22 грудня 2025 року м. Запоріжжя
На виконання злочинного умислу по незаконному збагаченню, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вступили у злочинну змову та приступили до вчинення заздалегідь розробленого ними злочинного плану.
05.12.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, який кваліфікуються як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем вчинене за попередньою змовою групою осіб, що призвело до спотворення процесу обробки інформації, вчинені під час дії воєнного стану, передбаченого ч.5 ст. 361 КК України, за викладених у ній обставин.
16.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, який кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, за викладених у ній обставин.
З метою забезпечення подальшої конфіскації майна, як виду покарання, враховуючи наявність ризиків того, що незастосування арешту майна призведе до можливості відчуження або передачі його права власності іншим особам, виникла необхідність у накладенні арешту на майно зазначене у клопотанні, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на належне підозрюваному майно.
Слідчий ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.
Розглянувши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
05.12.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.5 ст. 361 КК України.
16.12.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.
Відповідно до долучених до матеріалів клопотання документів, встановлено наступне.
Згідно реєстраційної картки транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль марки «ЗАЗ 1102», 1990 року випуску, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 з 24.04.1999.
Водночас, встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 з 13.11.1996 по теперішній час, що свідчить про те, що вказаний транспортний засіб та житлова квартира набуто останнім у період шлюбу, та є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, в силу ст.60 Сімейного Кодексу України, підозрюваному ОСОБА_4 на праві власності належить частина вказаного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною ч. 2 ст. 170 КПК України, на яку посилається слідчий у своєму клопотанні, як на підставу для арешту майна, передбачено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою конфіскації майна як виду покарання. (п.3 ч.2 ст.170 КПК України).
При цьому, відповідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 (1/2 частина), яке зазначене у клопотанні, оскільки слідчий довів, що накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить у подальшому конфіскацію майна, як виду покарання, оскільки санкція ч. 5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання з конфіскацією майна.
Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
- частину транспортного засобу «ЗАЗ 1102», 1990 року випуску, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » в кузові білого кольору, VIN: НОМЕР_2 ;
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1