Справа № 352/1946/25
Провадження № 1-кп/352/269/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 від 09.07.2025 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, розлученої, утриманця перестарілої матері 1949 р. народження, з вищою освітою, інваліда другої групи, депутатом будь-якої ради не обиралася, раніше не судимої, якій пам`ятку про права обов`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 357 ч. 3 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудна ОСОБА_4 , умисно незаконно заволоділа важливим особистим документом.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

08 липня 2025 року, приблизно о 19 год. ОСОБА_4 перебуваючи по вулиці Монастирська в місті Тисмениця, Івано-Франківського район, поблизу магазину «Соціальний», виявила особисті важливі документи видані та належні потерпілій ОСОБА_6 , а саме: пенсійне посвідчення, електронну транспортну картку «Розумна картка Галка Пільгова» № НОМЕР_1 , електронну банківську платіжну картку АТ «Ідея Банк» № НОМЕР_2 , і були втрачені останньою з власної необережності 08.07.2025, де в обвинуваченої раптово виник неправомірний умисел, спрямований, на заволодіння вказаними вище документами.

Реалізовуючи свій неправомірний умисел спрямований на заволодіння важливими особистими документами потерпілої, усвідомлюючи, що виявлені нею документи є чужими, зокрема: пенсійне посвідчення є важливим особистим документом для пенсіонерів, оскільки воно підтверджує їхній статус та дає право на отримання пенсії та різноманітних пільг; банківська картка є засобом доступу до банківського рахунку, транспортна картка є підставою для безоплатного проїзду в транспорті м. Івано-Франківська, а наявні на банківському рахунку та транспортній картці кошти є чужою власністю, не вчинила жодних дій щодо встановлення власника зазначених документів чи їх повернення, діючи умисно, маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння офіційними документами, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання карток у власних корисливих цілях, а саме - для заволодіння грошовими коштами, заволоділа вищевказаними офіційними важливими документами, які відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», примітки до ст. 358 КК України є офіційними документами, оскільки, містять зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру та видані повноважними особами органу державної влади та юридичних осіб, містять передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_6 можливості використовувати зазначені офіційні документи за призначенням, тобто умисно привласнила їх.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого й в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася і вибачившись перед потерпілою за свою неправомірну поведінку, дала суду показання, в яких повністю підтвердила факт та обставини скоєного нею кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок скоєного правопорушення та постійних переживань значно погіршився стан її здоров`я, який і до того перебував на неналежному рівні внаслідок попередньо отриманої другої групи інвалідності. Просить суд суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду письмове клопотання, щодо розгляду даного кримінального провадження за її відсутності в залі судового засідання. Одночасно просила обвинувачену ОСОБА_4 суворо не карати, оскільки остання заподіяні їй неправомірними діями збитки відшкодувала в повному обсязі.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнала повністю, а також те, що вона не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудної та дослідженням доказів, які характеризують її особу. Обвинувачена та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, так як вона умисно незаконно заволоділа важливим особистим документом.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченої обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю проступку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудній покарання, суд враховує думку потерпілої щодо несуворості міри покарання яке слід призначити ОСОБА_4 , як те що тяжких наслідків внаслідок неправомірної поведінки останньої не настало, як і те, що обвинувачена до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася; її поведінку до і після вчинення проступку, відношення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме вкрай негативне ставлення до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризуються; згідно висновку судово-психіатричного експерта № 286/2025 р. ОСОБА_4 страждає і страждала, на період часу, що відноситься до інкримінованих їй протиправних дій, психічним захворюванням біполярним афективним розладом, стан неповної ремісії, що згідно МКХ-10F3, перебувала в стані і перебуває на даний час, при якому не здатна в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру під експертна не потребує, тобто являється обмежено осудною особою; будучи інвалідом другої групи має незадовільний стан здоров`я; являється утриманкою перестаріло матері 1949 р. народження; тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої її протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудної ОСОБА_4 , суд вважає можливим застосувати до неї основне покарання у виді мінімального штрафу визначеного санкцією ст. 357 ч. 3 КК України, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових проступків.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого нею, з покаранням призначеним останній.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останній на даній стадії процесу суд не вбачає.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази в даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 357 ч. 3 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останній до вступу вироку в законну силу відсутні.

Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : три магнітні носії інформації DVD-R диски сірого кольору, маркуванням «HP», об`ємом 4,7 Gb із відеозаписами зберігати при матеріалах даного кримінального провадження; пенсійне посвідчення, електронну транспортну картку «Розумна картка Галка Пільгова» № НОМЕР_1 , електронну банківську платіжну картку АТ «Ідея Банк» № НОМЕР_2 , пластикову картку із написом «Планета Секонд-Хенд» з номером НОМЕР_3 , пластикову картку із написом «Магазин потрібних речей № 1 Копійочка» із номером 661997 повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_6 .

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченій та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7