Дата документу 01.12.2025 Справа № 333/564/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/564/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/744/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 01 грудня 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцяти) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання - «старший лейтенант поліції».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Арешт, накладний ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2023 року шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майна, яке належить ОСОБА_6 - садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, загальна площа (кв.м): 63.9, опис: садовий будинок А-1 літня - житлова площа 44,2 кв.м, гараж Б-1, сарай В-1, сарай Г-1, навіс Д, убиральня-душ У, огорожа № 1, водогін № 2, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 у розмірі частки 1/6, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 230, площа (га): 0.0518, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 у розмірі частки 1/6, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18781557, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 у розмірі частки 1/5, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; об`єкт рухомого майна: транспортний засіб марки «MITSUBISHI GALANT», 1997 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 - залишено незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного ОСОБА_6 майна на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що стороною обвинувачення не підтвердженою жодним належним та допустимим доказом те, що ОСОБА_6 в першій половині червня 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на окупованій території, приступив до служби в новоствореному правоохоронному органі - Управление внутренних дел по городу Мелитополю и Мелитопольскому району главного управления внутренних дел по Запорожской области на посаді оперуповноваженого.

ОСОБА_6 в судові засідання не з`явився, своїми правами, гарантованими йому нормами міжнародного законодавства та національного законодавства України щодо безпосередньо приймати участь у судовому засіданні та обирати захисника на власний розсуд, не скористався.

В той же час, ОСОБА_6 не направляв до суду першої інстанції заяв або клопотань щодо визначеності його правової позиції.

ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції вину не визнав, про що свідчить презумпція невинуватості гарантована йому законом.?

Свідчення громадян у судових засіданнях суперечать обставинам, зазначеним в обвинувальному акті. Показання свідків не спростували факту того, що ОСОБА_6 має на утриманні батьків з інвалідністю, які потребують постійного догляду

Жодний із зазначених свідків достеменно не володіє інформацією щодо матеріального стану ОСОБА_6 , можливого виконання батьківських обов`язків, стану здоров`я його батьків. Жодний свідок не може спростувати відсутність тиску на ОСОБА_6 військовими рф. Невідомим залишилося, хто саме з посадових осіб органів влади рф спілкувався з ОСОБА_6 , по справі не надано жодного оригіналу письмових доказів (протокол допиту не несе інформативного характеру діяльності поза правоохоронної) працевлаштування ОСОБА_6 в новоствореному на окупованій території правоохоронному органі або докази його звільнення з цього органу із зазначенням підстав. Докази з електронних носіїв не можуть бути належними та допустимими, так як не надано інформації щодо верифікації абонентів (користувачів акаунтів Телеграм та ін.), походження інформації сумнівне.

Натомість, всі свідки підтвердили, що ОСОБА_6 працював саме в правоохоронному органі, створеному окупаційною владою та виконував виключно поліцейські функції. Інформації щодо прийняття участі обвинуваченого у незаконних військових формуваннях немає. Також, не надано доказів участі ОСОБА_6 в каральних акціях щодо мирного населення на окупованих територіях та учасників спротиву окупаційній владі. Інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_6 відсутні, він не має судимостей.

На підставі наданих доказів не доведений факт добровільності зайняття ОСОБА_6 посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. Сам факт військової агресії, знаходження підзахисного на окупованій території, вкрай тяжка економічна ситуація, малолітні діти вже є доказом перебування особи під психологічним тиском, що впливає на її волевиявлення.

Під час судового розгляду саме не доведені об`єктивна сторона злочину та суб`єктивна сторона злочину. В діях обвинуваченого не доведений склад злочину, передбачений ч.7 ст. 111-1 КК України. ОСОБА_6 відповідно до 3.4 Женевських конвенцій 1949 року, не входить до категорії «Сторона війни», а був і є завжди у категорії «Цивільна особа».

Відповідно до вироком суду, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року №2734 (XXV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24 лютого2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 3429-ІХ від 08 листопада 2023 року, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Так, 24 лютого 2022 року на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва російської федерації, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і м. Мелітополь, Запорізької області, яке було захоплено 25 лютого 2022 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (в редакції від 07 травня 2022 року, далі за текстом - Закон № 1207-УІІ), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-УІІ, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 84 від 09 березня 2023 року «Про затвердження змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», яким було затверджено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (в редакції від 29 вересня 2023 року), територія Мелітопольської міської територіальної громади, Мелітопольського району Запорізької області є такою, що перебуває у тимчасовій окупації з 25 лютого 2022 року.

Після остаточної військової окупації території Мелітопольського району, Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Мелітопольського району, Запорізької області, представники збройних формувань російської федерації, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган - мовою оригіналу: «Управление внутренних дел по городу Мелитополю и Мелитопольскому району главного управлення внутренних дел по Запорожской области», на захопленій матеріально-технічній базі Мелітопольського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

У подальшому, у першій половині червня 2022 року (точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Мелітополь, Запорізької області, яке з 25 лютого 2022 року та станом на сьогоднішній день є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, та добровільно зайняв посаду мовою оригіналу: «оперуполномоченный» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме мовою оригіналу: «Управление внутренних дел по городу Мелитополю и Мелитопольскому району главного управления внутренних дел по Запорожской области», що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чернишевського, буд. 37.

