Провадження №: 1-кс/336/779/2025
УХВАЛА

іменем України

30 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001339 від 12 вересня 2025 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

встановив:

30 вересня 2025 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001339 від 12 вересня 2025 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення вказаного клопотання та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, оскільки підозрюваний має постійне місця проживання. Зазначені прокурором ризики є не доведеними.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов до такого висновку.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення за таких обставин:

12.09.2025 року приблизно о 14 годин 57 хвилин ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, в подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє по теперішній час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні магазину «Аврора» по вул. Деповська, буд. 86, де шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку мобільних телефонів марки Samsung» модель Galaxy М-53, пам`ять 128Gb, імей-1: НОМЕР_1 , имей-2: НОМЕР_2 , в копусі зеленого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_8 , вартість якого згідно судово товарознавчої експертизи складає 6498 грн 70 коп. та мобільного телефону марки «Samsung» модель A-165, пам`ять 128Gb, имей-1: НОМЕР_3 , имей-2: НОМЕР_4 , в копусі чорного, який на праві власності належить ОСОБА_9 , вартість якого згідно судовотоварознавчої експертизи складає 5498 грн 41 коп., які знаходились на столі в службовому приміщенні зазначеного магазину, після чого зник з місця вчинення злочину разом із викраденими мобільними телефонами, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, наступного дня попрямував до ринку» ОСОБА_10 », де збув раніше викрадений мобільний телефон марки «Samsung» модель A-165, пам`ять 128Gb, имей-1: НОМЕР_3 , имей-2: НОМЕР_4 , в копусі чорного за 1000 грн., 00 коп. Таким чином ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 на суму 6498 гривні 70 копійки., потерпілій ОСОБА_9 , на суму 5498 гривень 41 копійок.

За даним фактом слідчим внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001339 від 12 вересня 2025 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

30 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: - протоколом огляду місця події від 12.09.2025 в ході якого зафіксована обстановка службового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Деповська, буд. 126; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; -протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.09.2025 з участю свідка ОСОБА_11 та в ході вказаної слідчої дії свідок впізнав підозрюваного ОСОБА_5 як особу яка продала йому мобільний телефон; - протоколом огляду предмету від 12.09.2025, а саме: мобільного телефону марки «Samsung» модель A-165, пам`ять 128Gb, имей-1: НОМЕР_3 , имей-2: НОМЕР_4 , в копусі чорного з участю потерпілої ОСОБА_9 ; - постановою про визначення речовим доказом мобільного телефону марки «Samsung» модель A-165, пам`ять 128Gb, имей-1: НОМЕР_3 , имей-2: НОМЕР_4 , в копусі чорного; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.09.2025 з участю потерпілої ОСОБА_9 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2025 з участю потерпілої ОСОБА_8 ; - протоколом огляду предмету, відеозапису з камер спостереження магазину «Аврора» по вул. Деповська буд.126; - протоколом визнання речовим доказом комп`ютерний диск на якому знаходиться відеозапис з камер спостереження магазину «Аврора» по вул. Деповська буд.126; - протоколом огляду місця події від 16.09.2025 в ході якого у ОСОБА_5 був вилучений мобільний телефон марки «Samsung» модель Galaxy М-53, пам`ять 128Gb, имей-1: НОМЕР_1 , имей-2: НОМЕР_2 , в копусі зеленого кольору, який належить потерпілої ОСОБА_8 ; - постановою про визначення речовим доказом мобільного телефону марки«Samsung» модель Galaxy М-53, пам`ять 128Gb, имей-1: 53578, имей-2: 53574, в копусі зеленого кольору; - протокол огляду мобільного телефону марки«Samsung» модель Galaxy М-53, пам`ять 128Gb, имей-1: НОМЕР_1 , имей-2: НОМЕР_2 , в копусі зеленого кольору з участю потерпілої ОСОБА_8 .

Згідно з положеннями ст. 12 КК України злочин передбачений, ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Захисник в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_5 давав показання, в його присутності, не заперечує свою причетність до вчиненого. В судовому засіданні ОСОБА_12 підтвердив свою позицію.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ним інкримінованого злочину.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Слідчий в клопотанні вказує, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Проте, слідчий суддя не погоджується з даним твердженням, та вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений, оскільки будь-яких викликів слідчий не здійснював, підозрюваний надав послідовні покази щодо вчиненого, співпрацює з слідством, жодних дій щодо переховування від органів досудового розслідування не вчиняв. Підозрюваний жодним чином не перешкоджав в проведенні досудового розслідування.

Прокурором вказані твердження сторони захисту не спростовані.

Зазначений прокурором ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні жодними доказами не підтверджується, а є лише припущенням прокурора.

Прокурором вказує на ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проте вказаний ризик прокурором не доведений.

Щодо наявності ризику вчинення нових кримінальних правопорушень слідчий суддя виходить з такого.

Підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вказує на те, що наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk v. Turkey (Сельчук проти Туреччини), § 34; Matznetter v. Austria (Мацнеттер проти Австрії), § 9).

Крім тяжкості злочину, вчинення якого інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 , враховуючи наявність у підозрюваного судимостей за аналогічні злочини, а також те, що в минулому він відбував реальне покарання призначене судом, слідчий суддя вбачає, що наведені відомості з біографії ОСОБА_5 свідчать про його слабку здатність протистояти спокусі протиправного заволодіння чужим майном, що надає підстави вбачати наявність ризику вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, прокурор вказує, що в судах м. Запоріжжя здійснюється судовий розгляд кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, підозрюваний цього не заперечує.

У своїй юриспруденції суд розвинув чотири фундаментальні підстави, що виправдовують попередній арешт особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що обвинувачена особа втече, ризик, що при звільненні підозрюваний перешкодить здійсненню правосуддя, і ризик, що він вчинить нові злочини або порушить громадський порядок (п. 120 справа «Трипедуш проти Республіки Молдова», заява № 34382/07, рішення від 22 квітня 2014 року, остаточне від 22 липня 2014 року).

В п. 40 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Клоот проти Бельгії» заява № 12718/87, рішення від 12 грудня 1991 року, зазначено, що тяжкість обвинувачення може виправдати рішення судових органів про взяття підозрюваної особи під варту і утримання її в ув`язненні для того, щоб запобігти спробам вчинити нові злочини. Слід також враховувати, чи обставини справи і, зокрема, минуле цієї особи, а також особливості її стану підтверджують як припущення про існування ризику, так і адекватність вжитого заходу.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 є особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів за які було призначено покарання у вигляді позбавлення волі та судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи положення ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, що являється ризиком, передбаченим пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаного ризику і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 .

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; його репутацію; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; а ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року 3028 грн.

Враховуючи наведені вище обставини, особу підозрюваного, його майновий стан, вважаю за необхідне визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 60560,00 грн.

Керуючись, ст.ст.176-178, 183-184, 193-194, 196, 197, 202, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001339 від 12 вересня 2025 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, а саме до 25 листопада 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття під варту з 30 вересня 2025 року з 16 години 20 хвилин.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 25 листопада 2025 року, включно.

Одночасно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 60560,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (отримувач платежу: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, , розрахунковий рахунок UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: Застава за ОСОБА_5 , номер провадження).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 :

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади.

Термін дії покладених судом обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 25 листопада 2025 року, включно.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Слідчий суддя: ОСОБА_1