Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2530/24
Номер провадження 1-кп/711/137/26
УХВАЛА

12 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

провівши в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси в режимі відеоконференції розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 12.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, митрополита Черкаського і Канівського Української православної церкви Феодосія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та дії обов`язків, покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в обґрунтування якого зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину та зважаючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зникли та не зменшилися, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в зв`язку з чим, зміна або скасування обвинуваченому запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Так, ризик можливого переховування від суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , зареєстрований у м. Києві, фактично проживає у Київській області, а також має достатньо зв`язків закордоном, тому в разі не обрання йому запобіжного заходу останній усвідомлюючи те, що він обвинувачується у скоєнні злочину, за який передбачено покарання в тому числі, у вигляді позбавленням волі останній матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також слід врахувати, що на частині території України ведуться активні бойові дії, а отже в разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук обвинуваченого. Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що відносно останнього вже скеровано кримінальні провадження до суду, а саме № 0000126 від 03.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, № 0001897 від 06.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України та № 0001183 за ч. 2 ст. 161 КК України. Однак не зважаючи на це обвинувачений ОСОБА_4 продовжує свою діяльність, спрямовану на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, а також образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями. На підставі викладеного, прокурор, з метою належної процесуальної поведінки обвинуваченого просить продовжити ОСОБА_4 строк дії обов`язків, передбачених, ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та строкудії обов`язків, покладених на нього, зазначивши, що ризики є формальними та не підтверджуються фактичними обставина кримінального провадження. Обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України ОСОБА_4 не порушує, з`являється за викликом до суду, має постійне місце проживання, а його соціальні та сімейні зв`язки свідчать про відсутність ризику переховування.

Обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні клопотання прокурора підтримав думку захисників, зазначивши при цьому, що ризики, на які вказує прокурор, не об`єктивні та безпідставні.

Представник потерпілого ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а саме строку дії покладених на нього обов`язків, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України, - особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк дії відповідних обов`язків лише у разі, якщо прокурор доведе, що заявлені ним ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування покладених на особу обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.02.2025 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням процесуальних обов`язків, визначених частиною 5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.11.2025 продовжено дію обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на два місяці, тобто до 18.01.2026 року включно.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого.

Прокурор в поданому клопотанні взагалі не вказав про зменшення заявлених ризиків зі спливом часу, що є об`єктивним процесом, не залежить від волі прокурора або суду. Проте, зазначене узгоджується зі сталою національною судовою і прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої усі ризики, навіть існуючі із достатньою ймовірністю, зі спливом часу втрачають актуальність, зменшуються або взагалі перестають існувати.

Таким чином, суд, враховуючи, що природа запобіжного заходу, не зважаючи на тяжкість інкримінованого діяння, полягає не у карі, а лише винятково у забезпеченні явки обвинуваченого до суду, вважає, що будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого перед судом не встановлено та прокурором не доведено.

При вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу в частині строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що доводи прокурора про наявність зазначених ризиків не обґрунтовані належним чином. Жоден з наданих аргументів прокурора не свідчить про наявність реальної загрози належному здійсненню кримінального провадження у разі незастосування запобіжного заходу, оскільки, в кримінальному провадженні досліджені всі докази, допитані потерпілий та свідки, а також суд планує переходити до стадії судових дебатів. А тому обставини, які прокурор поклав в основу клопотання, з огляду на стадію судового розгляду, не дають суду підстав для задоволення клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд, реалізуючи засади змагальності та забезпечуючи рівність процесуальних прав сторін, керується виключно об`єктивними критеріями, визначеними законом, та приймає рішення на підставі належно оцінених матеріалів провадження, а не припущень сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що підстави для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відсутні, але, зважаючи на те, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України буде достатнім зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати до Придніпровського районного суду м. Черкаси за кожною вимогою суду.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Керуючись ст.ст. 31, 179, 194, 331, 369-372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за першою вимогою до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 16.01.2026 о 08.30 год.

Суддя: ОСОБА_1