В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі суду в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02 вересня 2025 року за №0001533, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, який має не повну середню освіту, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.04.2004 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 69, ст. 70 КК України до 1 року розбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

- 30.03.2005 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком суду від 21.04.2004 до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 05.05.2009 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки за вироком суду м. Павлограда від 27.05.2005, до відбуття визначено 6 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.07.2009 вирок змінено, вважати засудженим за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України частково приєднати 1 рік 11 місяців за вироком від 30.03.2005 до відбуття 5 років 11 місяців позбавлення волі в остальній частині вирок без змін;

- 04.12.2018 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за вчинення ч. 3 ст. 187, ст. 69, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК У країни до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зарахувано за ч. 5 ст. 72 КК України з 13.04.2016 - 04.12.2018 звільнено з зали суду по відбуттю покарання. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 11.09.2019, вирок суду від 04.12.2018 змінено в частині призначеного покарання, вважати засудженим за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією власного майна.

- 16.08.2022 Роменським міськрайонним судом Сумської області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначення покарання приєднано частину невідбутого покарання за вироком Дніпропетровського апеляційного суду від 11.09.2019 у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно до відбуття призначено 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Покарання відбув 16.02.2024,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

01.09.2025 в період часу з 12 годин 40 хвилин по 12 годин 58 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 біля першого під`їзду на лавці, разом з потерпілим ОСОБА_5 . Через деякий час потерпілий ОСОБА_5 від кількості випитих спиртних напоїв заснув та у ОСОБА_3 раптово виник умисел на повторне незаконне викрадення чужого майна, а саме на таємне викрадення в період дії військового стану на території України велосипеду Intenzo Forsage, чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, діючи таємно, повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 біля першого під?їзду на лавці, разом з потерпілим ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед Intenzo Forsage, чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого поїхав в напрямку вулиці Дніпровська.

Таким чином, ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4 330,00 гривень.

В подальшому ОСОБА_3 із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, викраденим майном розпорядися на власний розсуд, тим самим завдав потерпілій стороні майнової шкоди на вищезазначену суму.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

15 вересня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, яка подана до суду разом з обвинувальним актом.

За умвами даної угоди підозрюваний ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією його дій саме за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненене повторно, в умовах дії воєнного стану.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просила затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив надану прокурору письмову згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, з запропонованим видом та розміром покарання погоджується, претензій до обвинуваченого не має.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілий ОСОБА_5 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, яку підтвердив в підготовчому судовому засіданні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 15 вересня 2025 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_7 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова товарознавча експертиза, на проведення якої згідно з довідкою витрачено 1 782,80 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1 782,80 гривень.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 вересня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , з одного боку, та обвиунваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку, тобто з 10.11.2025.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 1 782,80 гривень.

Речові докази:

- велосипед «Intenzo Forsage 13», чорного кольору, який переданий потерпілому ОСОБА_5 на збереження за розпискою від 09.09.2025 - після набрання вироком законної сили залишити останньому за належністю.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2025, шляхом заборони на відчуження та розпорядження на майно, вилучене в ході огляду 02 вересня 2025 року, а саме: спортивний велосипед «Intenzo Forsage 13» - скасувати після набрання вироком законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1