Справа № 683/115/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,- ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , -

адвоката ОСОБА_7

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 ,-

ОСОБА_12 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 ,

законного представника неповнолітньої

потерпілої ОСОБА_13 - ОСОБА_14 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_15 ,- ОСОБА_16 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 ,

законного представника неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_17 , - ОСОБА_18

представника законного представника ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_19

потерпілого ОСОБА_20 ,

потерпілої ОСОБА_21

потерпілого ОСОБА_22 ,

потерпілої ОСОБА_23 ,

представника потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 ,-

адвоката ОСОБА_24 ,

обвинуваченого ОСОБА_25 ,

захисників ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_28 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Старокостянтинові кримінальне провадження № 0001240 від 13 серпня 2024 рокуза обвинуваченням

ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України,з середньою-спеціальною освітою, слюсаря ПП «Савіцький», одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

13 серпня 2024 року близько 07 год 30 хв на автодорозі Н-03 сполученням «Житомир Чернівці» неподалік с. Вишнопіль Хмельницького району ОСОБА_25 керуючи автобусом «ЛАЗ Лайнер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Любар - Микуличин», рухаючись зі швидкістю біля 100 км/год. Надалі, під час руху на ділянці автодороги, в межах с. Вишнопіль Хмельницького району, ОСОБА_25 порушивши вимоги пунктів п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.9 б) Правил дорожнього руху вимог дорожнього знаку 3.29 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правил), проявив неуважність, рухався зі швидкістю не менше 82 км/год., чим грубо порушував вимоги пункту 12.9 б Правил, а саме перевищував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів передбачену вимогами дорожнього знаку 3.29 Правил щодо обмеження максимальної швидкості руху на ділянці автодороги у 50 км/год.

Так, ОСОБА_25 , продовжуючи рух за кермом вказаного автобуса, у с. Вишнопіль, Хмельницького району, наближаючись до острівця безпеки, що розташований по центру дороги, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і як наслідок допустив виїзд керованого ним транспортного засобуза межі проїзної частини дороги на праве узбіччя з подальшим наїздом на бетонний блок, після чого відбулось перекидання транспортного засобу.

Внаслідок вчинення водієм автобуса «ЛАЗ Лайнер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_25 , даної дорожньо-транспортної пригоди:

-пасажир автобуса «ЛАЗ Лайнер» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «відкритої черепно-мозкової травми, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа з дефектом кісток відсутні кістки правих лобної, тім`яної та потиличної кісток, видалення речовини головного мозку, травматичного видалення правого вуха, м`яких тканин в правих лобній, тім`яній, потиличній ділянках», які виникли безпосередньо перед настанням смерті, знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням, і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, а також крововиливи по передній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній та середній третинах», які виникли безпосередньо перед настанням смерті, в прямому причинному зв`язку з її настанням не знаходяться, і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

-неповнолітня пасажир автобуса ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «політравми: травматичної ампутації лівої та правої ніг із сідницями на рівні верхньої третини сідниць та лобка з переду, наскрізної рани, яка роз`єднує тіло на тулуб та нижні кінцівки, травматичної ампутації лівої руки на рівні ліктя, травматичної ампутації печінки, внутрішніх та зовнішніх статевих органів, товстого та частини тонкого кишківників, забійних ран по задній поверхні правого колінного суглобу, по задньо-внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині, по боковій поверхні живота справа по всьому протязі, ділянок осаднення шкіри в лобній ділянці голови справа, в ділянці правої щоки з переходом на підборіддя справа, по боковій поверхні тулуба справа, в верхньо внутрішньому квадранті правої молочної залози, по зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині, по тильній поверхні правої кисті, по долонній поверхні правої кисті, по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки», які виникли безпосередньо перед настанням смерті, знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням, і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

-неповнолітній пасажир автобуса ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «відкритої черепно-мозкової травми, забійно-рваної рани м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки голови зліва, відкритого уламкового вдавленого перелому лобної кістки склепіння черепа зліва, забою головного мозку важкого ступеня, сопорозного стану, ушкодження твердої мозкової оболонки головного мозку, забійно-рваних ран м`яких тканин лівої щічної ділянки обличчя, лівої нижньої повіки, виличної ділянки обличчя, крила носу, рваних ран м`яких тканин лівого стегна, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння».

-неповнолітній пасажир автобуса ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми живота, лінійного розриву діафрагмальної поверхні правої долі печінки, розриву капсули селезінки без сильного руйнування паренхіми в ділянці її ніжки, розриву і гематоми парієнтальної очеревини в ділянці висхідної ділянки кишки, контузії правої нирки, заочеревинної гематоми, гемоперитонеуму, внутрішньо-черевної кровотечі (до 500мл. рідкої крові), забою внутрішніх органів, закритої травми грудної клітини, переломів ребер грудної клітини справа, забою легень, рваної рани м`яких тканин правої кисті і передпліччя із пошкодженням сухожилків 3-4-5 пальців кисті, множинних забійних ран і саден шкіри обличчя, шиї, волосяної частини голови, кінцівок, відкритої забійної рани м`яких тканин задньої стінки грудної клітини, постгеморагічної анемії середнього ступеня важкості, травматичного шоку І ст..», які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння

-пасажир автобуса ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, підапоневротичної гематоми конвекситально справа, множинних переломів кісток лицевого черепа, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор ІІ, перелому нижньої щелепи, множинних забійних ран м`яких тканин волосистої частини голови і обличчя, забою м`яких тканин лівого стегна, посттравматичної м`язево-підшкірної гематоми лівого стегна», », які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

-неповнолітня пасажир автобуса ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «закритої хребетно-спінальної травми, компресійних переломів тіл Th 11, Th 12 Іст, торакалгії, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгії, забійної рани м`яких тканин тім`яної ділянки голови, забійної рани м`яких тканин лівого передпліччя, підшкірної гематоми лівого стегна, забоїв тіла», які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

-неповнолітня пасажир автобуса ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин правої тім`яно-потиличної ділянки голови, закритої травми грудної клітини, забою легень, апікального двобічного пневмотораксу, закритого перелому тіла лівої ключиці в середній третині без зміщення, саден шкіри спини», які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

-неповнолітній пасажир автобуса ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого перелому верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків, забійно-рваних ран м`яких тканин підборіддя, правої вушної раковини, забою щоки, саден шкіри обличчя, забою верхньої щелепи», які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

-неповнолітній пасажир автобуса ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому верхньої щелепи по типу Лефор І, багатоуламкових переломів передніх стінок обох гайморових пазух, перелому латеральної стінки лівої орбіти, виличної кістки, гемосинуситу, емфіземи і набряку м`яких тканин обличчя, множинних забійних ран м`яких тканин обличчя і голови, підшкірних крововиливів повік правого ока, множинних забійних ран поперекової ділянки спини, лівої гомілки, стегна, плеча, саден шкіри тіла», які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

-пасажир автобуса ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого травматичного пошкодження лівого акроміального-ключичного з`єднання з вивихом акромінального кінця лівої ключиці, забоїв і саден шкіри правої гомілки та правої сідничої ділянки, забою правого кульшового суглобу, які в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_25 порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б), 12.1., 12.9 б) Правил, зміст яких полягає в наступному:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним;

- п. 12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення водієм ОСОБА_25 пункту 12.1 Правил знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням загибелі ОСОБА_29 , неповнолітній ОСОБА_30 , заподіянням тяжкого тілесного ушкодження неповнолітнім ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , неповнолітнім ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 .

За порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибельОСОБА_29 , неповнолітньої ОСОБА_30 , заподіяло тяжке тілесне ушкодження неповнолітнім ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , неповнолітнім ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , ОСОБА_25 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показами в судовому засіданні самого обвинуваченого ОСОБА_25 , який свою вину у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю та щиро розкаявся. Пояснив, що усвідомлював, що їхав в межах населеного пункту та перед дорожньо-транспортною пригодою виїхав на зустрічну смугу руху, однак не пам`ятає самих обставин за яких відбулося перекидання автобусу, оскільки втратив свідомість в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Разом з цим, він жодним чином не заперечує скоєння інкримінованого йому діяння та висловив щирий жаль щодо спричинених наслідків. Потерпілим особисто шкоду не відшкодовував.

Показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , яка в суді показала, що 13 серпня 2024 року на автобусі, за кермом якого був ОСОБА_25 їхали на відпочинок в Карпати. В автобусі сиділа на другому ряді сидінь біля вікна зі сторони водія. Погода була сонячна, а дорожнє покриття сухе. Водій їхав з великою швидкістю, перед острівцем безпеки водій обернувся корпусом тіла в сторону пасажирів, після чого відчула різкий маневр автобуса та відбулося перекидання автобуса в праву сторону.

Показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 який в суді показав, що 13 серпня 2024 року їхав автобусом на відпочинок в Карпати. Обставин ДТП не бачив, оскільки за дорогою не слідкував. Після ДТП одразу втратив свідомість. ОСОБА_21 , яка була супроводжуючої на відпочинок, робила водію зауваження щодо перевищення ним швидкості руху.

Показами потерпілої ОСОБА_21 , яка в суді показала, що 13 серпня 2024 року супроводжувала дітей на відпочинок. Під час керуванням автобусом ОСОБА_25 робила йому двічі зауваження щодо перевищення швидкості руху. Від початку руху до моменту ДТП пройшло близько 10 хв. Перед дорожньо-транспортною пригодою пам`ятає лише острівець безпеки, зустрічних транспортних засобів не було.

Потерпіла ОСОБА_6 в суді показала, що обставини самої події не бачила. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в неї загинула дочка ОСОБА_29 .

Потерпілі ОСОБА_23 та ОСОБА_22 в суді показали, що обставини ДТП не бачили. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в них загинула дочка ОСОБА_31 . Крім того потерпілий ОСОБА_22 показав, що після того, як йому повідомили про ДТП, одразу прибув на місце, автобус був перевернутий на праву частину. Перед острівцем безпеки пряма ділянка дороги, острівець добре проглядається, а також встановлені дорожні знаки обмеження швидкості руху 70 км. і 50 км, а також стоїть знак острівець безпеки. Перед острівцем безпеки була суцільна лінія дорожньої розмітки.

Показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 який в суді показав, що 13 серпня 2024 року їхав автобусом на відпочинок в Карпати. Водій їхав з великою швидкістю, автобус різко повернув вліво, а потом одразу в право, після чого відбулась ДТП. Водій хотів об`їхати острівець безпеки, перед яким був прямий відрізок дороги.

Показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , яка показала, що їхали автобусом на відпочинок в Карпати. ОСОБА_21 робила зауваження водію щодо швидкості руху, після чого водій обернувся і автобус почав різко змінювати напрямки руху і відбулось ДТП.

Показами неповнолітньої потерпілого ОСОБА_15 , який показав, що їхав разом із сестрою ОСОБА_13 автобусом на відпочинок в Карпати. Під час руху дивися у вікно, автобус їхав швидко. Перед ДТП нахилився головою до вікна, після чого автобус перекинувся.

Показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 , про те, що їхава втобусом на відпочинок в Карпати. Під час руху, ОСОБА_21 робила зауваження водію щодо швидкості руху, самих обставин ДТП не бачив, однак перед перекиданням автобусу водій крутився в різні сторони.

Показами потерпілого ОСОБА_20 про те, що був другим водієм автобуса, за кермом якого був ОСОБА_25 , під час руху останній керував автобусом із дозволеною швидкістю, за дорожньої обстановкою не спостерігав та обставин ДТП не бачив, зауважень до водія не чув. На ділянці дороги до ДТП були встановлені дорожні знаки, які обмежують швидкість руху. Причиною ДТП був з`їзд автобуса за межі проїзної частини дороги. Дорожньо транспортна пригода відбулась на початку населеного пункту с. Вишнопіль.

Допитана у якості свідка ОСОБА_32 в суді показав, що 13 серпня 2024 року їхав разом з товаришем ОСОБА_33 на відпочином в с. Микуличин. Автобус рухався з великою швидкістю руху, у зв`язку з чим ОСОБА_21 робила водію зауваження. Коли виїхали з ОСОБА_34 , ОСОБА_35 включив на телефоні навігацію де показувало швидкість руху 103 км/год.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні показав, що їхав автобусом на відпочинок в Карпати. Під час руху ОСОБА_21 двічі робила водію зауваження щодо перевищення швидкості. Перед ДТП автобус почав виляти в різні сторони, після чого перевернувся на праву сторону.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_37 показала, що їхала автобусом на відпочинок. Автобус рухався швидко, у зв`язку з чим ОСОБА_21 декілька разів робила водію зауваження. Автобус почало гойдати в різні сторони, після чого він перекинувся.

Допитана у якості свідка ОСОБА_38 в суді показав, що 13 серпня 2024 року їхав в літній лагер на відпочинок. Під час руху автобуса включив на телефоні навігацію «Гугл Карти» на якій було відображено швидкість автобуса 103 км/год. Автобус виїхав на зустрічну смугу руху і різко повернувся на свою смугу для руху, після чого автобус почало носити і він перевернувся на праву сторону.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні показала, що їхала автобусом на відпочинок в Карпати. Сиділа в автобусі разом з ОСОБА_21 , яка двічі робила зауваження водію у зв`язку з перевищення швидкості. Перед ДТП були різкі маневри автобуса, після чого він перевернувся.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_40 показав, що 13 серпня 2024 року доїжджаючи до острівця безпеки в с. Остропіль водій автобуса хотів об`їхати його по зустрічній смузі руху, після чого автобус почало кидати в різні сторони та відбулось перекидання автобуса на праву сторону. Під час руху водію автобуса робили зауваження з приводу швидкої їзди.

Враховуючи зізнавальні покази обвинуваченого ОСОБА_25 , а також враховуючи покази потерпілих та свідків, вина обвинуваченого підтверджена також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та процесуальними документами, дослідженими судом з метою оцінки допустимості доказів, а саме:

- відомостями з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 серпня 2024 року, план-схемою до протоколу огляду місця події, та фото-таблицями, в яких зафіксовані дорожня обстановкана місці пригоди, місце розташування автобуса «ЛАЗ Лайнер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , після перекидання, сліди юзу і кочення автобуса до його перекидання, місце перекидання автобуса та характер пошкоджень автобуса, розташування початку острівця безпеки на проїздній частині автодороги, розташування дорожніх знаків. Вказаним оглядом також виявлено розташування тіла загиблої ОСОБА_29 на узбіччі, загальний вигляд ушкоджень неповнолітньої загиблої ОСОБА_30 (Т.4 а.м.к.п. 8-28);

- даними протоколу огляду диску тахографу від 16 серпня 2024 року, згідно якого: прізвище водія транспортного засобу зазначено «Генсіровський», маршрут руху транспортного засобу «Любар», дата встановлення диску до тахографа «13.08.2024», номер диску « НОМЕР_2 », пробіг транспортного засобу на час встановлення диску до тахографа: «874047». Відповідно до інформації нанесеної на титульній частині диску голівкою тахографа автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 встановлено, що після встановлення диску до тахографа автобуса, розпочав рух близько 05.20 год. 13.08.24; максимальна швидкість автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 зафіксована тахографом о 07 год. 07 хв. 13.08.2024, вона складала близько 100 км/год; час зупинки роботи тахографа близько 10 год. 10 хв.; на час зупинки роботи тахографа, а саме 10 год. 10 хв. 13.08.2024 відбувається різке зменшення швидкості автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 до 0 км/год, тобто відбувається зупинка транспортного засобу; в момент початку різкого зниження швидкості автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 близько 10 год. 10 хв. 13.08.2024, його швидкість становила близько 80 км/год; після вищеописаного різкого зниження швидкості руху автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 , до 0 км/год, а саме зупинки транспортного засобу, відповідно інформації на диску відновлення руху автомобіля не відбулося. Таким чином відповідно до інформації зафіксованої на оригіналі титульної частини паперового диску, який був ставлений до тахографу автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 , в момент різкого зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу, яка відбулася близько 10 год. 10 хв. 13.08.2024, його швидкість становила близько 80 км/год. (Т.4 а.м.к.п. 103-105);

- даними протоколу огляду диску тахографу від 16 серпня 2024 року, згідно якого: прізвище водія транспортного засобу зазначено «Сіренко», маршрут руху транспортного засобу «Любар», дата встановлення диску до тахографа «13.08.2024», номер диску « НОМЕР_2 », пробіг транспортного засобу на час встановлення диску до тахографа: «874047». Будь-яка інформація з приводу руху автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_41 відсутня, що свідчить про те, що останній за кермом автобуса з моменту початку руху до подальшої зупинки (дорожньо-транспортної пригоди) не перебував (Т.4 а.м.к.п. 106-109);

- висновком судової автотехнічної експертизи № 24-5878 від 27 листопада 2024 року, згідно якого відповідно запису на наданому диску тахографу, до дорожньо-транспортної пригоди швидкість руху автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 , складала близько 100 км/год, після чого автобус почав рухатись з гальмуванням, знижуючи швидкість, та на швидкості близько між 92-82 км/год відбувся його виїзд за межі проїзної частини з подальшим перекиданням транспортного засобу (Т.4 а.м.к.п. 113-118);

- даними протоколу слідчого експерименту від 13 серпня 2024 року з фото таблицями, відповідно до якого було встановлено сповільнення автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 в умовах скоєння дорожньо-транспортної пригоди, які відповідають вимогам ДСТУ 3649:201 для даного транспортного засобу та встановлено перевірку працездатного рульового керування автобуса, а саме визначено значення сумарного люфту рульового керування автобуса за допомогою приладу «ЛД-101», значення якого становило 120 , при максимально допустимому 200 (Т.4 а.м.к.п. 119-124);

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/123-24/10099 від 19 вересня 2024 року, згідно якої на момент робочага льмова система автобуса «ЛАЗ-4207» н.з. НОМЕР_2 виконувала конструктивні функції. Рульове керування автобуса «ЛАЗ-4207» р.н. НОМЕР_2 перебувало в працездатному стані та виконувало свої конструктивні функції, зберігаючи значення вихідних параметрів, а саме значення сумарного люфту рульового керування, в межах заданих нормативно-технічною документацією. Ознак, які б свідчили про непрацездатність чи відмову досліджуваних систем до моменту ДТП, застосованими методами дослідження, не встановлено(Т.4 а.м.к.п. 128-133);

- висновком судово медичної експертизи №79 від 11 вересня 2024 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_29 настала від розтрощення черепу. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_29 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, багатоуламкового перелому кістоксклепіння та основи черепа з дефектом кісток-відсутні кістки правих лобної, тім`яної та потилочної кісток, видалення речовини головного мозку,травматичного видалення правого вуха, м`яких тканин в правих лобній, тім`яній, потиличній ділянках, які виникли безпосередньо перед настанням смерті, знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням, і мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень; - крововиливи по передній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній та середній третинах, які виникли безпосередньо перед настанням смерті, в прямому причинному зв`язку з її настанням не знаходяться, і мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли від дій ударів тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автобуса, їм подібні предмети, що могло мати місце в строк та за обставин вказаних в постанові, а саме при ДТП перекиданні автобуса на правий бік, де ОСОБА_29 знаходилась у якості пасажира автобуса. При судово-токсикологічній експертизі зразка крові із трупу ОСОБА_29 наявність етилового (винного) алкоголю не виявлено (Т.4 а.м.к.п. 136-137);

- висновком судово токсикологічної експертизи № 1552 від 20 серпня 2024 року згідно якого, при судово медичній експертизі зразка крові трупа ОСОБА_29 , 1982 року народження, наявність етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (Т.4 а.м.к.п.138);

- висновком судово медичної експертизи № 1223 від 28 серпня 2024 року, за даними якого, при судово медичній експертизі шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_29 виявлено набряк головного мозку. В речовині мозку поодинокі периваскулярні крововиливи. Ділянки фрагментації та помірний набряк строми міокарда. Частина м`язових волокон міокарду стоншені, дещо деформовані. В легенях альвеоли переважно емфізематозно розширені, ділянки гострої емфіземи. Дистрофія нирок та печінки. Тотальна дискомплексація гепатоцитів. Нерівномірне кровонаповнення досліджуваних органів (Т.4 а.м.к.п.139);

- висновком судово медичної експертизи №78 від 11 вересня 2024 року, відповідно до якого, смерть ОСОБА_30 настала від травматичної ампутації лівої руки та обох ніг. При судово медичній експертизі трупа ОСОБА_30 виявлено тілесніу шкодження у вигляді політравми: травматичної ампутації лівої та правої ніг із сідницями на рівні верхньої третини сідниць та лобка з переду, наскрізної рани, яка роз`єднує тіло на тулуб на нижні кінцівки, травматичної ампутаціїлівої руки на рівні ліктя, травматичної ампутації печінки, внутрішніх та зовнішніх статевих органів, товстого та частини тонкого кишківників, забійних ран по задній поверхні правого колінного суглобу, по задньо-внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині, по боковій поверхні живота справа на всьому протязі, ділянок осаднення шкіри в лобній ділянці голови справа, в ділянці правої щоки з переходом на підпоріддя справа, по боковій поверхні тулуба справа, в верхньовну трішньому квадранті правої молочної залози, по зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині, по тильній поверхні правої кисті, по долонній поверхні правої кисті, по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки, які виникли від дій розтягування, удар, тертя тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автобуса, їм подібні предмети, що могло мати місце в строк та за обставин викладених у постанові, а саме при ДТП перекиданні автобуса на правий бік, де ОСОБА_30 знаходилась у якості пасажира, утворились безпосередньо перед настанням смерті, знаходяться в прямому причинному зв`язку з її настанням, і мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. При судово-медичній експертизі зразка крові із трупу ОСОБА_30 наявність етилового алкоголю не виявлено (Т.4 а.м.к.п. 144-146);

- висновком судово токсикологічної експертизи № 1551 від 20 серпня 2024 року згідно якого, при судово медичній експертизі зразка крові трупа ОСОБА_42 , 2012 року народження, наявність етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено: метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери (Т.4 а.м.к.п.147);

- висновком судово медичної експертизи № 1222 від 28 серпня 2024 року, за даними якого, при судово медичній експертизі шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_30 виявлено набряк головного мозку. В речовині мозку поодинокі периваскулярні крововиливи. Ділянки фрагментації м`язових волокон та помірний набряк міжволоконної сполучної тканини міокарда. В легенях альвеоли переважно емфізематозно розширені, подекуди ділянки гострої емфіземи. Дистрофія нирок. Нерівномірне кровонаповнення судин досліджуваних органів (Т.4 а.м.к.п.148);

- висновком судово - медичної експертизи №426 від 08 жовтня 2024 року, відповідно до якого, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «відкритої черепно-мозкової травми, забійно рваної рани м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки голови зліва, відкритого уламкового вдавленого перелому лобної кістки склепіння черепа зліва, забою головного мозку важкого ступеня, сопорозного стану, ушкодження твердої мозкової оболонки головного мозку, забійно-рваних ран м`яких тканин лівої щічної ділянки обличчя, лівої нижньої повіки, величної ділянки обличчя, крила носу, рваних ран м`яких тканин лівого стегна», - які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_8 тупих твердих та загострених предметів, та при ударі різними ділянками тіла останнього об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_8 міг знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, і відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння(Т.4 а.м.к.п. 195-196);

- висновком судово - медичної експертизи №466 від 22 листопада 2024 року, відповідно до якого, у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми живота, лінійного розриву діафрагмальної поверхні правої долі печінки, розриву капсули селезінки без сильного руйнування паренхіми в ділянці її ніжки, розриву і гематоми парієнтальної очеревини в ділянці висхідної ділянки кишки, контузії правої нирки, заочеревинної гематоми, гемоперитонеуму, внурішньочеревної кровотечі (до 500 мл. рідкої крові), забою внутрішніх органів, закритої травми грудної клітини, переломів ребер грудної клітини справа, забою легень, рваної рани м`яких тканин правої кисті і передпліччя із пошкодженням сухожилків 3-4-5 пальців кисті, множинних забійних ран і саден шкіри обличчя, шиї, волосяної частини голови, кінцівок, відкритої забійної рани м`яких тканин задньої стінки грудної клітини, постгеморагічної анемії середнього ступеня важкості, травматичного шоку І ст..», які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_11 тупих твердих та загострених предметів, та при ударі різними ділянками тіла останнього об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_11 міг знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння (Т.4 а.м.к.п. 229-232);

- висновком судово - медичної експертизи №449 від 30 жовтня 2024 року, згідно якого у ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, підапоневротичної гематоми конвекситально справа, множинних переломів кісток лицевого черепа, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор ІІ, перелому нижньої щелепи, множинних забійних ран м`яких тканин волосистої частини голови і обличчя, забою м`яких тканин лівого стегна, посттравматичної м`язево-підшкірної гематоми лівого стегна», - які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_21 тупих твердих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останньої об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_21 могла знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби) (Т.4 а.м.к.п. 243-245);

- висновком судово - медичної експертизи №400 від 25 вересня 2024 року, відповідно до якого, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «закритої хребетно-спінальної травми, компресійних переломів тіл Th 11, Th 12 Іст., торакалгії, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгії, забійної рани м`яких тканин тім`яної ділянки голови, забійної рани м`яких тканин лівого передпліччя, пішкірної гематоми лівого стегна, забоїв тіла»,- які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_4 тупих твердих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останньої об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_4 могла знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) (Т.5 а.м.к.п. 13-14);

- висновком судово - медичної експертизи №370 від 09 вересня 2024 року, згідно якого, у ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин правої тім`яно-потиличної ділянки голови, закритої травми грудної клітини, забою легень, апікального двобічного пневмотораксу, закритого перелому тіла лівої ключиці в середній третині без зміщення, саден шкіри спини»,- які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_13 тупих твердих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останньої об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_13 могла знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) (Т.5 а.м.к.п. 28-29);

- висновком судово - медичної експертизи №402 від 25 вересня 2024 року, відповідно до якого, у ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «закритого перелому верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням кісткових уламків, забійно рваних ран м`яких тканин підборіддя, правої вушної раковини, забою щоки, саден шкіри обличчя, забою верхньої щелепи», - які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_15 тупих твердих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останнього об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_15 міг знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай призводять до тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби) (Т.5 а.м.к.п. 42-43);

- висновком судово - медичної експертизи №455 від 14 листопада 2024 року, відповідно до якого, у ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому верхньої щелепи по типу Лефор І, багатоуламкових переломів передніх стінок обох гайморових пазух, перелому латеральної стінки лівої орбіти, величної кістки, гемосинуситу, емфіземи і набряку м`яких тканин обличчя і голови, підшкірних крововиловів повік правого ока, множинних забійних ран поперекової ділянки спини, лівої гомілки, стегна, плеча, саден шкіри тіла», - які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_17 тупих твердих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останнього об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, тверде дорожнє покриття, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_17 міг знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай спричиняють тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби) (Т.5 а.м.к.п. 42-43);

- висновком судово - медичної експертизи №429 від 08 жовтня 2024 року, відповідно до якого, у ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 мають місце тілесні ушкодження у вигляді «закритого травматичного пошкодження лівого акроміального-ключичного з`єднання з вивихом акроміального кінця лівої ключиці, забоїв і саден шкіри правої гомілки та правої сідничної ділянки, забою правого кульшового суглобу», - які виникли від дії на різні ділянки тіла ОСОБА_20 тупих твердих предметів, та при ударі різними ділянками тіла останнього об такі, якими могли бути конструктивні частини салону автобуса, та їм подібні предмети, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення автобуса із фіксованою перешкодою та подальшого перекидання автобуса, де ОСОБА_20 міг знаходитися в якості пасажиру салону автобуса, по строку свого виникнення можуть відповідати 13.08.2024, що могло мати місце в строк і за обставин, вказаних у постанові про призначенні судово-медичної експертизи, по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що зазвичай спричиняють тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби) (Т.5 а.м.к.п. 75-76);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 ,з план схемою та фото-таблицями, в ході якого свідок показав про обставини ДТП очевидцем якого він був, а саме показав на розташування автобуса на дорозі, зміна напрямку його руху, місце з`їзду автобуса, тощо (Т.5 а.м.к.п.58-64);

- висновком судової інженерно транспортної експертизи № СЕ-19/123-24/14262-ІТ від 12 грудня 2024 року, відповідно до якого у заданій дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автобуса ЛАЗ-4207 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_25 повинні регламентуватись нормативними вимогами п.2.3 б), 12.4, 12.9 б), 12.1 Правил дорожнього руху. У заданій дорожній обстановці та при заданих обставинах, можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді водієм автобуса ЛАЗ-4207 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_25 з технічної точки зору, визначалась односторонньою вольовою активністю, щодо належного виконання з його боку нормативних вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху. В умовах даної події та при заданих обставин, в діях водія автобуса ЛАЗ-4207 (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_25 вбачаються невідповідність вимогам п.2.3б), 12.4, 12.9 б), 12.1 Правил дорожнього руху, при цьому дії водія ОСОБА_25 , які не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху, сформували необхідні й достатні умови для виникнення події і з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (Т.5 а.м.к.п.200-203);

- актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 серпня 2024 року, згідно якого автомобільна дорога Н-03 98 км. + 530 м. Хмельницької обл., ділянка дороги відповідає ДСТУ 3587:2022, відсутній дорожній знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» та вертикальна розмітка 2.3 та дорожній знак 5.49 «початок населеного пункту» (Т.6 а.м.к.п.41);

- даними результату токсикологічного дослідження КНП «Обласний медичний спеціалізований цент» Житомирської обласної ради в крові ОСОБА_25 , алкоголю не виявлено (Т.6 а.м.к.п.45);

- викопіюванням з схеми організації дорожнього руху ділянки автомобільної дороги державного значення Н-03 Житомир-Чернівці км 98+530, де зазначено розміщення дорожніх знаків, в тому числі розміщення дорожнього знаку 7.25 «Острівець безпеки» при в`їзді/виїзді в с. Вишнопіль та влаштування дорожньої розмітки (Т.6 а.м.к.п.48-53).

Враховуючи те, що судові автотехнічна, інженерно-транспорна та судово-медичні експертизи проводились кваліфікованими фахівцями в цих галузях, предметом їх дослідження були усі наявні матеріали, то підстав для сумнівів у достовірності даних висновків суд не вбачає.

Дані, здобуті під час дослідження в судовому засіданні письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, узгоджуються між собою та свідчать про відсутність будь-яких сторонніх факторів, які б мали об`єктивний вплив на причину дорожньо-транспортної пригоди та свідчать про те, що дана пригода сталася виключно внаслідок порушення ОСОБА_25 правил безпеки дорожнього руху.

Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а також обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, а також оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено, допустимі, оскільки здобуті з дотриманням відповідної процедури.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_25 , у вчиненні злочину та його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибельОСОБА_29 , неповнолітньої ОСОБА_30 , заподіяло тяжке тілесне ушкодження неповнолітнім ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , неповнолітнім ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_4 .

При цьому, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_25 по даному кримінальному провадженні є досить складним та важливим питанням, яке потребує звернення до теоретичних основ поняття покарання, цілей та особливостей його призначення.

Кримінальне законодавство у ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України (далі КК) визначає такі цілі покарання: 1) кара; 2) виправлення засуджених; 3) запобігання вчиненню нових злочинів засудженими; 4) запобігання вчиненню нових злочинів іншими особами. Згідно з ч. 3 ст. 50 КК покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі, виходячи із позиції потерпілих, особливу увагу слід звернути на таку мету покарання, як кара.

Кара являє собою засіб, необхідний для здійснення цілей покарання. Для досягнення цілей виправлення засудженого, спеціального і загального попередження злочинів покаранню притаманні каральні засоби, тобто воно заподіює караному певні позбавлення і страждання. Також покарання призначається і з метою задоволення почуття справедливості, властивого людям, почуття обурення, викликаного вчиненням злочину, що реалізується у відповідній мірі відплати за вчинене, при цьому відплата відповідає у багатьох випадках почуттям потерпілого, а іноді певних кіл суспільства.

Разом з тим, призначення покарання найбільшою мірою лише з метою кари, тобто відплати, помсти за минуле, виходить за межі поставлених перед КК завдань, оскільки останні спрямовують кримінальну політику держави лише в майбутнє забезпечити охорону найбільш суттєвих для суспільства об`єктів від злочинних посягань і попередити вчинення злочинів. Рівень же кримінально-правової охорони певних об`єктів, суворість санкцій, які передбачено за посягання на них, певною мірою залежить від рівня їх цінності у суспільстві. Але це ні в якому разі не означає, що суворість кримінального покарання визначається суворістю помсти або відплати з боку держави особі, яка заподіяла суспільно небезпечні наслідки.

Виправлення засудженого - це такі зміни його особи, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття.

Запобігання вчиненню злочинів іншими особами - це так зване загальне запобігання злочинів. Застосовуючи покарання до засудженого, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільне небезпечними і всі особи зобов`язані уникати їх вчинення. Сама можливість караності таких діянь виступає засобом стримування осіб, схильних до кримінально-протиправної поведінки.

Також, ч. 1 Постанови N 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України.

Вказані роз`яснення узгоджуються і з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005) та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Суд вказав: «Для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Тобто, суд має призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (ч. 2 ст. 50 КК України).

Більш суворий вид покарання з числа передбачених завчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі,якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

В ч. 2 Постанови N 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

В ч. ч. 3 та 4 Постанови N 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Виходячи із вищевикладених доводів, суд прийшов до наступних висновків.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_25 покарання суд, відповідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, яке також прослідковувалося під час всього судового розгляду справи і дуже чітко було виражено в судових дебатах та в останньому слові, під час якого обвинувачений висловив своє ставлення до обвинувачення, повністю визнаючи свою вину; дав оцінку власним діям, зокрема щиро висловив жаль щодо загибелі потерпілих та отримання потерпілими тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, неодноразово просив прощення у потерпілих, а також відсутність будь-яких перешкод з його сторони для провадження досудового розслідування; також враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

При цьому, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_25 активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки така обставина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) сформульовано висновок про те,що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, у постанові від 16.12.2021 (справа № 346/4094/20) ВС зауважив, що активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування допомоги в установленні невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Це може бути повідомлення про всі відомі епізоди, обставини злочинного діяння, свідків, потерпілих, викриття інших співучасників кримінального правопорушення. Мінімальні вимоги, яким має відповідати позитивна посткримінальна поведінка у виді активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, полягають у добровільній дачі правдивих і повних свідчень про всі відомі особі обставини злочинного діяння. Активність сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що дії особи повинні мати високу інтенсивність, ефективність та значну процесуальну цінність. Визначення ступеня активності залежить від обставин конкретного кримінального провадження.

Також у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 674/1608/17 визначено, що активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставина, що пом`якшує відповідальність, беззаперечно, має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Зважаючи на наведені вище висновки Верховного Суду, суд дійшов до переконання, що повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому діяння та надання суду зізнавальних показів, не свідчить про наявність в його діях ознак активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення. У випадку ОСОБА_25 активність та ініціативність з боку останнього при проведенні досудового розслідування була відсутня, будь-яких дій, які б сприяли розкриттю кримінального правопорушення, не вчиняв.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_25 не може залишити поза увагою форму вини обвинуваченого, яка виражена у формі необережності, а також обставини вчинення кримінального правопорушення.

Суд враховує і особу обвинуваченого ОСОБА_25 , який вчинив кримінальне правопорушення вперше, одружений, працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, а також враховує його емоційну реакцію на подію і наслідки, оскільки усвідомлення ОСОБА_25 таких є і для нього моральним тягарем на решту життя.

Всі ці обставини дають суду прийти до висновку, що ОСОБА_25 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно з досудовою доповіддю, складеною Богунським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Житомирській області відносно обвинуваченого ОСОБА_25 , ризики вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства оцінюються як низкький. На думку органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, умови його життєдіяльності, відносини у суспільстві, його виправлення без ізоляції від суспільства можливе, оскільки це не буде становити небезпеки для суспільства.

З огляду на вищенаведене суд не погоджується з висновком органу з питань пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, підстав для застосування щодо останнього положень ст. 75 КК України не знаходить і вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 268 КК України.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_25 положень ст.69 КК України, на чому наполягав захисник в судових дебатах, клопочучи про призначення його підзахисному більш м`якого покарання.

Враховуючи позицію сторони захисту, суд вважає за доцільне зазначити таке.

Відповідно до речення першого частини першої статті 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

ВС у постанові від 15.03.2018 (справа № 442/1887/16-к) звернув увагу на те, що застосування частини першої статті 69 КК можливе у випадку, коли пом`якшуючі обставини настільки знижують тяжкість злочину, що призначення винному покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) ВС звернув увагу на те, що частина перша статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

ВС роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Як вже суд зазначив вище, в судовому засіданні встановлена наявність лише однієї обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, що є недостатнім для застосування положень статті 69 КК. Також суд вважає, що конкретні обставини справи не свідчать про те, що призначення обвинуваченому покарання в межах санкції кримінального закону буде явно несправедливим. Крім того, встановлена обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого (щире каяття) жодним чином не впливає на суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_25 діяння та, відповідно, не знижує ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні обвинуваченому покарання положень частини першої статті 69 КК.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_25 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_25 кримінального правопорушення, даним про його особу та принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Таким чином, розуміння суті покарання, зокрема, як вже було зазначено вище, покарання не може переслідувати лише мету кари (відплати) за вчинене, не може призначатись лише за принципом «більше потерпілих суворіше покарання», в поєднанні із вищевказаними доводами щодо обвинуваченого та необхідністю індивідуалізації покарання в кожному конкретному випадку, дає суду можливість відступити від вимоги потерпілих щодо призначення обвинуваченому максимального строку позбавлення волі, як таке, що буде несправедливе в даному випадку і надмірно суворим.

Разом з тим, суд враховує приписи частини п`ятої статті 72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

У ході досудового розслідування обвинуваченого ОСОБА_25 13 серпня 2024 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а 16 серпня 2024 рокуОСОБА_25 звільнено з під охорони конвою затриманого, після чого ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 06 вересня 2024 року було застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення заставиз визначенням обов`язків. Згідно повідомлення начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», 09.09.2024 року після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави 90 840 грн., визначеної ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2024 року, відповідно до статті 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ч. 4 ст. 202 КПК України з Хмельницького слідчого ізолятора звільнено ОСОБА_25 . Тому відповідно до приписів частини п`ятої статті 72 КК України ОСОБА_25 слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення період з 13 серпня 2024 року по 16 серпня 2024 року та з 06 вересня 2024 року по 09 вересня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_25 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін, підстав для зміни запобіжного заходу немає, з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутності клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу.

У зв`язку із засудженням ОСОБА_25 до позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили з поверненням заставодавцю ОСОБА_43 , заставу в сумі 90840 грн., яка сплачена згідно платіжної квитанції №0.0..1 від 09.09.2024.

Цивільні позова ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_23 поданий в інтерсах малолітньої ОСОБА_44 до ТОВ «САВ-ТРАНС», ПрАТ «Страхова компанія «Перша», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_25 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ухвалою суду від 17 квітня 2025 року залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року прийнято відмову від цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_18 та провадження за цивільним позовом ОСОБА_18 , який поданий в інтерсах малолітнього ОСОБА_17 до ТОВ «САВ-ТРАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_25 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийнятим до розгляду у кримінальному провадженні закрито, у зв`язку з відмовою цивільного позивача від позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови у цивільному позові.

Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 9960 грн. 50 коп. у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_25 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_25 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_25 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення період з 13 серпня 2024 року по 16 серпня 2024 року включно та з 06 вересня 2024 року по 09 вересня 2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_25 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Заставу у розмірі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. внесену заставодавцем ОСОБА_45 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Хмельницькій області згідно платіжної квитанції №0.0..1 від 09.09.2024 за ОСОБА_25 відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 06 вересня 2024 року (справа № 686/22238/24), повернути заставодавцю ОСОБА_46 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 серпня 2024 року (Справа № 686/22238/24, Провадження №1-кс/686/6817/24) на автобус «ЛАЗ - 4207» р.н. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, vin НОМЕР_3 , скасувати.

Речові докази по справі :

-оригінали двох паперових дисків тахографа автобуса «ЛАЗ - 4207» р.н. НОМЕР_1 , виписаних на водіїв ОСОБА_47 від 13.08.2024 залишити в матеріалах спарви;

-автобус «ЛАЗ - 4207» р.н. НОМЕР_1 , який залишений на зберігання на спеціалізованому майданчику тимчасового утримання затриманого автотранспорту ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, повернути за належністю власнику ОСОБА_48 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: