Провадження № 1-кс/201/4503/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000455 від 10.03.2025 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк Донецької області, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

слідчий ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за №0000455 від 10.03.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000455 від 10.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме колабораційній діяльності, тобто добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Згідно переліку затвердженого наказом № 376 від 28 лютого 2025 року Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Донецький район Донецької області, у тому числі і населений пункт Донецьк тимчасово окупований Російською Федерацією з 07.04.2014.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, добровільно зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

14 вересня 2022 року між «Федеральной службой судебных приставов россии» та незаконним органом влади створеним державою-агресором рф на тимчасово окупованій території Донецької області «Министерство юстиции ДНР» був підписаний меморандум про співробітництво, який дає можливість взаємодіяти вказаним органам в сфері примусового виконання виконавчих документів на тимчасово окупованій території Донецької області згідно російського законодавства, тобто з метою інтеграції незаконного органу влади створеного державою-агресором рф на тимчасово окупованій території Донецької області «Министерство юстиции ДНР» в правове поле російської федерації.

В подальшому, державою-агресором рф, на тимчасово окупованій території Донецької області у невстановлений досудовим розслідуванням час, створено незаконний правоохоронний орган, а саме (мовою оригіналу) «Главное управление Федеральной службы судебных приставов по Донецкой Народной Республике», який зареєстровано в «Едином государственном реестре юридических лиц Федеральной налоговой службы рф» 28.10.2022.

Вищевказаний незаконно створений державою-агресором рф на тимчасово окупованій території Донецької області правоохоронний орган, як структурний підрозділ, інтегрований до загальної системи «Федеральной службы судебных приставов России» держави агресора російської федерації, та у своїй діяльності керується федеральним законом російської федерації №118-ФЗ «Об органах принудительного исполнения Российской Федерации» (далі закон №118-ФЗ) та іншими нормативними актами держави агресора рф.

Так, згідно ст. 6.1 глави 1 вищевказаного закону, система примусового виконання рф включає федеральний орган виконавчої влади, який здійснює функції по забезпеченню встановленого порядку діяльності судів, виконання судових актів, актів інших органів і посадових осіб, правозастосовні функції і функції по контролю і нагляду у встановленій сфері діяльності, і його підрозділи, територіальні органи федеральної служби судових приставів і їх підрозділи. Згідно ст. 6.6 глави 1 даного закону, органи примусового виконання у діяльності керуються конституцією рф, федеральними конституційними законами, міжнародними договорами рф, федеральним законом «Про виконавче провадження», федеральним законом «Про службу в органах примусового виконання російської федерації і внесення змін в окремі законодавчі акти рф», іншими федеральними законами, а також прийнятими відповідно до них нормативними правовими актами рф. Окрім цього, в ст. 6.4 глави 1 даного закону вказано, що співробітникам органів примусового виконання, в залежності від посад, присвоюється спеціальне звання.

Відповідно до федерального закону російської федерації №328-ФЗ від 01.10.2019 «О службе в органах принудительного исполнения Российской Федерации и внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», вступ особи на службу в органи примусового виконання рф відбувається на основі особистої заяви та ряду інших документів, що посвідчують особу. Згідно п. 5 ст. 39 глави 6 вказаного закону особі, яка вперше вступила на службу в органи примусового виконання рф присвоюється перше спеціальне звання, а також відповідно до ст. 28 глави 5 така особа приймає присягу співробітника органів примусового виконання.

Так, 05.04.2023 року, ОСОБА_5 , діючи умисно, керуючись ідеологічними мотивами, перебуваючи у тимчасово окупованому місті Донецьк, добровільно погодився зайняти посаду (мовою оригіналу) «Руководитель Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Донецкой Народной Республике главный судебный пристав Донецкой Народной Республики» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території (мовою оригіналу) «Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Донецкой Народной Республике Федеральной службы судебных приставов россии».

Посадові обов`язки ОСОБА_5 на посаді «Руководитель Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Донецкой Народной Республике главный судебный пристав Донецкой Народной Республики» визначаються наказом міністерства юстиції рф від 30 березня 2020 року (із змінами на 8 лютого 2023 року) № 64 «Об утверждении Типового положения о территориальном органе Федеральной службы судебных приставов», згідно, якого він несе персональну відповідальність за виконання покладених на територіальний орган завдань, та здійснює такі повноваження:

1. організовує та керує діяльністю територіального органу;

2. організовує в межах своєї компетенції контроль у сфері діяльності територіального органу;

3. розподіляє обов`язки між своїми заступниками, установлює в межах своєї компетенції повноваження інших посадових осіб територіального органу щодо вирішення оперативних, організаційних, кадрових, фінансових, виробничо-господарських та інших питань, що належать до компетенції територіального органу;

4. вносить (представляє) директору Федеральної служби судових приставів головному судовому приставу Російської Федерації:

- пропозиції щодо формування проєкту федерального бюджету в частині, що стосується фінансування територіального органу;

- пропозиції щодо представлення до присвоєння класних чинів, почесних звань, спеціальних звань, нагородження державними нагородами Російської Федерації та відомчими нагородами працівників територіального органу, а також інших осіб;

5. затверджує:

- положення про підрозділи територіального органу;

- посадові регламенти та посадові інструкції працівників територіального органу;

- правила внутрішнього службового розпорядку територіального органу;

- склад атестаційної комісії, інвентаризаційної комісії з перевірки озброєння, боєприпасів та спеціальних засобів та інших комісій, що забезпечують діяльність територіального органу;

