ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, громадянки України, з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, незаміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статуту Київської міської лікарні № 4 від 11.05.2017 № 552, затвердженого Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 жовтня 1998 року № 2141 - Київська міська клінічна лікарня № 4 є лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, бюджетною неприбутковою установою, заснованою на комунальній власності територіальної громади міста Києва, підпорядкованою Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Власником установи є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

Установу утворено з метою підвищення доступності та якості медичної допомоги, ефективного і раціонального використання ресурсів. Головним завданням Установи є забезпечення потреб населення у якісному, кваліфікованому та доступному медичному обслуговуванні.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі.

Відповідно до Розділу І п. 1.2 положень Наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі - Наказ») військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до Розділу ІІІ п. 3.2 Наказу під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2025 року гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 13:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи у комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва», що за адресою: м. Київ, вул. Мостицька, 9, звернувся до особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з приводу проходження ВЛК та визначення придатності до військової служби.

За результатами розгляду документів та спілкування у особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка без проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів відносно ОСОБА_6 та усвідомлюючи наявність ймовірних порушень функцій організму, які спричиняють обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я у останнього, раптово винник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоду для себе від останнього.

Так, особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, переслідуючи корисливий мотив, умисно з метою отримання неправомірної вигоди для себе та третьої особи розробив злочинний план, який передбачає залучення інших осіб для сприяння та виготовлення необхідних медичних документів, достовірно знаючи, що порушує порядок проходження військово-лікарською комісії повідомив ОСОБА_6 , що отримати відстрочку від військової служби практично не можливо без отримання відповідної медичної документації та почав вимагати неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за свою допомогу в проходженні стаціонарного лікування та отримання за результатами медичного обстеження отримання медичних документів, які стануть у подальшому підставою відстрочки від військової служби.

З цією метою 06.03.2025 особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залучила до неправомірних діянь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має вплив на безперешкодне позачергове оформлення громадян у Київській міській лікарні № 4 на стаціонарне обстеження за грошову винагороду без фактичного проходження обстеження.

В той же день особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження пояснила ОСОБА_6 , що для подальшого успішного оформлення медичного обстеження, необхідно пройти стаціонарне обстеження для чого звернутись до її знайомої ОСОБА_5 та попередила, що без надання неправомірної вигоди отримати його не можливо, тим самим почав вимагати в нього неправомірну вигоду для іншої особи, а саме ОСОБА_5 у розмірі 30000 грн. вчинення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженої на виконання функцій держави, а саме посадових осіб Київської міської лікарні № 4 за оформлення документів стаціонарної госпіталізації.

Надалі, 08.04.2025 особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження надала вказівку ОСОБА_6 прибути до Київської міської лікарні № 4 за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 17 та під час особистої зустрічі із ОСОБА_5 передати їй грошові кошти у розмірі 30 000 грн за оформлення документів стаціонарної госпіталізації.

08.04.2025 в ході проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_6 приблизно о 12:50 год прибув до Київської міської лікарні № 4 за адресою: м.Київ, вул. Солом`янська, буд. 17, де, на вимогу особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження щодо безперешкодного оформлення документів стаціонарної госпіталізації, передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 30000 грн. для здійснення впливу на посадових осіб Київської міської лікарні № 4 щодо оформлення документів на стаціонарне обстеження ОСОБА_6 без його фактичного проходження.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, розкаялась.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор, обвинувачена та її захисник не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинувачену, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 369-2 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд, відповідно до статті 66 КК України, відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом, згідно статті 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 України, яке є не тяжким злочином, вчинений умисно, та особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, незаміжня, працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на положення статті 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має наметі не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими,так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення,має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним(не становити надмірного тягаря для особи)(справи Балканов проти росії від 09.06.2005р., Ісмалова проти росії від 29.11.2007 року), враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,особу обвинувачену, всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності,справедливості та індивідуалізації покарання,приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_5 у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень .

При цьому, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбаченим законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винною.

Підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за правилами ст. 69 КК України, не зважаючи на її щиросердечне каяття, активне сприяння розкриттю злочину відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

Речові докази:

-мобільний телефон Iphone 16 ProMax, рожевого кольору у чорному чохлі ( НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 ), мобільний телефон марки «Сігма мобайл» чорного кольору (IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI1 НОМЕР_4 ), які зберігаються у камері схову речових доказів Голосіївського УП ГУНП в м. Києві - повернути власнику ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.07.2025 у справі ЄУН 752/10313/25, провадження № 1-кс/752/4970/25;

-банківську картку Монобанк № НОМЕР_5 , банківську картку Приватбанк № НОМЕР_6 , ключі до банківського рахунку Приватбанку 3 шт. та пару державних номерних знаків НОМЕР_7 , квитанцію на отримання медичної інформації на ім`я ОСОБА_7 , які перебувають на зберіганні у ОСОБА_5 - залишити у користуванні ОСОБА_5 ;

-грошові кошти у сумі: 12870 злотих, 100 фунтів, 6535 євро, 5175 доларів США, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити у користуванні ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1