Провадження №: 1-кс/755/4127/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0003538 від 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 109 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження № 0003538 від 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 109 КК України.

Прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 було заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Свою заяву про відвід судді прокурор мотивує тим, що 27.10.2025 року обвинувачений ОСОБА_6 подав до суду клопотання про його участь у судовому засіданні, яке призначене на 04.11.2025 року, дистанційно за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою від 03.11.2025 року суддею ОСОБА_4 вказане клопотання задоволено, водночас суддею при ухвалені даного рішення порушено вимоги ст. 297-1 та ст. 336 КПК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 здійснювалось за спеціальною процедурою (in absentia), на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2022 року.

Таким чином, відповідного до вимог ст. 297-1 КПК України, під час проведення підготовчого судового провадження, з урахуванням ухвали про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia), участь обвинуваченого ОСОБА_6 не передбачено, водночас суддею ОСОБА_4 вказані вимоги закону не враховано.

Разом із тим, положення ч. 1 ст. 336 КПК вказують на те, що клопотання стосовно проведення судового засідання у режимі відеоконференції має містити не лише наведення фактів, наявність яких обумовлює потребу в дистанційному судовому провадженні, але й до нього повинні бути долучені докази, які б підтверджували існування однієї з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 336 КПК.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у своєму клопотанні, обґрунтовуючи неможливість прибути в судове засідання, посилається на те, що він з 14.07.2017 року перебуває за межами України у довготривалому відрядженні, а у зв`язку з введенням воєнного стану у державі припинено авіасполучення з Україною, тому він не може здійснити в`їзд на територію України.

Слід зазначити, що 01.09.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України.

У подальшому встановлено, що ОСОБА_6 15.07.2017 року виїхав за межі території України рейсом № 111 «Київ-Лондон» до Англії та в подальшому на територію України не повертався.

Зважаючи на те, що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 не було встановлено, на неодноразові виклики до органу досудового розслідування він не з`явився, 12.10.2017 року його оголошено в розшук, а постановою слідчого від 28.03.2018 року ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0003538, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2018 року відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2022 року надано дозвіл на здійснення стосовно нього спеціального досудового розслідування.

Таким чином, посилання ОСОБА_6 на те, що він перебуває з 14.07.2017 року у довготривалому відрядженні за межами України є безпідставним, так як встановлено, що він переховується за межами України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

На даний час, жодних причин здійснення судового провадження в режимі відеоконференції ОСОБА_6 та поважності причин не прибуття в судове засідання у вказаному клопотанні не зазначено, відповідних доказів не долучено, а тому відсутні підстави для задоволення його клопотання.

Водночас, суддя ОСОБА_4 при винесені ухвали про задоволення клопотання ОСОБА_6 щодо його участі в судовому засіданні дистанційно не врахувала вказані вище обставини, позбавила можливості прокурора подати до суду докази та довести перед судом їх переконливість щодо відсутності підстав для дистанційної участі ОСОБА_6 у судовому засіданні, чим порушила вимоги ст. 22 КПК України.

На підставі викладеного, прокурор вважає, що наявні підстави для відводу судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003538 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, з метою усунення обставин, які об`єктивно можуть викликати сумніви у сторін кримінального провадження щодо об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду вказаного кримінального провадження та з метою недопущення недовіри сторін у сприйнятті справедливості судового рішення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву про відвід судді ОСОБА_4 та просив її задовольнити.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечили щодо задоволення заяви прокурора, посилаючись на її необґрунтованість.

Зокрема, захисник ОСОБА_8 звернувся до суду з письмовими запереченнями на заяву прокурора про відвід, в яких зазначив, що аналіз змісту оскаржуваної заяви свідчить, що їх єдиною реальною підставою є незгода сторони обвинувачення з ухвалою суду від 03.11.2025 року, якою було задоволено клопотання обвинуваченого про участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції. При цьому прокурори: не стверджують, що суддя ОСОБА_4 має будь-які особисті чи інші зв`язки з обвинуваченим ОСОБА_6 , його захисниками чи іншими учасниками процесу; не наводять фактів, які б свідчили про матеріальну чи іншу заінтересованість судді у результатах провадження; не зазначають, що суддя брала участь у цьому кримінальному провадженні в іншій процесуальній ролі. Враховуючи викладене, захисник вважає, що заява прокурора про відвід судді ОСОБА_4 не містить жодної з передбачених ст. 75 КПК України підстав для відводу судді, не підтверджені належними та допустимими доказами і базуються виключно на незгоді з ухвалою суду від 03.11.2025 року про проведення засідання у режимі відеоконференції, посилання на спеціальне досудове розслідування (in absentia), твердження про переховування обвинуваченого, його міжнародний розшук та можливість приїхати до України наземним транспортом стосуються виключно оцінки поведінки обвинуваченого та взаємин сторони обвинувачення з іноземними компетентними органами, але жодним чином не стосуються неупередженості судді ОСОБА_4 , поведінка судді ОСОБА_4 при розгляді клопотання про ВКЗ та в ході судових засідань свідчить про дотримання принципів змагальності та рівності сторін, спрямована на забезпечення права обвинуваченого на участь у судовому розгляді та на реалізацію його права на захист і не містить ознак упередженості чи заінтересованості в результатах провадження, подання заяв про відвід у наведених обставинах має ознаки зловживання процесуальними правами стороною обвинувачення з метою затягування розгляду справи, перешкоджання участі обвинуваченого в засіданні в режимі відеоконференції та чинення тиску на суд.

