ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

учасників судового засідання: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Чернівецького районного суду м. Чернівців від 15.09.2025 року в кримінальному провадженні №0000653 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з вищою освітою, працюючого заступником генерального директора ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» - головою військо-лікарської комісії, одруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Чернівецького районного суду м. Чернівців від 15 вересня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишено у вигляді застави. Заставу в розмірі 120780 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_10 після набрання вироку законної сили.

Скасовано накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11.01.2024 року арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :001:0356, площею 0,1906 та житловий будинок площею 40,0 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 був призначений на посаду заступника генерального директора ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» на підставі наказу генерального директора ОКНП «Чернівецька

ЄУНСС 725/1568/25 НП 11кп/822/367/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11

лікарня швидкої медичної допомоги» за №46-ПР від 06.12.2021 р. При цьому, на підставі наказу генерального директора ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» за №36 від 15.03.2022 р., ОСОБА_7 призначено головою позаштатної військово-лікарської комісії ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги». Тобто на час вчинення інкримінованих ОСОБА_12 дій останній перебував на посаді заступника генерального директора ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» - голови військово-лікарської комісії.

Згідно положень ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» особам, які прирівнюються до особи, уповноваженої на виконання функцій держави, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Так, на початку жовтня 2023 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_13 дізнавшись про наміри свого товариша ОСОБА_14 , який до нього проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , оформити групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме наявністю посттравматичного стресового розладу зі стійкими різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожної симптоматики, частими панічними атаками, стійкої інсомнії, звернувся до ОСОБА_7 , та в ході вищевказаної розмови з останнім домовився про те, що ОСОБА_14 для підготовки відповідних документів на розгляд МСЕК потрібно звернутись до сімейного лікаря та до районної лікарні за місцем проживання, а саме до Путильської БПЛ, та в подальшому, для з`ясування вищевказаних питань та шляхів їх вирішення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 необхідно прибути після завершення відпустки ОСОБА_7 до його робочого кабінету як заступника генерального директора ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Чернівці, вул. Фастівська, 2, а саме 31.10.2023 року.

Надалі, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_7 прибули близько 11.35 год. 31.10.2023 р., до приміщення робочого кабінету заступника генерального директора OKНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Чернівці, вул. Фастівська, 2, де ОСОБА_7 , в ході спілкування з останніми, дізнався про характер захворювання ОСОБА_14 , отриманого під час проходження ним військової служби, а також те, що ОСОБА_14 на той момент проходить медичне обстеження в Путильській БПЛ.

При цьому ОСОБА_7 , усвідомивши, що за наявними у ОСОБА_14 захворюваннями, останній підлягає скеруванню до медико-соціальної експертної комісії ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» з метою встановлення відповідної групи інвалідності, діючи умисно, протиправно. усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з корисливих мотивів, виказав пропозицію надання йому неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - службових осіб медико-соціальної експертної комісії OKНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» щодо встановлення ОСОБА_14 відповідної групи інвалідності.

При цьому, у ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в той момент виникло усвідомлення реальної здатності ОСОБА_7 , як заступника генерального директора OK2НП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» - голови військово-лікарської комісії здійснити реальний вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави - службових осіб медико-соціальної експерти комісії ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», щодо встановлення ОСОБА_14 відповідної групи інвалідності за надання йому неправомірної вигоди.

Водночас, ОСОБА_7 , з метою унеможливлення викриття своєї протиправної діяльності, вказав ОСОБА_13 , що їх подальші розмови щодо порядку дій під час встановлення ОСОБА_14 відповідної групи інвалідності та надання йому неправомірної вигоди будуть здійснюватися виключно через ОСОБА_15 .

На вказану пропозицію ОСОБА_13 погодився, при цьому розуміючи протиправність дій ОСОБА_7 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_7 , в ході цієї ж розмови, яка відбулась 31.10.2023 р. в приміщенні його службового кабінету заступника генерального директора OKНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», достовірно знаючи, що посадові особи медико-соціальної експертної комісії OKНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», відповідно до п.п. г, п. 2. ч. 1. ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та своїх повноважень, наділені спеціальними правами, зокрема правом встановлювати особам групу інвалідності, а відтак є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, переслідуючи при цьому корисливу мету особистого незаконного збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_14 , діючи умисно, протиправно, виказав ОСОБА_13 пропозицію падання йому ( ОСОБА_7 ) неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США за вплив на прийняття рішення посадовими особами медико-соціальної експертної комісії ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» щодо встановлення ОСОБА_16 групи інвалідності.

Надалі, 14.11.2023 р. близько 10:45 год., ОСОБА_7 , з метою доведення злочинного умислу на одержання вищевказаної неправомірної вигоди до кінця, перебуваючи в своєму службовому кабінеті заступника генерального директора OKНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Чернівці, вул. Фастівська, 2, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання та з корисних мотивів, в ході особистої розмови виказав ОСОБА_13 про необхідність поставити принесені ним грошові кошти під записник, що лежав на робочому столі навпроти нього, як неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ -18080,45 грн) за вплив на прийняття рішення посадовими особами медико-соціальної експертної комісії ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» щодо встановлення ОСОБА_16 групи інвалідності, що було ОСОБА_13 виконано, після чого ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_13 , що ОСОБА_14 вже чекають на засіданні медико-соціальної експертної комісії ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» та щоб останній негайно прямував на комісію, після чого ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а його протиправні дії припинені.

На цей вирок адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржуване рішення та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

На обґрунтування своїх вимог вказували, що суд безпідставно визнав належними і допустимими доказами протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 15.11.2023 року та докази, отримані в результаті вказаних дій, оскільки дозволи на проведення таких дій було надано слідчим суддею Івано-Франківського апеляційного суду. Але ОСОБА_7 не відноситься до осіб, зазначених в ч.2 ст.247, коли такі заходи можуть надаватись слідчим суддею поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, який здійснює розслідування в кримінальному провадженні. Зазначали, що в клопотанні слідчого про надання дозволу на проведення НСРД зазначено, що ОСОБА_7 є членом лікарсько-консультативної комісії Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області», що в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 228, де останній часто проводить зустрічі безпосередньо в приміщенні вказаної установи та отримує неправомірну вигоду. Але органом досудового розслідування не було надано доказів на підтвердження цих обставин і обвинувачений не був членом вищевказаної комісії та не проводив зустрічі в цьому приміщенні і не отримував там неправомірну вигоду. А тому докази, отриманні в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимими, згідно принципу «плодів отруйного дерева». При цьому на підтвердження своїх висновків в цій частині посилались на Постанову ВС від 25.10.2021 р. у справі №159/1383/17.

Крім того, зазначали, що протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення оформлено 31.10.2023 р. о 09 год. 30 хв., тобто іще до зустрічі заявника з ОСОБА_7 та їхньої розмови. Це, на думку апелянтів, свідчить про те, що в даному випадку мала місце провокація дій правоохоронних органів. Зазначали, що суд безпідставно в цій частині визнав пояснення прокурора про те, що в цьому протоколі допущена описка і фактично протокол прийняття заяви було оформлено в 11 год. 30 хв. 31.10.2023 р. При цьому апелянти вказували, що прокурор міг на підтвердження своїх слів про допущену описку надати суду відповідні документи, оскільки в УСР, куди звернувся заявник і який є правоохоронним органом, в ньому ведеться журнал всіх відвідувачів. Але таких доказів прокурор не надав. Також зазначали, що ОСОБА_17 попросив прийняти і проконсультувати заявника Калмикова працівник УСР ОСОБА_18 . Зазначали, що негласні слідчі дії щодо ОСОБА_17 проводились ще до внесення відомостей в ЄРДР і тому суд правильно визнав протокол проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 31.10.2023 р. недопустимим доказом. Зазначали, що допитані в суді свідки, які на той час були членами МСЕК, яка розглядала питання встановлення інвалідності ОСОБА_14 , вказали, що ОСОБА_17 на них не впливав, окремі з них останнього не знають. І навпаки, свідок ОСОБА_19 в суді дала показання, що саме працівники правоохоронного органу (СБУ) просили її змінити встановлену ОСОБА_14 групу інвалідності з третьої на другу, вале вона їм відмовила та роз`яснила порядок оскарження прийнятого МСЕК рішення.

Зазначали, що ОСОБА_14 в суді дав показання, що саме ОСОБА_20 , який є заявником у справі, вийшовши з кабінету ОСОБА_7 , сказав йому, що потрібно буде дати 500 доларів США. Звертали також увагу на те, що хоча в той час і вівся запис розмови між ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_20 , запис розмови між ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , який залишився в кабінеті після виходу звідти ОСОБА_21 , відсутній. Зазначали апелянти про те, що суд, визнавши протокол проведення НСРД від 31.10.2023 р. недопустимим доказом, залишив поза увагою те, що обвинувальний акт складений на подіях, що зафіксовані в цьому протоколі, а відтак суд не вказав, які саме докази свідчать про події, які мали місце 05.10. та 31.10.2023 р., а тому помилково прийшов до висновку, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення знайшло своє підтвердження. Зазначали, що сторона захисту має право посилатися на доказ, визнаний судом недопустимим для спростування вини особи. Вказували, що ОСОБА_21 та ОСОБА_13 іще до зустрічі з ОСОБА_7 були задіяні працівниками правоохоронних органів і діяли як агенти, провокуючи ОСОБА_7 вчинити незаконні дії. З протоколу НСРД від 31.10.2023 р. вбачається, що ОСОБА_7 лише надавав консультацію. Вважають, що докази, якими суд обґрунтував винуватість ОСОБА_7 , є недопустимими.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянтів, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи адвокатів в обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційних скаргах не оспорюється факт отримання обвинуваченим ОСОБА_7 неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США при обставинах, що наведені у вироку суду, а також правдивість і правильність показань свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_21 , в цій ухвалі не наводяться докази на підтвердження цих обставин.

Що стосується тверджень апелянтів про недопустимість доказів, якими суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в цьому кримінальному провадженні надавались слідчими суддями Івано-Франківського апеляційного суду в порушення вимог ч.2 ст.247 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Що стосується посилань апелянта ОСОБА_22 , як на практику Верховного Суду, а саме на постанову ВС у справі №159/1383/17 від 25.10.2021 р. в частині невизнання доказів допустимими в разі надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій слідчим суддею апеляційного суду поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, який звернувся з відповідним клопотанням, колегія суддів не вважає необхідним керуватись викладеними висновками в цій постанові, виходячи з наступного.

Так, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року, викладених у справі №756/10060/17, зазначено, що послідовність викладення в диспозиції ст.2 КПК України завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

Суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливості їх ефективного використання.

З урахуванням наведених висновків Великої Палати Верховного Суду, займаної посади обвинуваченого, а також того, що син обвинуваченого є суддею одного з районних судів в м.Чернівці, колегія суддів вважає, що той факт, що дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій органу досудового розслідування надавались слідчими суддями Івано-Франківського апеляційного суду, тобто поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, в даному випадку це не вплинуло на ті чи інші конвенційні або конституційні права обвинуваченого, не звузили та не обмежили його в можливостях їх ефективного використання.

А тому колегія суддів вважає, що підстав для визнання недопустимими відомостей, отриманих в результаті проведених негласних слідчих (розшукових) дій, дозволи на проведення яких надавались слідчими суддями Івано-Франківського апеляційного суду, про що вказували апелянти в своїх скаргах, немає.

Що стосується тверджень апелянтів про те, що негласні розшукові дії проводились щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до внесення відомостей в ЄРДР, то в даному випадку вони є обґрунтовані.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що контррозвідувальні заходи щодо ОСОБА_7 проводились в рамках справи №674 №75/5/5 -8716, заведеної 21.02.2023 року, а не в рамках кримінального провадження, що підтверджується інформацією, яка міститься в листі начальника УСБУ в Чернівецькій області від 31.10.2023 та рапорті начальника головного відділу ЗНД УСБУ в Чернівецькій області від 31.10.2023року (т.1 а.с.27-29).

Що стосується тверджень апелянтів про те, що ОСОБА_7 не впливав на членів МСЕК для встановлення ОСОБА_23 групи інвалідності, колегія суддів зазначає, що в даному випадку це не впливає на правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки визначальним в даному випадку для кваліфікації дій винної особи за ст.369-2 КК України є усвідомлення особою, яка надає неправомірну вигоду, того, що особа, якій надається така неправомірна вигода, може вплинути на прийняття іншою особою чи особами необхідного їй рішення.

Щодо тверджень апелянтів на те, що в даному випадку мала місце провокація зі сторони правоохоронних органів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, з протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи від 15.11.2023року вбачається, що 03.11.2023р. в службовому кабінеті ОСОБА_17 між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_13 сказав: «А ще він мене питав, чи то, що ви казали, чи то все. Бо він в неділю має до мене в гості приїхати. І передати. А я уже там в понеділок чи буде, чи скажете коли закину вам. Чи та суму що ви мені казали, там від триста до п`ятсот.

В послідуючому Тріска говорить: « я поговорю з людьми. Но сначала треба оформити документи.»

06.11.2023р. в службовому кабінеті ОСОБА_7 в будівлі ОКНМ «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» відбулась зустріч ОСОБА_13 з ОСОБА_7 , в ході якої між ними відбулась розмова, під час якої Тріска сказав: «Але мені тепер треба попередньо прийти й сказати: «люди, дивіться ця людина (жестикулює руками, показуючи про необхідність щось дати чи покласти) хоче «подякувати», щоб було добре. Я прийду скажу їм, що він «готовий», вони тоді беруть документи, вивчають і скажуть «скільки».

13.11.2023р. біля приміщення хімчистки «Лора» в м.Чернівці, вул.Героїв Майдану між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_7 , звертаючись до ОСОБА_13 , запитав: «Де ти поклав. Клади тут», на що ОСОБА_24 відповів: «Ще не поклав, та я не знаю що. Зранку би заніс завтра. Бо мені сьогодні подзвонив, лиш після обіду сказали». Далі ОСОБА_13 запитав під час розмови: «Угу. І то що ви казали, це всьо, чи ще щось треба буде», на що ОСОБА_7 відповів: «Це по мінімуму, так щоб було, я понімаю, що він не бізнесмен».

14.11.2023 о 10год.33хв. в службовому кабінеті ОСОБА_7 в будівлі ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_7 говорить: «Їдь туда, бо там уже чекають. Клади це туто під зошит», на що ОСОБА_13 відповідає: «Тут п`ятсот» (т.1 а.с.99-104).

Отже, зі змісту розмов між ОСОБА_13 і ОСОБА_7 вбачається, що вони обговорюють можливість встановлення ОСОБА_23 групи інвалідності і ОСОБА_7 запевняє співрозмовника про свою готовність попросити членів комісії про прийняття ними позитивного рішення для ОСОБА_25 . Також зі змісту розмов вбачається, що для позитивного вирішення питання про встановлення інвалідності ОСОБА_23 ОСОБА_7 має надати неправомірну вигоду членам комісії. В розмовах від 13.11. та 14.11.2023року ОСОБА_7 вказує ОСОБА_26 куди саме той має покласти те, що приніс.

З протоколу обшуку від 14.11.2023р. вбачається, що цього дня в період з 12.45год до 14.06год. в приміщенні службового кабінету обвинуваченого ОСОБА_7 в присутності останнього, захисника ОСОБА_27 та понятих під час проведення цієї слідчої дії на робочому столі, за яким сидів ОСОБА_7 , виявлено грошові кошти, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів США(т.1 а.с.194-202).

В справі відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що працівники правоохоронних органів, а також заявник ОСОБА_13 та ОСОБА_14 провокували обвинуваченого на вчинення кримінального правопорушення, а саме щоб він вплинув на членів МСЕК для того, щоб ОСОБА_14 було встановлено інвалідність та не ініціювали самостійно надати йому неправомірну вигоду для нього самого або членів МСЕК.

А тому твердження апелянтів про те, що в даному випадку мала місце провокація на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, є необґрунтованим.

Щодо тверджень захисників про те, що суд першої інстанції, визнавши недопустимим доказом протокол проведення негласних слідчих (розшукових) дійвід 31.10.2023р., не зазначив, на які докази суд посилається про обставини, що мали місце 05.10. та 31.10.2023року, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки з показань свідка ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзвязку вбачається, що останній детально розказав про всі зустрічі та розмови з ОСОБА_7 , в жовтні та листопаді 2023 рок, в тому числі і ті, які мали місце 4-5 жовтня та 31 жовтня 2023року. Як зазначив свідок, йому було відомо про те, що обвинувачений займає посаду заступника головного лікаря та голови ВЛК і тому усвідомлював, що ОСОБА_7 може вирішити питання по консультації щодо необхідних документів, які потрібно зібрати ОСОБА_14 для встановлення групи інвалідності. Саме цей свідок дав показання, що ОСОБА_7 повідомив йому, що для позитивного результату, тобто, щоб було встановлено другу групу інвалідності ОСОБА_14 , необхідно йому передати на «могорич» 300-500 доларів США, про що він повідомив ОСОБА_14 і після цього вирішив звернутися з заявою в правоохоронні органи. До першої зустрічі з ОСОБА_7 з правоохоронними органами в інших кримінальних провадженнях він не співпрацював. Пізніше, даючи ОСОБА_7 500 доларів США, вважав, що дає їх за вирішення питання у МСЕК, зокрема за сприяння того, щоб документи потрапили до відповідних людей. У вироку суду показання свідка відтворено більш повно і з урахуванням того, що сторона захисту не оспорювала правильність їх викладення судом, колегія суддів не вбачає підстав для більш повного відтворення показань свідка.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості тверджень прокурора про те, що була допущена механічна описка в протоколі прийняття заяви ОСОБА_13 в правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення від 31.10.2023року в частині часу її реєстрації, оскільки свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні дали показання, що звернулися з заявою в правоохоронні органи для викриття ОСОБА_7 у вимаганні ним неправомірної вигоди 31.10.2023 року після зустрічі з обвинуваченим того дня.

В суді апеляційної інстанції прокурор також зазначив, що грошові кошти в сумі 500 доларів США, які були задіяні в кримінальному провадженні, на даний час не повернуто ОСОБА_14 .

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.369-2 КК України судом правильно кваліфіковано, оскільки він одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст.50,65 КК України.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законний та обґрунтований належними і допустимими доказами і підстав для його скасування та закриття кримінального провадження, як про те просили захисники та обвинувачений, немає, а тому в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відмовити, а вирок Чернівецького районного суду м. Чернівців від 15 вересня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя