Справа № 303/6157/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/604/25, за апеляційною прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2025 року, щодо ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2025 року, частково задоволено клопотання слідчої та застосовано до підозрюваної за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 09 жовтня 2025 року.

На підозрювану ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

Обов`язки поклададено на ОСОБА_5 до 09 жовтня 2025 року.

З матеріалів судового провадження слідує, що старша слідча СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 11.07.2025 до ЄРДР за №0000816.

Подане клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжено указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.03.2025, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та невстановленою органом досудового розслідування особою (Особа 1) виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 ОСОБА_11 та невстановленою органом досудового розслідування особою (Особа 1), через довірену особу ОСОБА_12 , підшукали особу, яка мала намір незаконного перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_13 , якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та які погодився сплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України, 08.07.2025 ОСОБА_10 , повідомив довірену особу ОСОБА_12 , що може посприяти ОСОБА_13 , у організації незаконного перетину державного кордону України, та для цього йому необхідно надіслати паспорт гр.. України останньому з метою перевірки особи ОСОБА_13 , та встановлення відсутності перешкод для незаконного переправлення останнього.

Крім цього, ОСОБА_10 , зазначив, що після здійсненої перевірка документів ОСОБА_13 , надасть детальні подальші інструкції щодо маршруту, способу та часу незаконного переправлення через державний кордон України, та повідомивши, що за дане діяння необхідно надати винагороду у розмірі 11000 доларів США.

26.07.2025 ОСОБА_13 , за вказівкою ОСОБА_10 прибув до м. Мукачево, де його зустрів ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_12 , прибути до н. п. Яноші Берегівського району з метою отримання подальших інструкцій пов`язаних із незаконним переправленням мене через державний кордон України.

Близько 14:50 год., поточного дня ОСОБА_12 , на виконання вимог ОСОБА_10 , прибув з ОСОБА_13 до н. п. Яноші Бергівського району, в ході руху виконували надані інструкції ОСОБА_10 щодо обходження контрольного посту .

Надалі, о 16:00 год., ОСОБА_13 , спільно з ОСОБА_12 , прибули до Державного термального басейну, що розташований за адресою: м. Берегово, вул. Корятовича, 1, де на них попередньо очікував ОСОБА_10 .

У ході спілкування ОСОБА_10 здійснив особистий огляд ОСОБА_13 , пояснивши свої дії потребою перевірки чи не має останній заборонених пристроїв або техніки. Переконавшись у відсутності зайвих предметів ОСОБА_10 , розпочав надавати інструкції щодо подальшого незаконного переправлення через державний кордон України. Зокрема, повідомив, що надасть номер мобільного телефону ОСОБА_13 , іншим особам, які згодом мають вийти з ним на зв`язок. Також зазначив, що окрім ОСОБА_13 , , є і інші особи, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, після чого ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_12 , після незаконного переправлення ОСОБА_13 , через кордон доставити йому грошові кошти у розмірі 11 000 доларів США.

Близько 16:40 год., ОСОБА_10 , повідомив, що змінилася прикордонна зміна, тому ОСОБА_13 , тимчасово здійснити заселення у готелі та очікувати подальших вказівок, з метою уникнення зайвого ризику під час здійснення переправлення.

Після чого о 17:00 год., ОСОБА_13 , спільно з ОСОБА_12 , та ОСОБА_10 прибули до хостелу за адресою: вул. Мужайська, 52, де ОСОБА_10 попередньо заброньовано кімнату на дві доби для ОСОБА_13 , та наголосив на необхідності очікування дзвінка і додаткових інструкцій.

09.08.2025 року, близько 12:00 ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та Особою 1 надав вказівку ОСОБА_12 , доставив ОСОБА_13 , до зазначеної ним точки, де на нього буде очікувати провідник ОСОБА_11 .

Близько 14:00 год., ОСОБА_12 , доставив ОСОБА_13 , до зазначеного ОСОБА_10 , місця, де на ОСОБА_11 , та в подальшому останній повідомив ОСОБА_13 , що для здійснення його незаконного переправлення через державний кордон їм потрібно здійснити обхід контрольованого поста після чого вони прибудуть до н. п. Запсонь Берегівського району, де на них буде очікувати його дружина - ОСОБА_5 , яка в ході телефонної розмови повідомила ОСОБА_13 , рух та час маршуту та на транспортному засобі. В ході руху, ОСОБА_14 , спільно з ОСОБА_5 , повідомляли ОСОБА_13 , про час маршруту, тимчасові зупинки та його лінію поведінки після здійснення незаконного переправлення через державний кордон.

Надалі о 15:30 год., ОСОБА_13 , з ОСОБА_11 , прибули до н. п. Запсонь, та через 15 хвилин на транспортному засобі марки «Фольксваген» модель «Т4» білого кольору з державним реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 » прибула ОСОБА_5 , забравши останніх, попрямували до Оздоровчо-рекреаційного комплексу Косонь, в ході руху ОСОБА_5 , повідомила ОСОБА_13 , , що за декілька хвилин вони прибули до визначеного місця, з метою незаконного переправлення ОСОБА_13 , через державний кордон України.

Прибувши до вищезазначеного місця, ОСОБА_13 , з ОСОБА_11 попрямували в бік державного кордону України, де у подальшому їх злочинне діяння було припинено правоохоронними органами.

Надалі, ОСОБА_10 , надав вказівку ОСОБА_12 , здійснити передачу грошових коштів у сумі 11 доларів США за організацію незаконного перетину державного кордону ОСОБА_13 , де о 16.00 год., на території Автовокзалу м. Берегове останніх було затримано правоохоронними органами.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинено за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, наявність визначених ст.177 КПК України ризиків, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий просив задовольнити подане клопотання.

Ухвалою слідчого судді констатовано що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу. Також, слідчий суддя вказав на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з цим вказав, що вказаний в клопотанні ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на його обґрунтування - вчинення кримінального правопорушення корисливого характеру, є безпідставним. Також, слідчий суддя зазначив, що наданими матеріалами клопотання, а також слідчим та прокурором не доведено обставини, передбачені ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам, передбаченим п. 1, 3 та п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а відтак не доведено необхідності застосування до ОСОБА_5 , яка має постійне місце проживання, раніше не судима, перебуває у декретній відпустці, на утриманні якої знаходяться двоє малолітніх (2021 та 2023 року народження) дітей, одна з яких перебуває на грудному вигодовуванні, тримання під вартою. За цих обставин, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_5 , слідчий суддя прийшов до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_5 , відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, слід обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність ухвали слідчого судді. Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування. Також прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється. На думку органу досудового розслідування, будь який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 .. Разом з цим, прокурор вказує, що під час вирішення питання щодо визначення розміру застави слід врахувати той факт, що особа яку в тому числі і підозрювана ОСОБА_5 , намагались незаконно переправити через державний кордон України, сплатили учасникам суттєву суму грошових коштів, в розмірі 11 000 доларів США, а також показання свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_5 разом з іншими співучасниками злочину, мали намір переправити через державний кордон за грошову винагороду щонайменше 5 осіб, а тому, враховуючи ризики, які наявні, до підозрюваної необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 1500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави, у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє захисник ОСОБА_6 подала заперечення. Вказала, що слідчий суддя під час розгляду справи керувався вимогами як матеріального так і процесуального права та обрав запобіжний захід доцільний для підозрюваної на даній стадії кримінального провадження. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності прокурора апеляційний суд бере до уваги, що прокурор подав заяву про відкладення розгляду у зв`язку з неможливістю з`явитись в судове засідання, через зайнятість в іншому судовому провадженні, однак доказів на підтвердження вказаних обставин не надав. Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували щодо продовження судового розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрювана ОСОБА_5 , так і її захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання права підозрюваної на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що на підставі оцінки сукупності доданих до клопотання доказів, можна прийти до висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_5 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість існування ризиків переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, які володіють відомостями про обставини вчинення злочину; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з цим, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, про те, що наявність вказаного в клопотанні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на його обґрунтування - вчинення кримінального правопорушення корисливого характеру, є безпідставним.

Оцінюючи вказані ризики, апеляційний суд бере до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а також те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судима, перебуває у декретній відпустці, на утриманні якої знаходяться двоє малолітніх (2021 та 2023 року народження) дітей, одна з яких перебуває на грудному вигодовуванні.

Крім того, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваної ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить її належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрювана ОСОБА_5 з моменту обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що будь який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 , апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За цих обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваної, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Інші наведені прокурором доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді про можливість зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрювану такі процесуальні обов`язки: прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: