Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Справа № 608/90/26

Номер провадження1-кс/608/93/2026

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові клопотання слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженця с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000008 від 05.01.2026 року.

В клопотанні слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 вказав, що згідно з вимогами п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що закуповуються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Разом з тим, ОСОБА_5 , у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з вибуховими речовинами, вчинив незаконне зберігання вибухових речовин за наступних обставин.

Так, 21.05.1995 Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області за №411, ОСОБА_5 видано дозвіл на право носіння та зберігання зброї, який діяв до 24.04.2007.

Водночас, в період дії згаданого дозволу, ОСОБА_5 придбав вибухову речовину, а саме нітроцелюлозний бездимний порох, який зберігав до 14.01.2026.

Надалі,14.01.2026 працівниками поліції під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду від 08.01.2026, обшуку житла, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено вибухову речовину, а саме нітроцелюлозний бездимний порох, який ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному зберіганні вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України - незаконне зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: -протоколом обшуку від 14.01.2026; - висновком експерта №СЕ-19/120-26/909-ФХВР від 26.01.2026 в якому вказано, що частинки плоскої майже квадратної форми сіро-зеленого кольору є вибуховою речовиною метальної дії; - висновком експерта №СЕ-19/120-26/910-ФХВР від 22.01.2026, в якому вказано, що частинки плоскої майже квадратної форми сіро-зеленого кольору є вибуховою речовиною метальної дії; - допитом свідка ОСОБА_6 ; - допитом свідка ОСОБА_7 ; - допитом свідка ОСОБА_8 ; - іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язанняє забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_5 усвідомлює негативні юридичні наслідки за вчинене ним діяння, яке може полягати у засудженні його до покарання, відбування якого здійснюється в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2)незаконно впливати на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи у статусі підозрюваного може активно впливати на свідків, оскільки свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надавалися ними на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зокрема буде впливати на свідка ОСОБА_6 , який є його сином, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово вчиняв злочини, за які був притягнений до відповідальності вироками Чортківського районного суду.

Підставою обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є те, що він обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків. Зокрема підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, а тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно пливати на свідка ОСОБА_6 , який є його сином. ОСОБА_5 може тривалий час переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не повертаючись до місця проживання, оскільки жодні обставини його не зобов`язують знаходитись у селі Калинівщина Чортківського району, Тернопільської області.

Вказані обставини характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , як особу схильну до вчинення правопорушень, в тому числі кримінальних, і дають підставу обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 може намагатися уникнути відповідальності, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не буде з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні за №0000008 від 05 січня 2026 року.

На даний час відсутні відомості, які б вказувати на неможливість обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

згідно з вимогами п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що закуповуються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Разом з тим, ОСОБА_5 , у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з вибуховими речовинами, вчинив незаконне зберігання вибухових речовин за наступних обставин.

Так, 21.05.1995 Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області за №411, ОСОБА_5 видано дозвіл на право носіння та зберігання зброї, який діяв до 24.04.2007.

Водночас, в період дії згаданого дозволу, ОСОБА_5 придбав вибухову речовину, а саме нітроцелюлозний бездимний порох, який зберігав до 14.01.2026.

Надалі,14.01.2026 працівниками поліції під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду від 08.01.2026, обшуку житла, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено вибухову речовину, а саме нітроцелюлозний бездимний порох, який ОСОБА_5 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному зберіганні вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст.263 КК України - незаконне зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: -протоколом обшуку від 14.01.2026; - висновком експерта №СЕ-19/120-26/909-ФХВР від 26.01.2026 в якому вказано, що частинки плоскої майже квадратної форми сіро-зеленого кольору є вибуховою речовиною метальної дії; - висновком експерта №СЕ-19/120-26/910-ФХВР від 22.01.2026 в якому вказано, що частинки плоскої майже квадратної форми сіро-зеленого кольору є вибуховою речовиною метальної дії; - допитом свідка ОСОБА_6 ; - допитом свідка ОСОБА_7 ; - допитом свідка ОСОБА_8 ; - іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий СВ ОСОБА_4 зазаначає, що метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язанняє забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, а також запобігання спробам передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_5 усвідомлює негативні юридичні наслідки за вчинене ним діяння, яке може полягати у засудженні його до покарання, відбування якого здійснюється в умовах ізоляції від суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»;

2)незаконно впливати на свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи у статусі підозрюваного може активно впливати на свідків, оскільки свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надавалися ними на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зокрема буде впливати на свідка ОСОБА_6 , який є його сином, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово вчиняв злочини, за які був притягнений до відповідальності вироками Чортківського районного суду.

Слідчий СВ ОСОБА_4 також вказує, що підставою обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є те, що він обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, а тому він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно пливати на свідка ОСОБА_6 , який є його сином. ОСОБА_5 може тривалий час переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не повертаючись до місця проживання, оскільки жодні обставини його не зобов`язують знаходитись у селі Калинівщина Чортківського району, Тернопільської області.

Вказані обставини характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , як особу схильну до вчинення правопорушень, в тому числі кримінальних, і дають підставу обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зазначені вище обставини також свідчать про те, що ОСОБА_5 може намагатися уникнути відповідальності, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не буде з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні за №0000008 від 05 січня 2026 року.

На даний час відсутні відомості, які б вказувати на неможливість обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Всудовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий СВ ОСОБА_4 клопотання підтримують, просять його задоволити з мотивів, наведених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечує, погоджується на обрання запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно вимог ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, в сфері кримінального судочинства ризиком розуміється конкретний прояв протидії кримінальному провадженню, що дає підстави застосувати до підозрюваного певний запобіжний захід.

В ході судового розгляду клопотання слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, аналізуючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідча суддя враховує ризик переховування останньої від органів досудового розслідування та/або суду та враховуючи те, що ОСОБА_5 , хоч і раніше не не судимий, та має постійне місце проживання.

Оцінивши в ході судового розгляду клопотання вищенаведені обгрунтування ризиків, передбачених п.1, п.3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця проживання, слідча суддя приходить до висновку про наявність підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 179 КПК Україниособисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

А тому, слідча суддя приходить до висновку, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є доцільним, оскільки, саме цей запобіжний захід забезпечить виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрювану слід покласти обов`язки, передбачені цією правовою нормою.

З врахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194, 196, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на 2 (два) місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме : -прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; -не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування та проживання.

Обов`язки, зазначені вище, покладаються на підозрюваного строком на 2 (два)місяці, починаючи з 30 січня 2026 року і можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію ухвали вручити підозрюваному для відому та ознайомлення з покладеними на нього обов`язками.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на Чортківське РУП ГУНП в Тернопільській області та на прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

З оригіналом згідно:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000008 від 05.01.2026 року.

Ухвала набрала законної сили " " _________________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: