В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 461/7103/25, внесеному 18 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001450, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, утриманців не маючого, не депутата, не інваліда, не адвоката, не нотаріуса, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

де сторонами кримінального провадження є:

зі сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинувачений ОСОБА_5 ,

учасник провадження потерпіла особа ОСОБА_6 ,

за участю прокурора та обвинуваченого (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2025 року о 20:51 год ОСОБА_5 , перебуваючи на площі Ринок, 1, у м. Львові, побачив припаркований поблизу Ратуші самокат, та реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці о 20:52 год, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, викрав електоросамокат марки «Mi Electric Scooter Pro 2» вартістю 24999 грн, який належить ОСОБА_6 , та залишив місце події спричинивши збитків потерпілому на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та підтвердив обставини, вказані вище, щодо часу, місця, мети, способу вчинення злочину. Шкодує про вчинене, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, стверджуючи, що він зробив для себе належні висновки та фактично відшкодував заподіяну шкоду шляхом фактичного повернення викраденого майна.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості злочину який здійснив обвинувачений ОСОБА_5 , який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином та проти власності, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце проживання, а також те, що обвинувачений хронічними захворюваннями не страждає; на обліку в реєстрі психіатричних хворих не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання; обтяжуючих вину обставин не встановлено; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі. Саме такий вид покарання та його розмір - на строк п`ять років з урахуванням вчиненого - є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи обвинуваченого, який щиро кається, відшкодував заподіяну шкоду, шляхом повернення викраденого майна, має постійне місце проживання, кається та просить вибачення за вчинений злочин, та співставляючи суть того, що викрав обвинувачений із можливістю реального відбуття покарання на строк п`ять років, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку (трьох років) не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та винної особи будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова 28 серпня 2025 року продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-цифровий оптичний носії інформації «СD-R» диск залишити в матеріалах кримінального провадження;

-годинник, футболку чорного кольору із кольоровим принтом та сині шорти, які належать ОСОБА_5 та передані йому на зберігання залишити останньому за належністю;

-самокат XIAOMI Mi Electric Scooter Pro 2 Black, який належать ОСОБА_6 та переданий йому на зберігання залишити останньому за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_7