Справа № 158/2712/25 Провадження №11-сс/802/551/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання- ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника

власників майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року про накладення арешту на майно (ЄРДР №0000197 від 18.08.2025),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000197 від 18.08.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до вказаної вище ухвали слідчого судді накладено арешт на тимчасово вилучене 23 вересня 2025 року в ході проведення огляду місця події території за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: насип щебеню, який відділений на штабелі 2, 3 та 4 загальною масою 126,8т. та загальним об`ємом 99,9 метрів кубічних та насип піску загальною масою 365,4т., загальним об`ємом 237,3 метри кубічних, які передано на відповідальне зберігання володільцю ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а також 5 зразків щебню, які поміщено до тканинних мішків та опечатано биркою, 4 зразки піску, які було поміщено до опечатаного биркою тканинного мішку та спец-пакетів №HYQ0038405, №HYQ0038404, №WAR1748298, які передано на дослідження та які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000197 від 18.08.2025 року, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження будь-яким чином даним майном до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням власник майна подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не взято до уваги доводи власника майна про законність набуття піску та щебеню, який підприємцем ФОП ОСОБА_7 повсякденно використовується у господарській діяльності. З наведених підстав, апелянт вважає висновки слідчого судді передчасними та такими, що ґрунтуються на припущеннях. Поміж тим, відповідно у разі потреби орган досудового розслідування має право відібрати необхідні їм зразки піску та щебеню для проведення дослідження, однак накладення арешту на весь об`єм піску та щебеню обмежує право власності та перешкоджає господарській діяльності, оскільки таке майно набуте законним шляхом.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи власника майна та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який вказав про безпідставність апеляційних вимог і просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаних вище процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст. 170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Натомість, слідчий суддя, в порушення приписів ч. 1 ст. 173 КПК, не перевірив необхідність такого арешту на все перелічене в клопотанні майно.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно збереження майна як речового доказу задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення та втрату слідової інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000197 від 18.08.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради у 2024 році укладено ряд договорів про закупівлю піску та щебеню гранітного, які фактично поставлено не було, що може свідчити про внесення недостовірних відомостей до документів щодо придбання вказаних товарно-матеріальних цінностей.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, пісок та щебінь гранітний Гуманітарним відділом Ківерцівської міської ради закуповувався у ФОП ОСОБА_11 , на підставі договору № 08 від 19.06.2024, та ФОП ОСОБА_12 на підставі договору № 28 від 19.12.2024. Закуплений пісок та щебінь гранітний передано на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_7 на підставі договорів зберігання, зокрема договору зберігання №01 від 18.10.2024р. та договору зберігання №02 від 24.12.2024р.

Водночас, зі змісту вищевказаних договорів зберігання та актів приймання майна на зберігання, місце фактичного зберігання товарно-матеріальних цінностей у виді піску та щебеню гранітного встановити неможливо.

На підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 23 вересня 2025 року було проведено огляд території за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено насип щебню фракцією 40х70 мм та насип піску. Окрім того, в ході огляду було відібрано 5 зразків щебню, який було поміщено до тканинних мішків та опечатано биркою, а також 4 зразки піску, які було поміщено до опечатаного биркою тканинного мішку та спец-пакетів №HYQ0038405, №HYQ0038404, №WAR1748298.

У клопотанні зазначено, що вилучені речі 23.09.2025 року в ході проведення огляду території за згаданою вище адресою, а саме місце здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_7 , є предметами, що причетні до кримінально протиправних дій та містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження№0000197 від 18.08.2025 року.

Апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді, що з огляду на обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні №0000197 від 18.08.2025 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України, існує можлива вірогідність, що вилучені щебінь та пісок, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Однак, за наведених обставин та на даному етапі досудового розслідування, колегія суддів визнає обґрунтованим і доцільним клопотання лише в частині накладення арешту на 5 зразків щебню, які поміщено до тканинних мішків та опечатано биркою, 4 зразки піску, які було поміщено до опечатаного биркою тканинного мішку та спец-пакетів №HYQ0038405, №HYQ0038404, №WAR1748298, які передано на дослідження.

Накладення арешту на зразки щебеню та піску обґрунтовано необхідністю здійснення їх детального огляду та проведення дослідження, яке неможливо провести без їх вилучення і накладення арешту.

Разом з тим, враховуючи відсутність на момент апеляційного розгляду відомостей про приналежність вилученого 23 вересня 2025 року в ході проведення огляду місця події території за адресою: АДРЕСА_1 , насипу щебеню загальною масою 126,8т. та загальним об`ємом 99,9 метрів кубічних та насипу піску загальною масою 365,4т., загальним об`ємом 237,3 метри кубічних до обставин, які встановлюються у цьому кримінальному провадженні, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання слідчого в повному обсязі.

До апеляційної скарги власником майна долучено копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стверджує зайняття ОСОБА_7 підприємницькою діяльністю у сфері: будівельно-монтажних робіт; будівництва доріг та автострад; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням та інше. Надано і копії товаросупровідних документів на підтвердження законності набуття піску і щебеню, який використовується ФОП ОСОБА_7 у господарській діяльності.

Оскільки без відповідного підтвердження, не можливо стверджувати про причетність виявленого щебеню та піску до розслідуваних у кримінальному провадженні №0000197 від 18.08.2025 року обставин, тому накладення арешту на майно посилаючись на припущення є неприпустимим.

Отже, колегія суддів констатує, що в даному випадку слідчим суддею передчасно накладено арешт на все майно, вилучене 23.09.2025 року в ході проведення огляду місця події, оскільки не доведено, що вказане майно має беззаперечне відношення до майна ГВ Ківерцівської міської ради.

При цьому, в апеляційній скарзі власник майна не заперечує можливість вилучення зразків для дослідження, а колегія суддів вважає, що арешт майна на весь об`єм щебеню та піску обмежує право власності та перешкоджає господарській діяльності ОСОБА_7 , зокрема, є надмірним втручанням у права власника майна, оскільки на даній стадії досудового розслідування нікому не повідомлено про підозру, належним чином не встановлено причетність вилученого піску та щебеню до розслідуваного кримінального провадження №0000197 від 18.08.2025 року.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає частковому скасуванню, із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2025 року в частині накладення арешту на майно, а саме: насип щебеню, який відділений на штабелі 2, 3 та 4 загальною масою 126,8т. та загальним об`ємом 99,9 метрів кубічних та насип піску загальною масою 365,4т., загальним об`ємом 237,3 метри кубічних скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 в частині накладення арешту на тимчасово вилучене 23 вересня 2025 року в ході проведення огляду місця події території за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: насип щебеню, який відділений на штабелі 2, 3 та 4 загальною масою 126,8т. та загальним об`ємом 99,9 метрів кубічних та насип піску загальною масою 365,4т., загальним об`ємом 237,3 метри кубічних, які передано на відповідальне зберігання володільцю ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді