Провадження № 1-кс/592/6343/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001813, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, українця, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

Старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , за погодженням з керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що здійснює слідство у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України. У ході слідства встановлено, що близько 02 год. 40 хв. 29.06.2025 поблизу будинку №50 по пр. Свободи в м. Суми між військовослужбовцями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 .

Попередньо узгодивши свої незаконні дії, способом, що супроводжувався заподіянням фізичних страждань, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 заштовхали ОСОБА_11 до кузову автомобіля «Mitsubishi L200» д.н.з. НОМЕР_3 , де ОСОБА_8 тримав ОСОБА_11 за ноги, а ОСОБА_7 наносив удари по тілу останнього з метою подавити його волю до опору. У такий спосіб, утримуючи та обмежуючи пересування ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, незаконно позбавили його волі.

Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 із застосуванням насильства, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, незаконно утримували ОСОБА_11 в кузові вказаного автомобіля та з допомогою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який керував автомобілем повезли ОСОБА_11 в напрямку виїзду з міста Суми продовжуючи наносити йому удари по голові та тулубу, тим самим незаконно позбавивши волі останнього, викравши його та спричиняючи йому фізичних страждань.

Близько 05 год. 00 хв. 29.06.2025, прибувши до лісосмуги, яка знаходиться при в`їзді до населеного пункту с. Стецьківка Сумської міської територіальної громади Сумської області. ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , витягли з кузова вказаного автомобіля ОСОБА_11 , де ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , продовжили наносити удари по різним частинам тулубу ОСОБА_11 , що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, незаконно утримували ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на умисне вбивство викраденого ОСОБА_11 .. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_7 знаходячись позаду потерпілого, з використанням свого брючного ременя, тримаючи його в руках, накинув на шию ОСОБА_11 та почав стискати, внаслідок чого ОСОБА_11 помер.

31.07.2025 о 13:57 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України. (фактичний час затримання)

01.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

Слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми 02.08.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.09.2025 включно, та останнього поміщено до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

ОСОБА_5 19.09.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Керівнику Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону внесено клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 , разом із захисником ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили застосувати більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання. Посилалися на відсутність зазначених у клопотанні ризиків, зазначив, що злочин за ч.2 ст.146 КК України не є тяжким злочином. ОСОБА_5 має намір проходити військову службу й надалі, а також відсутні кошти на внесення застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 04.07.2025 Сумським РУП ГУНП в Сумській області було розпочате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001813 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.

31.07.2025 о 13:57 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України. (фактичний час затримання).

01.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

02.08.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.09.2025 включно.

ОСОБА_5 19.09.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що:

Переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Незаконно впливати на свідків та потерпілих, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які мають визначальну роль у доказуванні вини останнього. Не обрання запобіжного заходу фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування.

Вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується, чи продовжити здійснювати кримінальні правопорушення в яких підозрюється тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчиняючи вказані злочини в умовах воєнного стану, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочинів направлених на продовження злочинної діяльності.

Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні прокурор повинен довести недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5ст. 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також не буде запобігати настанню ризику або ризиків, зазначених у клопотанні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Так само і настанню ризиків можливо запобігти застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам і при цьому буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар для підозрюваного та інших осіб.

За наведених вище обставин подане клопотання слідчого слід залишити без задоволення, а до підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001813, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки:

- не відлучатися із місця розташування військової частини в/ч НОМЕР_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проходження військової служби (найменування військової частини);

- утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , іншими підозрюваними у справі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в частині покладення обов`язків на підозрюваного до 31.10.2025 включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно в залі суду.

Контроль за виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після проголошення вручити підозрюваному, прокурору, слідчому.

На підставі ч.4 ст.535 КПК України слідчому повідомити слідчого суддю, який постановив ухвалу, про її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1