Крім того, суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про судове засідання згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явилася, водночас звернулася до суду з письмовими поясненнями, у яких зазначила, що до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло завчасне клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 заявив вмотивоване завчасне клопотання про бажання бути присутнім в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з метою можливості здійснення захисту своїх законних прав, суд ухвалою від 03 листопада 2025 року задовольнив його клопотання, з якою мали змогу ознайомитися всі учасники, в тому числі у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Позиція судді ОСОБА_4 з даного приводу залишається такою, що особа, якій пред`явлене обвинувачення має право на: доступ до правосуддя, право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, ефективне здійснення обвинуваченим захисту своїх прав.

З урахуванням викладеного, з метою уникнення в подальшому повторних відводів та скарг прокурорів на дії головуючого, а також звернень щодо можливого тиску на суд, суддя просить врахувати зазначене при вирішені заявленого відводу.

Крім того, презюмуючи незалежність і неупередженість, суддя ОСОБА_4 , хоче повідомити обставину, що може викликати у стороннього спостерігача сумніви щодо її об`єктивності під час розгляду даного кримінального провадження.

Рішенням Вищої Ради Юстиції №369/0/15-12 від 13.03.2012 року внесено подання Президентові України про призначення ОСОБА_4 на посаду судді Дніпровського районного суду міста Києва строком на п`ять років. Указом Президента України ОСОБА_5 (повноваження якого на даний час припинено) від 24 квітня 2012 року № 286/2012 суддя ОСОБА_4 призначена на посаду судді Дніпровського районного суду міста Києва строком на п`ять років (вперше). У липні 2012 року суддею складено присягу Українському народові, у присутності Президента України ОСОБА_5 (повноваження якого на даний час припинено).

Враховуючи те, що одним із обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні є колишній президент України, повноваження якого на даний час припинені, ОСОБА_5 , суддя ОСОБА_4 вважає, що вказана обставина при розгляді нею провадження може викликати сумнів у стороннього спостерігача щодо її неупередженості.

Крім того, 29.09.2025 року, 01.10.2025 року та 02.10.2025 року, суддею ОСОБА_4 направлені доповідні записки на ім`я керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва з вимогою скасувати протокол повторного авторизованого розподілу судової справи 757/31493/23-к (провадження № 1-кп/755/772/25) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, у зв`язку з виявленням очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді для розгляду справи, а саме: не включенням в повторний автоматизований розподіл всіх суддів кримінальної спеціалізації, які мали повноваження здійснювати судочинство на той час.

На думку судді ОСОБА_4 , повторний автоматизований розподіл справи 757/31493/23-к відбувся з порушенням порядку визначення судді, у зв`язку не правильним табелюванням суддів, в результаті якого було зменшено кількісний склад суддів кримінальної спеціалізації, які приймали участь в автоматизованому розподілі справи, що збільшило імовірність до визначення судді ОСОБА_4 для розгляду цієї справи.

На доповідні записки з приводу порушень при здійсненні автоматизованого авторозподілу, керівник апарату Дніпровського районного суду м. Києва, відповів наступне: «Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 року, справи 757/31493/23-к (провадження № 1-кп/755/772/25), скасуванню не підлягає, та є таким, що відповідає вимогам Засад використання автоматизованої системи документообігу Дніпровського районного суду міста Києва. Відмова у здійсненні правосуддя не допускається (ч. 2 ст. 30 КПК України). Крім того, звертаємо Вашу увагу на те, що якщо Ви вважаєте за неможливе приймати участь у розгляді даної справи, то Ви не позбавлені можливості заявити собі самовідвід відповідно до норм КПК України».

Врахуючи вказане, суддя вважає, що детально висвітленні порушення в доповідних записках керівнику апарату суду щодо виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі вказаної справи, які не стали підставою для її повторного авторозподілу є окремою обставиною, що в сукупності може бути прийнята до уваги при розгляді заявленого відводу.

З огляду на викладене, з метою уникнення можливості виникнення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді, суддя ОСОБА_4 просить задовольнити заяву прокурора Офісу Генерального прокурора про її відвід від розгляду вказаного кримінального провадження.

Отже, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані суду матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі "Агрокомплекс проти України"). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" тощо).

Про те, що термін "суд, встановлений законом", поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Відповідно до вимог ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Вимогами п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Отже, дослідивши та оцінивши доводи, наведені у заяві прокурора про відвід судді, а також письмових поясненнях судді ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що вказані доводи, в своїй сукупності, свідчать про те, що у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_4 , а тому з метою уникнення вказаних обставин, заява прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0003538 від 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 109 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.1-2, 7-29, 35, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заяву прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про відвід судді задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003538 від 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 109 КК України.

Копію ухвали направити для відома судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та учасникам судового провадження, які не з`явилися в судове засідання з розгляду заяви про відвід судді.

Визначити в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України, суддю для розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003538 від 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 109 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 109 КК України.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: ОСОБА_10