Після цього, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Мелітополь, Запорізької області, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, та виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади, займаючи посаду мовою оригіналу: «оперуполномоченного» приймав участь разом із іншими представниками вищевказаного незаконно створеного правоохоронного органу у обшуку домоволодінь місцевих мешканців міста Мелітополь, а також вчиняв інші протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території м. Мелітополь, Запорізької області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади російської федерації шляхом функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу російської федерації на окупованій території України.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст. 111-1 КК - колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не заперечується та не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» випуск №239 (8164) від 22 листопада 2025 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Мелітополь, Запорізька область), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який зазначив, що він мешкав у м. Мелітополь. Раніше був засуджений, тому кожен тиждень ходив до відділу поліції відмічатись. В кабінеті бачив ОСОБА_6 , він був оперуповноваженим до повномасштабного вторгнення російської федерації. Після вторгнення він також бачив ОСОБА_6 , той був вже працівником міліції російської федерації. Дуже багато поліцейських перейшли на бік російської федерації та почали в ними співпрацювати. ОСОБА_6 мав на руці та нозі білі пов`язки, разом з іншими особами він ходив по будинках та допитував цивільних. Декілька разів його зупиняв особисто ОСОБА_6 , в останнє повідомив, що йому потрібно виїжджати з м. Мелітополь, бо життя тут спокійного йому не буде. В середині червня 2022 року за порадою ОСОБА_6 він виїхав до м. Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_6 він знає давно, бо вони мешкали в одному районі в м. Мелітополь, працювали у відділку поліції. ОСОБА_6 був оперуповноваженим. Після вторгнення російської федерації частина співробітників поліції відразу ж виїхала, він залишився, бо треба було доглядати батьків, вони особи з інвалідністю і потребували постійного догляду. У березні 2022 року російська федерація почала набирати людей до міліції, деякі працівники української поліції погодились і пішли на співпрацю. ОСОБА_6 також пішов на співпрацю, зайняв посаду оперуповноваженого. Особисто з ним не спілкувався, бачив декілька разів з представниками російської федерації. ОСОБА_6 був одягнутий в цивільному, проте мав позначки - білі стрічки. Вважає, що ОСОБА_6 ніхто не примушував займати посаду в органах російської федерації, це було добровільно.

Також, в судовому засіданні були дослідженні такі документи.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 травня 2023 року, проведеного оперуповноваженим 2 сектору відділу контррозвідки УСБУ в Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_11 , за участю свідка ОСОБА_10 , встановлено, що свідок ОСОБА_10 впізнав особу на фото №1 як ОСОБА_6 , який у минулому і на теперішній час працює у м. Мелітополь у поліції. Вони знайомі близько 5-7 років, у зв`язку з спільним проходженням служби. Наразі ОСОБА_6 працює у незаконно створеному органі правоохоронного зразка при МВС російської федерації, виконує функцію оперуповноваженого у карному розшуку.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 травня 2023 року, проведеного оперуповноваженим 2 сектору відділу контррозвідки УСБУ в Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_11 , за участю свідка ОСОБА_12 , встановлено, що свідок ОСОБА_12 впізнав особу на фото № 1 як ОСОБА_6 , який приймав участь в охороні правопорядку на так званому референдумі, приймав участь у фільтраційних заходах на стороні російської федерації на території Мелітопольського та Кирилівського районів. Позивний у ОСОБА_6 «Медведь».

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 жовтня 2023 року, проведеного слідчим 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_13 у присутності двох понятих, за участю свідка ОСОБА_14 , встановлено, що свідок ОСОБА_14 впізнав особу на фото № 2 як ОСОБА_6 , який у кінці листопада 2022 року проводив незаконний обшук за місцем його мешкання: АДРЕСА_3 . Під час обшуку ОСОБА_6 зазначив, що працює оперуповноваженим у окупаційній владі.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2023 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_15 у присутності двох понятих, за участю свідка ОСОБА_9 , встановлено, що свідок ОСОБА_9 впізнав особу на фото № 1 як ОСОБА_6 , який 16-17 червня 2022 року разом зі своїм напарником зупинили свідка, який йшов до продуктового магазину, посадили в автомобіль ВАЗ 2106 і відвезли до відділу поліції, зазначили, що вони оперуповноважені, які співпрацюють з російською федерацією.

Із протоколу огляду від 19 вересня 2023 року, проведеного оперуповноваженим 2 сектору відділу контррозвідки УСБУ в Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_11 - переглянуто диск, на якому виявлені аудіо та відео файли файли, зображення. На відео під назвою «наркота» зображено затримання жінки, яка нібито у себе вдома організувала цех по фасовці заборонених засобів (синтетичного наркотику). Особа № 1 є ОСОБА_6 , який допитує жінку.

Із протоколу огляду від 16 лютого 2023 року за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, проведеного оперуповноваженим 2 сектору відділу контррозвідки УСБУ в Вінницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_11 - проведено зняття інформації з інформаційних систем, а саме з облікового запису «Telegram», який зареєстрований на абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 . Виявлено спілкування у період з 11 листопада 2022 року по 24 листопада 2022 року між користувачем « ОСОБА_16 » та ОСОБА_6 щодо організації роботи у поліції, заробітної плати, намагання перейти до гру, виявлення незнайомих автомобілів, хвороби та планів піти на лікарняний. Спілкування 15 листопада 2022 року у закритій групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », спілкування у період з 18 серпня 2022 року по 20 вересня 2022 року з користувачем «мама» - спілкування у вигляді зображень, фото. Також ОСОБА_6 є учасником закритої групи «Розыск» - вирішується питання щодо оперативної наради, викликів осіб. Спілкування з 27 вересня 2022 року по 22 жовтня 2022 року з абонентом « ОСОБА_17 » - текстові повідомлення, в який вирішується питання хто куди переходе і за кого треба попрохати із знайомих. 19 жовтня 2022 року спілкування між користувачем « ОСОБА_18 » та ОСОБА_6 - відправлено зображення мовою оригіналу «протокол принятия усного заявления о преступлении, протокол допроса потерпевшего», підписаного оперуповноваженим ОСОБА_6 .

Із протоколу огляду від 21 листопада 2023 року за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, проведеного слідчим 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_13 - проведено зняття інформації з інформаційних систем - номер мобільного телефону НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 , який займає посаду оперуповноваженого у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області «Управление внутренних дел по городу Мелитополю и Мелитопольскому району главного управления внутренних дел по Запорожской области». Відкрито файли, де зафіксовано листування з «Коля Кум», ОСОБА_6 пропонує виходити на роботу у незаконно створений правоохоронний орган, останній відмовляється, посилаючись на майбутні непорозуміння з рідними. Наявний знімок, де зафіксовано таблицю співробітників т.зв «ОУР УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району» на листопад 2022 року.

Із протоколу огляду від 10 листопада 2022 року за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_19 - проведено зняття інформації з інформаційних систем месенджеру Telegram мобільного телефону НОМЕР_5 - спілкування ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (заступника міністра економічного розвитку рф) - наявна «ведомость на зароботную плату за апрель 2022 года Главного управления МВД в Запорожской области».

Із протоколу огляду від 20 грудня 2023 року за результатами проведення негласної слідчої дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенантом юстиції ОСОБА_13 - проведено зняття інформації з інформаційних систем - електронна скринька, яка належить та особисто її використовує ОСОБА_22 , яка добровільно зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, утвореному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь - ІНФОРМАЦІЯ_3 - виявлено папки та листи з «ГУВД сентябрь» - зазначено прізвища співробітників, їх дані та нарахована сума заробітної плати, ОСОБА_6 зазначений під «799» - 63788,27 рублів заробітна плата.

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи у м.Мелітополь, Запорізької області, яке з 25 лютого 2022 року та станом на теперішній час є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, та добровільно зайняв посаду мовою оригіналу: «оперуполномоченный» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Запорізької області, а саме мовою оригіналу: «Управление внутренних дел по городу Мелитополю и Мелитопольскому району главного управления внутренних дел по Запорожской области», що розташований за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Чернишевського, буд. 37.

Вказаний факт підтверджується показаннями допитаних свідків, які, в свою чергу, узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями з протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних систем, а також із протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Доводи захисника про порушення права ОСОБА_6 на захист, а саме щодо можливості давати показання, подавати докази та висловлювати свої доводи стосовно висунутого обвинувачення, є неприйнятними, адже кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалося в порядку спеціального судового провадження, передбаченому нормами КПК України, з обов`язковою участю захисника і за відсутності обвинуваченого («in absentia»), про що свідчить ухвала Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2023 року.

Суд першої інстанції вживав всіх заходів для виклику ОСОБА_6 до суду, повідомляв про дату і час розгляду провадження для забезпечення його права на захист, а також здійснив всі передбачені законом заходи для дотримання прав на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Допитані свідки повідомили про те, що ОСОБА_6 свідомо залишився на тимчасового окупованій території, виїхати не намагався, відразу погодився на співпрацю з окупаційною владою.

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, діяв не добровільно, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, або через незадовільний стан свого здоров`я чи здоров`я його близьких родичів.

З доводами захисника про те, що досліджені судом електронні докази є електронною інформацією без ознаки саме доказу, колегія суддів також не погоджується і звертає увагу на те, що вказані докази отримані органом досудового розслідування за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних мереж, які проведені у відповідності з вимогами закону.

Доводи захисника з приводу відсутності в матеріалах провадження оригіналів документів щодо працевлаштування обвинуваченого, не є слушними, оскільки наразі обвинувачений, а також установа, де працює останній, знаходяться на тимчасово окупованій території, а тому орган досудового розслідування з об`єктивних причин позбавлений можливості отримати оригінали цих документів.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

З огляду на фактичні обставини та підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 травня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4