ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/971/25 Справа № 229/201/15-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 грудня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000449 від 30.07.2014 року за ч.3 ст. 365 КК України щодо ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 грудня 2024 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 365 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_6 , звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Позовну заяву в порядку п.12 ч.2 ст.36, ч.3 ст.128 КПК України про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави в особі ГУМВС України в Донецькій області в рахунок відшкодування завданих злочином збитків залишено без розгляду.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що згідно висновку товарознавчої експертизи майна і техніки військового призначення та озброєння від 05.03.2021 року №6687/21-56/7145-7153/21-56 залишкова вартість зброї, боєприпасів та спец засобів з урахуванням року випуску та технічного стану, що знаходилось в Дружківському МВ ГУМВС України в Донецькій області та були втрачені з урахуванням прийняття обмежень станом на дату оцінки 01.04.2014 року складала 145519,44грн., у зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.365 КК України, оскільки було заподіяно саме істотну шкоду.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки давності передбачені Кримінальним кодексом України.

У зв`язку з вищенаведеним суд звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодилась з рішенням суду першої інстанції прокурор ОСОБА_8 та оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційні скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст. 365 КК України. Судом першої інстанції в порушення вимог ст. 372 КПК України у вступній частині зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України .

Зазначає, що посилання на докази підтвердження встановлених під час судового розгляду обставин та мотиви зміни обвинувачення, можуть зазначатись лише в мотивувальній частині вироку.

Крім того, апелянт вказує на порушення судом порядку судового розгляду, оскільки на стадії судових дебатів, вирішено питання про розгляд клопотання сторони захисту, що суперечить вимогам чинного КПК та в результаті прийнято рішення по справі у формі ухвали без призначення покарання за санкцією статі КК України та не застосовано ст.ст. 44 та ч.5 ст. 74 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників апеляційного провадження:

В судовому засіданні прокурор, підтримала апеляційну скаргу та доповнення до неї, просила рішення суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в судді першої інстанції.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду:

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурором скеровано до суду першої інстанції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000449 від 23.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 365 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що 12 квітня 2014 року, будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, перебуваючи в адміністративній будівлі Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, діючи умисно, в порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів України, без наявності будь-яких законних підстав, явно входячи за межі наданих йому прав та повноважень, всупереч отриманого 12.04.2014 року від начальника ГУМВС України в Донецькій області наказу про введення в дію плану охорони та оборони адмінбудівлі «Фортеця», у період часу з 10 год 00 хв по 12 год 00 хв надав наказ особовому складу про здачу виданої їм раніше вогнепальної табельної зброї та боєприпасів до неї оперативному черговому міськвідділу.

Продовжуючи свої злочині дії, ОСОБА_6 будучи відповідальним за зберігання озброєння та боєприпасів, надав підлеглим йому працівникам наказ зібрати усю наявну вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, яка зберігалась у приміщенні чергової частини Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області та вивезти її за межі відділу.

На виконання зазначених наказів ОСОБА_6 , працівниками Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області 12.04.2014 року вогнепальну зброю та боєприпаси, які знаходились на озброєнні особового складу вказаного міськвідділу було вивезено за межі адміністративної будівлі Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області, що призвело до роззброєння особового складу Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області та втрати зброї та боєприпасів чим було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді втрати зброї та боєприпасів на загальну суму 245055,65 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

Отже дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст. 365 КК України, а саме умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що спричинили тяжкі наслідки.

Під час судового слідства, стороною захисту було заявлено клопотання про проведення товарознавчої експертизи майна і техніки військового призначення та озброєння з метою встановлення залишкова вартість зброї, боєприпасів та спец засобів з урахуванням року, випуску та технічного стану, що знаходилось в Дружківському МВ ГУМВС України в Донецькій області та були втрачені з урахуванням прийняття обмежень станом на дату оцінки 01.04.2014 року.

Згідно висновку зазначеної товарознавчої експертизи майна і техніки військового призначення та озброєння від 05.03.2021 року №6687/21-56/7145-7153/21-56 залишкова вартість зброї, боєприпасів та спец засобів з урахуванням року, випуску та технічного стану, що знаходилось в Дружківському МВ ГУМВС України в Донецькій області та були втрачені з урахуванням прийняття обмежень станом на дату оцінки 01.04.2014 року складала 145519,44грн.

Під час судового засідання в суді першої інстанції на стадії судових дебатів, захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та відповідно закриття кримінального провадження, перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч.1 ст. 365 КК України. З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, надавши слово для репліки та останнього слова обвинуваченому, суддя видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

За результатами судового розгляду в нарадчій кімнаті суд відповідно до вимог статей 284, 369, 371374 КПК ухвалює вирок або постановляє ухвалу, якими кримінальне провадження закінчується. З огляду на зазначене у контексті наявної у справі правової проблеми, з моменту видалення суду до нарадчої кімнати постає питання не щодо наявності чи відсутності підстав для продовження провадження, а щодо змісту і форми рішення, яке суд має право прийняти.

Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Суд першої інстанції, дійшов правильного висновку та вірно взяв за основу обвинувачення товарознавчу експертизу від 05.03.2021 року, якою встановлено саме залишкову вартість зброї, боєприпасів та спец засобів з урахуванням року випуску та технічного стану зброї, враховуючи сукупний коефіцієнт зносу даної зброї, а також зброю, яка була втрачена з врахуванням прийнятих обмежень станом на дату оцінки.

Оскільки згідно висновку товарознавчої експертизи від 05.03.2021 року, залишкова вартість зброї становить 145519,44грн, враховуючи той факт, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VII від 16 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1218 грн., судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст. 365 КК України.

З даним висновком погоджується й колегія суддів, тому доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не сприймає до уваги.

Доводи апеляційної скарги, що судом не враховано позицію прокурора, щодо закриття кримінального провадження за ч.3 ст. 365 КК України, колегія судів зазначає, що повноваження суду щодо зміни обвинувачення обмежуються лише характером цієї зміни, а не позицією учасників судового провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон передбачає можливість повернення до вже завершених стадій судового процесу лише для відновлення з`ясування обставин, установлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами.

Відповідно до частини п`ятої статті 364 та частини четвертої статті 365 КПК суду надано такі повноваження лише як виняток із загального правила у двох випадках: якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази або обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Оскільки вище вказаний висновок експертизи було досліджено під час судового слідства у суду не було підстав та права після видалення до нарадчої кімнати відновити будь-яку з попередніх стадій провадження з метою уточнення процесуальних позицій сторін, оскільки такі дії не передбачені нормами кримінально-процесуального кодексу.

Суд, дотримуючись вимог статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дане узгоджується із засадою законності, зміст якої розкрито у статті 9 КПК.

Відповідно до цієї загальної засади кримінального провадження суд, як і інші органи державної влади, зобов`язаний неухильно додержуватися норм чинного законодавства, зокрема Конституції України і цього Кодексу.

Вихід з нарадчої кімнати лише з метою надання учасникам пропозиції висловитися про можливість застосування конкретної норми закону про кримінальну відповідальність поставить під сумнів неупередженість суду. Адже такі дії матимуть явно виражені ознаки

висловлення судом ще до прийняття рішення по суті обвинувачення попередньої власної позиції щодо кваліфікації діяння, дана позиція викладена у рішенні Великої Палати Верховного суду від 03.07.2029 року по справі № 288/1158/16-к (провадження № 13-28кс19).

З огляду на викладене після видалення до нарадчої кімнати суд позбавлений процесуальних підстав відновлювати завершені стадії судового провадження для з`ясування думки учасників процесу щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 . Отже, можливості вчинення процесуальних дій, які зумовлюють правові наслідки зміни форми обвинувачення в результаті перекваліфікації злочину судом, після видалення суду до нарадчої кімнати вичерпні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину);протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; законом не встановлено заборони щодо застосування давності до вчиненого особою злочину. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст. ст. 47, 48 КК, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності

Суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що діями ОСОБА_6 було заподіяно істотну шкоду, що згідно ст.12 КК України в редакції станом на час вчинення інкримінованого діяння, є злочином невеликої тяжкості та з часу вчинення якого, а саме 12 квітня 2014 року, минуло більше 5 років, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Встановивши обставин, що перебіг давності не переривався та не зупинявся, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК.

Дотримуючись вимог, передбачених статтями 284, 286 КПК, суд першої інстанції обґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закрив вищезазначене кримінальне провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК.

Доводи апеляційної скарги, що посилання на докази підтвердження встановлених під час судового розгляду обставини та мотиви зміни обвинувачення зазначаються виключно в рішенні в формі вироку є безпідставними .

Враховуючи положення ст. 373 КПК України суд в праві ухвалювати виправдовуваний чи обвинувальний вирок.

У випадку, якщо учасником кримінального провадження заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, суд в обов`язковому порядку повинен розглянути зазначене клопотання зі встановленням думки учасників кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, якщо обвинувачений погоджується із звільненням від кримінальної відповідальності, встановивши, що строк давності минув, заслухавши думки учасників, суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Таке звільнення вирішується ухвалою суду, в якій не вирішується питання винуватості або невинуватості. Оскільки судом, вирішувалось клопотання про закриття кримінального провадження на підставі закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності суд першої інстанції виніс правильне рішення виклавши його в формі ухвали, а отже доводи апеляційної скарги щодо ухвалення в цьому випадку вироку є безпідставними.

Отже, суд першої інстанції, дотримався вищевказаних вимог закону, встановив в якому кримінальному правопорушенні обвинувачується ОСОБА_6 , встановив його кваліфікацію, заслухав думку учасників судового провадження та врахувавши ту обставину, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання таких обставин, прийняв вірне рішення про задоволення клопотання захисника, щодо звільнення його від кримінальної відповідальності по строкам давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.2 ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін .

Ухвала Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: