Провадження № 1-кс/201/5497/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 28.06.2023 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 28.06.2023 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 44,8 кв.м., розмір частки власності - 1/3, реєстраційний номер майна: 23232157.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 27.03.2023 громадянин України ОСОБА_5 , розуміючи протиправність своїх дій, перебуваючи за місцем розташування так званої «избирательной комиссии луганской народной республики» (мовою оригіналу) за адресою: м. Луганськ, вул. Карла Лібкнехта, буд. 9А, приміщення 319, добровільно зайняв посаду т.зв. «члена виборчої комісії ЛНР з правом вирішального голосу» та почав виконувати повноваження, відповідно до статті 11 закону № 424-III від 19.01.2023 «Про систему виборчих комісій, комісій референдуму в луганській народній республіці», тобто добровільно зайняв посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному державному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

В подальшому, 17.03.2024 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем розташування так званої «Избирательной комиссии луганской народной республики» (мовою оригіналу) за адресою: м. Луганськ, вул. Карла Лібкнехта, буд. 9А, приміщення 319, на засіданні № 49, разом з іншими членами т.зв. «виборчої комісії лнр» (стосовно яких досудове розслідування триває в іншому кримінальному провадженні), одноголосно проголосували за прийняття т.зв. «порядку денного» (мовою оригіналу: «повестки дня»), та розглянули перше питання порядку денного «про скарги, заяви, пов`язані з проведенням голосування, підрахунком голосів, складанням протоколів нижчестоящих виборчих комісій» (мовою оригіналу) «о жалобах, заявлениях, связаных с проведением голосования, подсчетом голосов, составлением протоколов нижестоящих избирательных комиссий»). Після чого, ОСОБА_5 , разом з іншими членами т.зв. «виборчої комісії лнр» (стосовно яких досудове розслідування триває в іншому кримінальному провадженні), розглянули друге питання порядку денного «про підписання протоколу виборчої комісії луганської народної республіки про підсумки голосування на території лнр вихідної таблиці виборчої комісії суб`єкта Російської Федерації про підсумки голосування на території луганської народної республіки» ((мовою оригіналу) «о подписании протокола избирательной комиссии луганской народной республики об итогах голосования на территории луганской народной республики, исходной таблицы избирательной комиссии субъекта российской федерации об итогах голосования на территории луганской народной республики»), та встановили наступний розподіл голосів між кандидатами на пост президента рф (мовою оригіналу): «за ОСОБА_6 проголосовали 21 295 избирателей, в процентном соотношении 1,39%; за ОСОБА_7 проголосовали 1 441 947 избирателей, в процентном соотношении 94,12%; за ОСОБА_8 проголосовали 32 632 избирателей, в процентном соотношении 2,13%; за ОСОБА_9 проголосовали 29 262 избирателей, в процентном соотношении 1,91%», після чого особисто ОСОБА_5 та інші члени т.зв. «виборчої комісії лнр» (стосовно яких досудове розслідування триває в іншому кримінальному провадженні) підписали зазначений протокол, який в подальшому був переданий до центральної виборчої комісії рф для врахування даних, зафіксованих в ньому, та їх використані при визначенні результатів виборів президента РФ.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, а також в участі в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, окупацією м. Луганськ Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №216 (7876) від 24.10.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_5 на 28.10.2024, 29.10.2024 та 30.10.2024 о 10:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за №0000518 від 28.06.2023, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 5 ст. 111-1КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

31.10.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру

У зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування, постановою слідчого від 19.11.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 44,8 кв.м., розмір частки власності - 1/3, реєстраційний номер майна: 23232157.

Завданням арешту майна, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучено, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, приймаючи до уваги, що санкції ч. 2 та ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачають конфіскацію майна, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 , з метою його можливої майбутньої конфіскації та недопущення відчуження до відповідного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру

Санкції ч. 2 та ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачають конфіскацію майна.

Також було встановлено, зо відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 44,8 кв.м., розмір частки власності - 1/3, реєстраційний номер майна: 23232157.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 5ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч2., ч. 5 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий, знаходиться у власності підозрюваного, а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваному та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171,173,309,376,404,405,407,418,422 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 28.06.2023 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000518 від 28.06.2023 на нерухоме майно, що на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Луганськ, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 44,8 кв.м., розмір частки власності - 1/3, реєстраційний номер майна: 23232157.

Заборонити розпоряджатися, користуватися та відчужувати вказане майно на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1