СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/468/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду у м. Києві за обвинувальним актом, який складений у межах спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 20.06.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 3 ст. 436-2 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 року до Святошинського районного суду м.Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167 від 20.06.2024 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 3 ст. 436-2 КК України (в порядку спеціального досудового розслідування).

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування на підставі дозволу слідчого судді Дніпровського районного суду та ухвали від 11.09.2024 року, в межах даного кримінального провадження проводилось спеціальне досудове розслідування.

У підготовчі судові засідання обвинувачений ОСОБА_3 не прибув, причини своєї неявки не повідомляв, хоча неодноразово викликався до суду шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: газета «Урядовий кур`єр» № 241(7901) від 28.11.2024, № 258 (7918) від 21.12.2024, № 37 (7962) від 19.02.2025, № 55(7980) від 14.03.2025, № 75 (8000) від 11.04.2025, № 88 (8013) від 01.05.2025, № 116 (8041) від 10.06.2025, № 141 (8066) від 15.07.2025, № 200 (8125) від 01.10.2025, № 227 (8152) від 06.11.2025, № 242 (8167) від 27.11.2025, № 254 (8179) від 12.12.2025, № 8 (8200) від 10.01.2026, а також шляхом публікації оголошень на сайті Святошинського районного суду міста Києва.

Крім цього, прокурором у підготовчих судових засіданнях долучені повістки про виклик обвинуваченого, опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У підготовчому судовому засіданні прокурор на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, вважав, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, з огляду на пред`явлене обвинувачення за ч.6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), оскільки останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у державний розшук. Посилаючись на вказані обставини, просить призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом, вважаючи, що вимоги, передбачені статтями 32, 291 КПК України, дотримані, а правові підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.

Судом роз`яснено стороні захисту право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого колегіально судом у складі трьох суддів.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, зазначив, що судовий розгляд кримінального провадження необхідно проводити у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Клопотань про розгляд даного кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів не надійшло.

Заслухавши думку прокурора та захисника щодо можливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, проаналізувавши заявлене прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у формі спеціального судового провадження з наступних підстав.

Вказане кримінальне провадження на підставі ч.9 ст.615 КПК України за підсудністю підлягає розгляду Святошинським районним судом міста Києва.

Підстав для закриття чи зупинення провадження у справі немає.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акта дотримані вимоги закону.

Що стосується заявленого прокурором клопотання про здійснення спеціального судового провадження, суд вважає доведеним належними доказами те, що обвинувачений оголошений в розшук та переховується від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки знає про розпочате стосовно нього кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акта обвинувачений ОСОБА_3 на час поставлених йому у провину діянь мав громадянство України, проживає на тимчасово окупованій території АР Крим, тобто на території України.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) сухопутна територія АР Крим, на якій проживає ОСОБА_3 , визнана тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до правил статтей 4, 5 та 9 Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Цей правовий режим визначається виключно законами України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

11.06.2024 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні римінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 3 ст. 436-2 КК України та направлено за місцем проживання останнього разом із викликом до слідчого та прокурора.

У зв`язку із неприбуттям підозрюваного та внаслідок того, що його місце знаходження невідоме, 21.06.2024 року ОСОБА_3 оголошено в розшук. Здійснення розшуку доручено СБУ.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом (ч. 3 ст. 323 КПК України).

За всіма вказаними повідомленнями (оголошеннями) ОСОБА_3 до слідчого, прокурора та суду не з`являвся, клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру не подавав.

У межах даного кримінального провадження проводилось спеціальне досудове розслідування, відтак обґрунтованість підозри, факт ухилення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності вже були предметом ретельної оцінки слідчого судді.

Задля досягнення інтересів правосуддя ОСОБА_3 забезпечено безоплатну правову допомогу.

Аналіз цих фактів свідчить про те, що ОСОБА_3 мав підстави усвідомлювати, що відносно нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, був обізнаний зі своїми правами, які йому неодноразово роз`яснювались. Держава Україна під прискіпливим і далеко неформальним контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право при розгляді пред`явленого йому кримінального обвинувачення на стадії призначення справи до судового розгляду як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого обвинувачення; b) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним ним захисником; с) бути судженим без невиправданої затримки; d) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно для нього.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість ОСОБА_3 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

За таких обставин суд вважає, що надані прокурором документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, але знає про розпочате щодо себе кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само як і про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа Колоцца проти Італії від 12.02.1985р.; Шомоді проти Італії від 18.05.2004р. та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні стороною обвинувачення всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, серед яких дійсно є передбачені ст. ст. 110, 111 та 437 КК України, може здійснюватися за відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Згідно ч.1 ст. 297-1 спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави..

Відповідно до ч.4 ст. 323 КПК України якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений з`явився або був доставлений до суду, судовий розгляд продовжується з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. За клопотанням сторони захисту суд продовжує судовий розгляд з моменту з`явлення обвинуваченого в судовому засіданні та повторно досліджує окремі докази, які досліджувалися за відсутності обвинуваченого (якщо про таке дослідження доказів просить сторона захисту).

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, наявні в провадженні дані, що йому відомо про розпочате відносно нього кримінальне провадження, він тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває у розшуку, надані прокурором дані про перебування ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України, суд вважає наявними всі підстави для здійснення щодо вказаного обвинуваченого спеціального судового провадження, оскільки визначені законом (ч. 5 ст. 139, ч. 3 ст. 323 КПК України) умови для цього встановлені, а їх доведеність не викликає сумнівів у суду.

Керуючись вимогами ст. ст. 297-1, 314-316, 323, 369-372, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя, Автономної Республіки Крим, громадянина України, відома остання адреса проживання: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Призначити судовий розгляд у формі спеціального судового провадження на підставі вказаного обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва з обов`язковою участю прокурора та захисника 23.02.2026 року о 16 год. 00 хв.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора та захисника.

Копію ухвали надіслати захиснику. Повідомити обвинуваченого про час та місце судового засідання, а також прийняте рішення про здійснення спеціального судового провадження щодо нього шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1