Справа №: 630/1194/25 Провадження № 1-кс/630/33/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000306 від 03 вересня 2025 року, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Люботинського міського суду Харківської області від 28 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 10 вересня 2020 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 21 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області із клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України.

Дане клопотання подано прокурором після направлення до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України, до проведення підготовчого судового засідання.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України, і під час досудового розслідування цих злочинів було встановлено, що ОСОБА_5 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому місці, реалізуючи свій протиправний, злочинний умисел направлений на незаконний посів та вирощування рослин коноплі, діючи в порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року, в редакції закону від 03 липня 2020 року, який з урахуванням міжнародних зобов`язань визначає систему заходів в Україні, спрямованих проти незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними, а також визначає права і обов`язки юридичних осіб і громадян у зв`язку із застосуванням цього закону, діючи з прямим умислом, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи насіння конопель, посів яких здійснив на городі, розташованому на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого вироблення наркотичного засобу після дозрівання, та його подальшого збуту.

В період зростання рослин конопель, ОСОБА_5 доглядав за ними шляхом здійснення їх поливу, удобрення та культивування, чим довів їх до стадії дозрівання. Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, направленої на вирощування рослин роду конопель.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками Національної поліції України, які 01 жовтня 2025 року у період часу з 06-23 год. по 08-47 год. в ході проведення обшуку за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виявили та вилучили належні ОСОБА_5 95 кущів рослин, висаджених у землі, які є рослинами роду коноплі.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, але не пізніше 01 жовтня 2025 року, став на шлях вчинення злочину, який полягав у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу у великих розмірах, з метою збуту.

Так, ОСОБА_5 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому місці, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу канабісу, обіг якого обмежено згідно з чинним законодавством України, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, всупереч урегульованим законами суспільним відносинам у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, визначивши для себе вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, обіг яких обмежено, як джерело доходів, придбав у невстановленої особи насіння роду коноплі.

Після чого ОСОБА_5 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, маючи наявне у нього насіння коноплі, посіяв його на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . З метою зростання рослин конопель ОСОБА_5 доглядав за ними шляхом здійснення їх поливу, удобрення та культивування, довівши їх до стадії дозрівання протягом деякого часу, та в подальшому зірвав стеблі з листям та верхівками, розуміючи її властивості, тобто виконав ряд дій, необхідних для досягнення в подальшому злочинної мети направленої на збут наркотичних засобів.

Після того як ОСОБА_5 виростив кущі коноплі, продовжуючи реалізацію свого прямого злочинного умислу, спрямованого на незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу канабіс, з метою подальшого збуту, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки переніс зірвані кущі до свого домоволодіння, де їх висушив, частину висушеного наркотичного засобу у вигляді кущів з листям і стеблами останній зберігав у приміщенні домоволодіння, частину подрібнив та розфасував у 23 паперових згортки для роздрібного збуту, частину подрібнив частково до стану з плодами-горішками, фрагментами стебла, які також зберігав в висушеному вигляді, в тому числі у великих паперових згортках, тобто тим самим виготовив наркотичний засіб, який почав незаконно зберігати за місцем мешкання з метою подальшого збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 була припинена співробітниками Національної поліції України, які 01 жовтня 2025 року у період часу з 06-23 год. по 08-47 год. в ході проведення обшуку за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , які виявили та вилучили:

два фрагменти полімерних пляшок, фрагмент полімерної ємності, виріб схожий на мундштук та полімерний виріб, всередині якого розміщено металевий наперсток з отворами, які загалом містять нашарування екстракту канабісу, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить - 0,9593 г;

23 паперових згортки з вмістом речовини рослинного походження та суміші речовини рослинного походження, які містять у своєму складі канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, де загальна маса в перерахунку на висушену речовину становить - 37,1827 г;

речовину рослинного походження, утворену плодами-горішками, фрагментами стебла та подрібненої речовини рослинного походження, два паперових згортки, всередині яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження, які містять у своєму складі наркотичний засіб та рослини, обіг яких обмежено канабіс, де загальна маса в перерахунку на висушену речовину становить 232,1718 г;

речовину рослинного походження, утворену зігнутими рослинами у сухому стані, яка складається зі стебла, верхівок з листям та кореневої системи, які є канабісом, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, де загальна маса в перерахунку на висушену речовину становить - 1579,396 г.

Таким чином, ОСОБА_5 , всупереч Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживаючи ними» та «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно виготовив та зберігав з метою збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною вагою 1848,7505 г, що є великим розміром згідно з наказом МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» та Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів».

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 17 листопада 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеною сумою застави у розмірі 121120 гривень, строком до 15 січня 2025 року, включно. При цьому слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Дана ухвала залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року.

Прокурор зазначає, що стосовно ОСОБА_5 продовжують існувати ризики. Підозрюваний вчинив тяжкі злочини, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, та зберігаються ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинене; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які викривають його у вчиненні кримінальних правопорушень; вчинити інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала у повному обсязі.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував та вказав, що обвинувачення не обгрунтоване,а ризики не доведені.

ОСОБА_5 вказав, що мешкає у цивільному шлюбі з жінкою та дитиною, якій 16 років. У нього є будинок, який дістався від бабусі. Працює неофіційно в автодорожній компанії та виконує роботи з укладання асфальту. Він не переховувався від слідства та просив обрати домашній арешт.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею Люботинського міського суду Харківської області вже досліджувалася обґрунтованість підозри ОСОБА_5 . На даний момент, йому пред`явлене обвинувачення у цих злочинах та обвинувальний акт направлений до суду. Подальша оцінка обґрунтованості обвинувачення не є компетенцією слідчого судді.

ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

На даний час строки дії запобіжного заходу спливають, але судовий розгляд справи не закінчено.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п.2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суспільну небезпеку інкримінованих кримінально протиправних дій, та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; відомості про його особу, вік та стан здоров`я підозрюваного.

Дослідженням особи ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно не одружений, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий:

1) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 10 січня 2001 року за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на й рік на підставі ст. 46-1 КК України;

2) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 06 жовтня 2003 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років і 2 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 16 червня 2005 року на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 08 червня 2005 року на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 28 днів;

3) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 08 серпня 2007 року за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

4) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 10 серпня 2010 року за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

5) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 07 травня 2012 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 30 квітня 2013 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2013 року на невідбутий строк 1 рік 3 місяців 11 днів;

6) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 26 січня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

7) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 25 вересня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі;

8) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 28 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 10 вересня 2020 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 21 днів.

Також, слідчий суддя бере до уваги, що станом на день розгляду клопотання відсутні відомості, що ОСОБА_5 за станом свого здоров`я не може перебувати в умовах слідчого ізолятору.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даному етапі кримінального провадження підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий в основному за корисливі злочини, і перебуваючи на свободі, може вчинити нові злочини, як корисливі, так і пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів.

Оцінка цих ризиків вже проводилася судом апеляційної інстанції, який погодився із висновком суду першої інстанції, що для їх запобіганню необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий судя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для забезпечення запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому продовжує строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів.

Задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне залишити обвинуваченому той самий розмір застави, який був визначений при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою: в сумі 121120,00 грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установі «Харківській слідчий ізолятор»на 60 (шістдесяти) днів, тобто до 14 березня 2026 року включно.

Залишити раніше визначену суму застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 121120,00 грн, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ України (Реквізити: одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, банк одержувача ДКСУ м. Київ, рахунок UA0006674, , призначення платежу: застава згідно КПК по справі № 630/1194/25 від 17 листопада 2025 року ( ОСОБА_5 ), Люботинський міський суд Харківської області).

В разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вважати підозрюваного таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави згідно ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- не відлучатись із м. Люботин Харківського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також про наслідки невиконання цих обов`язків.

Строк дії ухвали до 14 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 16.01.2026р.

Слідчий суддя ОСОБА_1