- щорічний план проведення планових контрольних (наглядових) заходів;

- план роботи територіального органу на півріччя;

6. здійснює окремі виконавчі дії при здійсненні контролю за примусовим виконанням судових актів, актів інших органів і посадових осіб;

7. здійснює повноваження начальника органу дізнання, передбачені статтею 40.2 Кримінально-процесуального кодексу Російської Федерації;

8. організовує та контролює відповідно до законодавства Російської Федерації:

- роботу із забезпечення встановленого порядку діяльності судів, здійснення пропускного режиму, забезпечення безпеки під час проведення виконавчих дій, провадження досудового розслідування у формі дізнання, охорону будівель, приміщень судів, будівель і приміщень територіального органу;

- діяльність співробітників та інших посадових осіб територіального органу щодо розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, а також щодо розшуку на підставі судового акта у цивільній справі громадянина-відповідача і (або) дитини, міждержавного розшуку осіб, що здійснюється відповідно до міжнародних договорів Російської Федерації;

- провадження у справах про адміністративні правопорушення в межах компетенції відповідно до законодавства Російської Федерації;

9. організовує проведення інвентаризації озброєння, боєприпасів і спеціальних засобів один раз на рік;

10. забезпечує відповідно до законодавства Російської Федерації протидію корупції, реалізує заходи з профілактики корупції серед працівників територіального органу;

11. видає накази, вказівки та розпорядження з питань організації діяльності територіального органу;

12. представляє територіальний орган в органах державної влади суб`єктів Російської Федерації, органах місцевого самоврядування та організаціях;

13. вирішує відповідно до законодавства Російської Федерації питання, пов`язані з проходженням федеральної державної служби та здійсненням трудової діяльності у територіальному органі;

14. забезпечує в межах своєї компетенції міжвідомчу координацію діяльності органів і організацій, які виконують вимоги судових актів, актів інших органів і посадових осіб, має право з цією метою утворювати дорадчі та консультативні органи, запитувати статистичну та іншу необхідну інформацію;

15. організовує і веде бухгалтерський облік, формує бюджетну (бухгалтерську) звітність територіального органу, подає її у встановлені законодавством Російської Федерації строки до ФССП Росії та визначених законодавством Російської Федерації уповноважених органів;

16. формує податкову, статистичну та іншу звітність територіального органу, подає її у встановлені законодавством Російської Федерації строки до відповідних уповноважених органів;

17. організовує та здійснює бюджетні повноваження адміністратора доходів федерального бюджету відповідно до правових актів, прийнятих головним адміністратором доходів бюджетів бюджетної системи Російської Федерації;

18. укладає договори та угоди з питань діяльності територіального органу;

19. організовує і забезпечує ведення державного реєстру;

20. організовує здійснення федерального державного контролю (нагляду) за діяльністю юридичних осіб, які здійснюють діяльність із повернення простроченої заборгованості як основного виду діяльності, включених до державного реєстру;

21. забезпечує відповідно до законодавства Російської Федерації антитерористичну захищеність об`єктів (територій) територіального органу;

22. здійснює планування діяльності територіального органу;

23. організовує діловодство у територіальному органі;

24. здійснює інші повноваження.

ОСОБА_5 на посаді «Руководитель Главного управления Федеральной службы судебных приставов по Донецкой Народной Республике главный судебный пристав Донецкой Народной Республики» тобто займаючи посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, здійснює свої повноваження в приміщення вказаного незаконного органу, а саме будівлі, що розташованій за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 157.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортами та повідомленнями про вчинення кримінального правопорушення, зібраними оперативними підрозділами;

- відповідями оперативного підрозділу на виконання доручення слідчого;

- протоколом за мережі Інтернет, від 01.04.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 30.03.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 01.04.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 17.07.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 16.08.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 16.08.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 16.08.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 08.09.2025;

- протоколом за мережі Інтернет, від 08.09.2025;

Відповідно до відповіді оперативного підрозділу на даний час підозрюваний ОСОБА_5 згідно отриманої інформації переховується від органів слідства та суду та перебуває на тимчасово окупованій території в м. Донецьк Донецької області.

Крім того, аналогічні норми закріплені у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває на території м. Донецьк Донецької області, тобто на території, яка відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, є тимчасово окупованою територією.

В матеріалах кримінального провадження мається інформація, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окуповані території.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000455 від 10.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме колабораційній діяльності, тобто добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

11.09.2025 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України повідомлення про підозру вручено адвокату ОСОБА_6 яка є захисником за призначенням. Також повідомлення про підозру ОСОБА_5 опубліковано в засобах масової інформації газеті «Урядовий кур`єр», та повний текст підозри розміщено на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора».

Таким чином, 11.09.2025 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто колабораційній діяльності а саме в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на 16.09.2025, 17.09.2025 та 18.09.2025, які було розміщено у засобах масової інформації газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному сайті «Офісу генерального прокурора». Однак ОСОБА_5 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до матеріалів клопотання, з дотриманням вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

При цьому, відповідно матеріалів клопотання підозрюваний постійно перебуває на тимчасово окупованій території України і встановити його точне місце перебування не видається за можливе. Доказами перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України підтверджено зібраними матеріалами досудового розслідування.

Постановою слідчого від 19.09.2025 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у державний та міжнародний розшук.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваного в розшуки.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000455 від 10.03.2025 про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування кримінального провадження за №0000455 від 10.03.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 09-30 годині 23.10.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1