неправомірної вигоди службовій особі поліцейському СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області екіпажу «ЖАРТ-52» старшому сержанту поліції ОСОБА_5 у сумі 5000 грн. та 20000 грн. за недоставлення його до РТЦК та СП за наступних обставин.

Так, поліцейським СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_5 та інспектором СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , які згідно п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами та посади яких, згідно п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про Державну службу», відносяться до посад категорії «В», відповідно до Розстановки сил та засобів Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області в складі екіпажу «ЖАРТ-52», на службовому автомобілі марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювали патрулювання по квадрату патрулювання Якушинецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області.

В ході здійснення патрулювання, 10.03.2025, приблизно о 08-33 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» по вул. Озерна в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області було зупинено автомобіль марки «ЗиЛ 431412», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який мав несправність транспортного засобу, а саме під час гальмування не світилися задні ліхтарі стоп сигналу. Після чого, ОСОБА_4 було перевірено по інформаційно-комунікаційні системі «Інформаційний портал Національна поліція» та встановлено, що останній на підставі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не з`явився за викликом до ТЦК та СП у строк та місце вказані у повістці (для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду). У зв`язку із чим, працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», запропоновано ОСОБА_4 проїхати до ТЦК та СП для складання уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на що ОСОБА_4 відмовився.

В подальшому, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого умислу спрямованого на уникнення доставлення працівниками поліції до РТЦК та СП відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» для складання уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, діючи умисно, не звертаючи увагу на неодноразові попередження працівників поліції про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, 10.03.2025 біля 08-49 год. запропонував поліцейському СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшому сержанту поліції ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 5000 грн. та, у подальшому, біля 09-15 год. 20000 грн. за недоставлення його до РТЦК та СП відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» для складання уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Зокрема, вказав, що 10.03.2025 біля 08-30 год. він рухався на автомобілі марки «ЗиЛ» по вул. Озерній в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області. Його автомобіль наздогнав службовий поліцейський автомобіль «Mitsubishi Outlander» та працівники поліції зупинили його за порушення ПДР України, а саме через те, що у його автомобілі не працювали задні габаритні ліхтарі та ліхтарі стоп сигналу. Надалі працівниками поліції було встановлено, що він перебуває в розшуку по ТЦК та СП і запропонували проїхати до РТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Він відмовився та пропонував працівникам поліції гроші, спочатку 5000 грн., вони не захотіли. Потім, хвилин за 10-15 пропонував 20000 грн., вони також не захотіли та викликали слідчо-оперативну групу. Працівники поліції їхали на службовому автомобілі, були одягнені у формений одяг з жетонами, тобто, він розумів, що перед ним працівники поліції. Працівники поліції попереджали його про те, що за пропозицію надання неправомірної вигоди є кримінальна відповідальність, однак він всерівно пропонував працівникам поліції грошові кошти. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.

Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був повнолітнім, раніше не судимий, в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І.Ющенка ВОР» на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався; в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» під диспансерним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував; за місцем проживання скарг від жителів Пеньківського старостинського округу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області не надходило, компрометуючими матеріалами на ОСОБА_4 старостинський округ не володіє, не є інвалідом першої-другої груп.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 КК України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67, 68 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчинення кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, надання правдивих показів в суді.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який в своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При цьому суд використовує повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами при призначенні покарання, кожна з яких є законною, застосовує принцип індивідуалізації покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, та вважає, що обране покарання є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу в межах санкції частини інкримінуємої статті. Покарання, що пов`язане із реальним позбавленням волі, суд вважає недоцільним та таким що не відповідає важкості вчиненого злочину, виходячи із принципу індивідуалізації покарання та дискреційних повноважень суду.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження на застосовувалися.

Речовий доказ DVD-диск, ємкістю 4,7 Gb, білого кольору з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ DVD-диск, ємкістю 4,7 Gb, білого кольору з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1