Справа № 463/5942/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/910/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000094 за апеляційною скаргою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2025 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, згідно з ст. 89 КК України не судимого, колишнього навідника 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , матроса військової служби за призовом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо звільнено від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2025 якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого та звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження №0000094 від 19.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрито, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі судового засідання.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 , після набрання даною ухвалою законної сили, невідкладно поновити ОСОБА_7 на військовій службі.

Зобов`язано ОСОБА_7 , не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження - відмовити та продовжити судове провадження у загальному порядку.

Прокурор, не заперечуючи встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, у зв`язку із застосуванням закону, що не підлягав застосуванню та незастосуванням закону, що підлягав застосуванню, тобто через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт наполягає, що обвинувачений ОСОБА_7 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України, тому що злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, ним вчинено двічі.

Так. Верховний Суд вже неодноразово надавав тлумачення визначенню «вчинення злочину вперше».

Зокрема, Верховний Суд вказував, що навіть вчинення декількох епізодів одного й того ж кримінального правопорушення з ознакою «повторно» виключає застосування умови «вчинення злочину вперше» (рішення ВС р/н 84660033). Виключає застосування такої умови і реальна сукупність злочинів, оскільки особою, яка вчинила злочин вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення (рішення ВС р/н 91010407, 97175041).

Такі висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 29.05.2025 по справі №559/1826/23, де надано роз`яснення поняття «вчинення вперше».

Таким чином, оскільки обвинувачений у різний час вчинив два злочини з різними умислами, має місце неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, а саме застосування до обвинуваченого ч. 5 ст. 401 КК України. Відповідно, має також місце незастосування судом закону про кримінальну відповідальність, а саме санкцій ч. 5 ст. 407 КК України.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України у зв`язку з незастосуванням закону, що підлягав застосуванню, та застосуванням закону, що не підлягав застосуванню, тобто через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки під час судового розгляду суд першої інстанції розглядав клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, тобто фактично не розглядав обвинувальний акт по суті, то апелянт вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової, якою в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , навідник 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матрос військової служби за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-133, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без дозволу командування, 24 квітня 2023 року до 08.00 год., точного часу не встановлено, самовільно залишив місце служби пункт постійної дислокації НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , що знаходився в АДРЕСА_2 , та перебував поза межами місця служби, до моменту добровільного повернення 2 травня 2023 року до вказаного місця служби, що в АДРЕСА_2 .

Окрім того, матрос ОСОБА_7 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без дозволу командування, 13 липня 2023 року здійснив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, а саме в пункт тимчасової дислокації НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався в АДРЕСА_3 , та перебував поза межами вказаного місця служби, до моменту прибуття 21 березня 2025 року до Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області, що знаходиться за адресою: вул. Романчука, 18, м. Львів, Львівська область.

30 червня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000094 від 19 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, затверджений 26 червня 2025 року прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10

24 вересня 2025 року на електронну адресу суду надійшов лист командира військової частини НОМЕР_4 у якому повідомлено, що командування військової частини НОМЕР_4 надає письмову згоду на продовження військової служби ОСОБА_7 з наступним призначенням його на вакантну посаду оператора безпілотних літальних апаратів відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 .

30 вересня 2025 року захисник ОСОБА_9 подав до суду клопотання, у якому просить звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, для продовження проходження військової служби, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 , після набрання рішення суду законної сили, невідкладно поновити ОСОБА_7 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ; зобов`язати ОСОБА_7 після набрання рішення суду законної сили, не пізніше 72 годин, прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

При цьому у клопотанні зазначено, що 20 серпня 2025 року ОСОБА_7 скерував на адресу командира ВЧ НОМЕР_2 заяву із проханням надати йому можливість проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на вільну вакантну посаду та скерувати йому у відповідь відповідну письмову згоду командира військової частини. 11 вересня 2025 року була надана відповідь (супровідний лист) ТВО командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_11 , в якій зазначено, що стосовно отримання письмової згоди ВЧ НОМЕР_2 на включення ОСОБА_7 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 керівництвом розглянуто та прийнято рішення надати письмову згоду, до відповіді долучено письмову згоду ТВО командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 11 вересня 2025 року. Враховуючи викладене, а також те, що згідно з наявними у кримінальному провадженні відомостями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 407 КК України в умовах воєнного стану вперше, самостійно звернувся до військової частини НОМЕР_2 , де йому командиром військової частини НОМЕР_2 надано згоду на проходження військової служби у вказаній військовій частині, вважає, що такий підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 ,яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора, міркування захисника - адвоката ОСОБА_9 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 , які, кожен окремо, просили залишити без задоволення апеляційні вимоги прокурора та врахувати, що обвинувачений на даний час проходить військову службу під час мобілізації, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У частині 3 статті 288 КПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно абз. 2 ч.2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення під час дії воєнного стану, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, він сам та захисник в його інтересах звернулися до суду з проханням про намір обвинуваченого повернутися до військової служби та проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . У зв`язку з чим суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

Встановлено, що в матеріалах провадження є повідомлення командира військової частини НОМЕР_4 , який надав письмову на продовження військової служби ОСОБА_7 з наступним призначенням його на вакантну посаду.

Крім того 20.08.2025 ОСОБА_7 скерував на адресу командира ВЧ НОМЕР_2 заяву із проханням надати йому можливість проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на вільну вакантну посаду та скерувати йому у відповідь відповідну письмову згоду командира військової частини.

11.09.2025 року була надана відповідь (супровідний лист) ТВО командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_11 , в якій зазначено, що стосовно отримання письмової згоди ВЧ НОМЕР_2 на включення ОСОБА_7 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 керівництвом розглянуто та прийнято рішення надати письмову згоду, до відповіді долучено письмову згоду ТВО командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 11.09.2025.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 , на підставі ч.5 ст.401 КК України, необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Верховна Рада продовжила строк добровільного повернення військовослужбовців із самовільного залишення частини (СЗЧ) до 30 серпня 2025 року (законопроєкт №13177), що дозволяє військовим повернутися без кримінальної відповідальності.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення не вперше, як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, є необгрунтовані та не коректні з посиланням на висновки викладені в Постанові ВС від 29.05.2025 по справі №559/1826/23, де надано роз`яснення поняття «вчинення вперше», оскільки в ній чітко зазначено наступне: «Відповідно до встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, що зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 та ч.4 ст. 408 КК України, які були розділені певним проміжком часу та є наслідком різних умисних дій обвинуваченого.»

Тобто суд касаційної інстанції розглядав справу щодо особи, яка вчинила два різні злочини, які були кваліфіковані по різних статях, а у даній справі, зазначено два епізоди одного злочину, які кваліфіковані органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, затвердженому прокурором та підтримано в суді першої інстанції, за ч.5 ст. 407 КК України, без зазначення обтяжуючої обставини - повторність.

Оскільки ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 407, 408 КК України не притягувався, добровільно (через захисника) звернувся до суду з клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби, проти чого не заперечувало командування військової частини, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

Суду апеляційної інстанції скеровано фотокопію наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 306 від 14.10.2025 про те, що солдата ОСОБА_7 , призначено наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) №113-РС від 14.10.2025 на посаду оператора безпілотних літальних апаратів.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 підтвердив намір продовжити військову службу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається, а тому заявлені апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2025 якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, на підставі ч.5 ст. 401 КК України та закрито кримінальне провадження №0000094 щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: