Справа № № 585/2353/25
Номер провадження 1-в/585/3/26
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

19 січня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю представника ДУ "Сумський слідчий ізолятор"

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни, у режимі відеоконференцзв`язку клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст.. 82 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2025 року до Роменського міськрайонного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст.. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 вироком колегії Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 року визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених п.п.6,13 ч. 2 ст. 115, ч.ч.3,4 ст. 187, ч.ч.1,2 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357, ст. 70 ч.2 ст. 71 КК України та його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2007 року, вирок Апеляційного суду залишено без змін. Початок строку відбування покарання 11 липня 2006 року. З вересня 2008 року покарання у виді довічного позбавлення волі відбуває у ДУ «Роменська виправна колонія № 56». Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 11.07.2006 року по дату набрання вироком законної сили, а саме 16.10.2007 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Таким чином, на день звернення до суду з цією заявою ОСОБА_4 відбув більш ніж 21 рік призначеного покарання. Згідно листа ДУ «Сумський слідчий ізолятор» від 12.06.2025 ОСОБА_4 , 07.02.2025 року рішенням комісії державної установи «Сумський слідчий ізолятор» протокол № 3 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, так як засуджений ОСОБА_4 , не став на шлях виправлення. В той же час, з характеристики, доданої до матеріалів про відмову в застосуванні ст.. 82 КК України, можливо зробити висновок, що ОСОБА_4 відбув більш ніж 15 років призначеної міри покарання, став на шлях виправлення, в зв`язку з чим наявні підстави відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років. ОСОБА_4 категорично не погоджується з зазначеним прийнятим рішенням, та висновком щодо ступеня виправлення засудженого, на підставі якого прийняте рішення. При ухваленні рішення комісією з розгляду питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, якою відмовлено ОСОБА_4 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, прийнятого 07.02.2025 та оформленого протоколом № 3, не враховані висновки суду, зроблені рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 480/3958/24, в зв`язку з чим висновки зазначеної комісії від 07.02.2025 при вирішенні питання про заміну ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років, не повинні враховуватись.

Тому просила замінити ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила його задовольнити посилаючись на викладені в ньому обставини.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання .

Представник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 з 2019 року перебуває в ДУ « Сумський слідчий ізолятор». Свідомо не бажає направлятися до установи виконання покарання, до якої був розподілений. Він як начальник відділення СПС складав та підписував висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 . З урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення. План заходів з ресоціалізації не складався, оскільки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є установою відбування покарання, та в СІЗО відсутня така посада (психолога), хто із засудженими має це виконувати.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши матеріали справи та особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 14 червня 2007 року за п.п.6,13 ч. 2 ст. 115, ч.ч.3,4 ст. 187, ч.ч.1,2 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357, ст. 70 ч.2 ст. 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.18-32).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду Сумської області від 14 червня 2007 року щодо ОСОБА_4 без змін (т.1 а.ос.с.15-20).

Відповідно до ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2020 року клопотання ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі задоволено частково та постановлено зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 11.07.2006 року по дату набрання вироком законної сили, а саме 16.10.2007 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т.1 а.ос.с.37-38).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 у справі № 480/3958/24 визнане протиправним та скасуване рішення комісії Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" по розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановлення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених, прийняте 05.02.2024 на засіданні комісії оформленого протоколом №1, в частині розгляду матеріалів з питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 Кримінального кодексу України до засудженого ОСОБА_4 , яким відмовлено йому у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст .82 Кримінального кодексу України. Зобов`язано комісію Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" по розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановлення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі, переведення засуджених повторно здійснити розгляд питання щодо можливості представлення засудженого ОСОБА_4 до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно із ст. 82 Кримінального кодексу України, з урахуванням висновків суду (а.с.33-41).

З висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що початком строку відбування покарання є 11.07.2006 р. Із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI): засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 81, 82) ? 65 балів. За підсумками оцінювання розділів ІІ-VI ОСОБА_4 має 44 бали ( а.с.6-9).

Згідно протоколу № 3 засідання комісії з розгляду питання щодо зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.. 82 КК України від 07.02.2025 року, постановлено відмовити в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.. 82 КК України засудженому ОСОБА_4 (а.с.12,80-83).

ОСОБА_4 02.06.2025 року на адресу начальнику ДУ «Сумський слідчий ізолятор» було направлено заперечення на проект висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 (а.с.13-17).

Відповідно до ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративні справі № 480/5414/25 за позовом ОСОБА_4 до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якому ОСОБА_4 оскаржує рішення Комісії Державної установи «Сумський слідчий ізолятор», оформлене протоколом від 07.02.2025 року, яким ОСОБА_4 відмовлено у представленні до заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк (а.с.61-62).

Із заяв ОСОБА_4 адресованих начальнику Роменської ВК 56 від 21.07.2014 року, від 27.10.2016 року, 31.02.2019 року, 12.04.2019 року, 07.10.2019 року, від 10.10.2019 року, вбачається що засуджений ОСОБА_4 звертався до адміністрації Роменської РВК № 56, з проханням забезпечити його роботою ( а.с.66-71).

Згідно довідки ДП «Підприємство ДКВС України № 56» ОСОБА_4 за період з 01.10.2008 року по 30.04.2019 року був працевлаштований на ДП «Підприємство ДКВС України № 56» в грудні місяці 2018 року (а.с.72).

В довідці заступника начальника СІЗО із соціально-виховної та психологічної роботи-начальник відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 від 29.07.2025 року, зазначено, що засуджений ОСОБА_4 , в державні установі «Сумський слідчий ізолятор» знаходиться тимчасово, а не відбуває покарання, тому щоденник індивідуальної роботи та індивідуальна програма соціально-виховної роботи з ним не ведеться. Рішенням комісії з розподілу засудженому ОСОБА_4 , визначено для відбування покарання ДУ «Роменська ВК № 56». Засуджений ОСОБА_4 , тривалий час знаходиться в установі попереднього ув`язнення. Свідомо не бажає направлятися до установи виконання покарань, до якої був розподілений (а.с.84).

З характеристик на засудженого, доданих до клопотання та наявних у матеріалах особової справи прослідковується наступне:

З річної характеристики від 24.09.2010 року, затвердженої начальником РВК № 56 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 , 1972 р.н. до Роменської ВК №56 прибув 24.09.08 року. За час відбування покарання в Роменській ВК №56 заохочень не має, допустив два порушення режиму тримання, поміщався до карцеру строком на 14 діб. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до суїциду. Не працевлаштований на основному виробництві установи із-за відсутності робочих місць, але наміри працювати є. За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до працівників адміністрації тактовний, в середовищі зі спецконтингентом безконфліктний. Має охайний зовнішній вигляд. Зв`язок з рідними підтримує шляхом листування, одержує посилки. Вину в скоєному злочині визнає частково, міру призначеного судом покарання вважає занадто суворою, необ`єктивною (т.3 а.ос.с.248).

Відповідно до річної характеристики від 4.09.2011 року затвердженої начальником РВК № 56 засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2006 року. До Роменської ВК (№56) прибув 4.09.04 року із СІЗО м. Суми, де до праці не залучався, характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, не заохочувався. За час перебування в Роменській ВК (№56) заохочень не мав, допускає порушення. Перебуває на обліку як схильний до суїциду. Не працевлаштований на основному виробництві установи із-за відсутності робочих місць, але наміри працювати має. У відношенні до представників адміністрації тактовний, намагається бути ввічливим. За характером спокійний, у відношенні до оточуючих безконфліктний. Підвищенням загальноосвітнього рівня займається шляхом самоосвіти, читає художню літературу. За характером спокійний. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою (т.4 а.ос.с.17).

Згідно річної характеристики від 04.09.2012 року затвердженої в.о. начальника РВК № 56 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2006 року. До Роменської ВК (№56) прибув 4.09.04 року із СІЗО м. Суми, де до праці не залучався, характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, не заохочувався. За час перебування в Роменській ВК (№56) заохочень не мав, допускає порушення режиму тримання. Перебуває на обліку як схильний до суїциду. Не працевлаштований на основному виробництві установи із-за відсутності робочих місць, але наміри працювати має. У відношенні до представників адміністрації тактовний, намагається бути ввічливим. За характером спокійний, у відношенні до оточуючих безконфліктний. Підвищенням загальноосвітнього рівня займається шляхом самоосвіти, читає художню літературу. За характером спокійний. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Зроблено висновок, що засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став (т.4 а.ос.с.46).

Відповідно до річної характеристики від 24.09.2013 року затвердженої начальником РВК № 56 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2006 року. До Роменської ВК (№56) прибув 24.09.04 року, допускає порушення режиму тримання за що має стягнення, заохочень не має. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до суїциду. На виробництві установи до праці не залучався, в зв`язку з відсутністю виробничої ділянки на секторі ДПВ, але наміри працювати має. У відношенні до представників адміністрації тактовний, виконує їх законні вимоги, але потребує контролю. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. За характером спокійний, врівноважений. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Правил санітарії та гігієни дотримується, має охайний зовнішній вигляд. Підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом листування, отримує посилки передачі. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою. Зроблено висновок, що засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став (т.4 а.ос.с.90).

З характеристики затвердженої начальником Роменської ВК №56 від 01.08.2014 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою довів, що стає на шлях виправлення, начальник відділення СДПВ клопоче відповідно до ст. 151-1 КВК України, про його переведення з приміщення камерного типу, в якому тримаються дві особи, до багатомісного приміщення камерного, типу виправної колонії максимального рівня безпеки, з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством (т. 4 а.ос.с.105).

Згідно витягу з протоколу № 24 від 01.08.2014 року засідання комісії РВК управління ДПтСУ в Сумській області ( № 56) по розгляду матеріалів засуджених до довічного позбавлення волі на переведення з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки, згідно ст.. 151-1 КВК України постановили, засудженого ОСОБА_4 перевести до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з надання дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру ( т.4, а.ос.с.111).

Відповідно до річної характеристики від 24.09.2014 року затвердженої начальником РВК № 56, окрім іншого зазначено, що на даний час засуджений ОСОБА_4 дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання та розпорядок дня установи, заохочень не має, допустив порушення режиму тримання ( між камерний зв`язок) за що мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Згідно вироку має позови на відшкодування збитків, виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили. На виробництві установи до праці не залучався, в зв`язку з обмеженістю робочих місць на секторі ДПВ, але наміри працювати має. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, з обов`язками чергового по камері справляється. Вину в скоєному злочині визнає частково. Висновок: засуджений ОСОБА_4 стає на шлях виправлення (т.4 а.ос.с.134).

З характеристики від 24.11.2015 року затвердженої в.о. начальника РВК № 56 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2006 року. Під час утримання в СІЗО міста Суми, порушення режиму тримання не допускав, стягнень не мав, не заохочувався, до праці не залучався. До Роменської ВК (№56) прибув 24.09.2008 року. На даний час дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, заохочень не має, допустив порушення режиму тримання (міжкамерний звязок) за що мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Згідно вироку має позови на відшкодування збитків, що спричинені злочином, виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили. На виробництві установи до праці не залучався, в зв`язку з обмеженістю робочих місць на секторі ДПВ, але наміри працювати має. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. У відношенні до представників адміністрації тактовний, виконує їх законні вимоги. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження. За характером спокійний, врівноважений. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, з обов`язками чергового по камері справляється, має охайний зовнішній вигляд, дотримуються правил санітарії та гігієни. Підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом листування, отримує посилки, передачі. Відповідно до ст. 151-1 КВК України, за сумлінну поведінку відбування покарання 01.08.2014р. засудженого ОСОБА_4 було переведено з приміщення камерного типу, в якому тримаються дві особи, до багатомісного приміщення камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки, з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством. Вину в скоєному злочині визнає частково (т.4 а.ос.с.151).

Згідно подання до застосування до засудженого заходу заохочення від 11.04.2017 року, до засудженого ОСОБА_4 подано захід заохочення «Подяка», підстави заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці протягом 1 кварталу 2017 року. Рішення начальника установи «Згоден» ( т.4,а.ос.с.244).

Відповідно до рапорту начальника сектору ДПВ ОСОБА_10 від 23.03.2017 року, протягом І-го кварталу 2017 року засуджений ОСОБА_4 порушень вимог режиму відбування покарання в установі не допускав, сумлінно виконував розпорядження адміністрації установи, дотримувався встановлених правил поведінки та техніки безпеки. Крім цього без оплати праці приймав активну участь у проведенні ремонтних робіт на секторі. На підставі вищевикладеного та з метою здійснення виховного впливу, просить заохотити засудженого ОСОБА_4 ( т.4, а.ос.с.245).

Відповідно до витягу з наказу № 167 від 04 квітня 2018 року «Про заохочення засуджених установи за підсумками роботи у І-му кварталі 2018 року» оголосити подяку ОСОБА_4 ( т.5, а.ос.с.80).

Згідно подання до застосування до засудженого заходу заохочення, до засудженого ОСОБА_4 подано захід заохочення «Подяка», підстави: виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Рішення дисциплінарної комісії «Згоден» ( т.5,а.ос.с.81).

Відповідно до рапорту начальника сектору ДПВ ОСОБА_10 від 28.03.2018 року, протягом І-го кварталу 2018 року засуджений ОСОБА_4 порушень вимог режиму відбування покарання в установі не допускав, сумлінно виконував розпорядження адміністрації установи, дотримувався встановлених правил поведінки та техніки безпеки. Крім цього без оплати праці приймав активну участь у проведенні ремонтних робіт на корпусі № 1 сектору ДПВ. На підставі вищевикладеного та з метою здійснення виховного впливу, просить заохотити засудженого ОСОБА_4 ( т.5, а.ос.с.82).

З характеристики від 31.08.2019 року затвердженої начальником РВК № 56 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 2006 року. Під час утримання в СІЗО міста Суми, порушення режиму тримання не допускав, стягнень не мав, не заохочувався, до праці не залучався. До Роменської ВК (№56) прибув 24.09.2008 року . На даний час дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має 2 заохочення, допустив порушення режиму тримання (міжкамерний зв`язок) за що мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Згідно вироку має позови на відшкодування збитків, що спричинені злочином, виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили. На виробництві установи не працевлаштований, але наміри працювати має. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. У відношенні до представників адміністрації тактовний, виконує їх законні вимоги. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. На профілактичних обліках в установі не працевлаштований (т.5 а.ос.с.134).

Згідно відомості про наявність заохочень та стягнень у засудженого ОСОБА_4 , 1972 року народження, маються два заохочення у вигляді подяк за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки та мається стягнення у вигляді попередження за міжкамерний зв`язок (т.5 а.с.135).

Після 2019 року матеріали особової справи не містять річних характеристик РВК № 56, оскільки 07.12.2019 згідно ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми переведений до державної установи «Сумський слідчий ізолятор», де перебуває і на даний час.

Відповідно до характеристики затвердженої 06 лютого 2025 року начальником ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 до Сумського СІЗО прибув 21.07.2006. Рішенням комісії (протокол № 25 від 05.11.2007 року) визначено максимальний рівень безпеки у приміщеннях камерного типу. 21.09.2007 направлений в «Київський слідчий ізолятор» на розгляд касаційної скарги. 23.10.2007 повернувся до державної установи «Сумський слідчий ізолятор». За період знаходження в установі зарекомендував себе негативно, при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру порушував вимоги розпорядку дня та режиму тримання, за що мав 1 дисциплінарне стягнення. 13.09.2008 направлений для відбування покарання до ВК-56 Сумської області. За період знаходження в установі зарекомендував себе негативно, при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру порушував вимоги розпорядку дня та режиму тримання, за що мав 3 дисциплінарні стягнення. За сумлінну поведінку і ставлення до праці, мав одне заохочення у вигляді подяки. 01.08.2014 року засіданням комісії (№ 24 від 01.08.2014) Роменської виправної колонії № 56 Відповідно до ст. 151-1 КВК України, за сумлінну поведінку відбування покарання було переведено з приміщення камерного типу, в якому тримаються дві особи, до багатомісного приміщення камерного типу виправної колі максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку встановленому законодавством.07.08.2017 року згідно ухвали Зарічного районного суду м.Суми повернутий до ДУ «Сумський слідчий ізолятор». 07.11.2017 року направлений відбувати покарання до ДУ «РВК № 56». За період знаходження в установі зарекомендував себе посередньо при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характеру та вимоги розпорядку дня та режиму тримання не порушував. Стягнень не мав. Був працевлаштований в ДП «Підприємство ДКВС» України державної установи «Роменська виправна колонія» № 56 в грудні 2018 року взуттєвиком з пошиву взуття та працював протягом місяця. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, має одне заохочення у вигляді подяки. 31.08.2019 року засіданням комісії (№ 20 від 31.08.2019) Роменської виправної колонії № 56 відмовлено в переведенні з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки згідно ст. 151-1 КВК України. 07.12.2019 згідно ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми повернувся до державної установи «Сумський слідчий ізолятор». За період знаходження в установі зарекомендував себе посередньо при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характер вимоги розпорядку дня та режиму тримання не порушував. Стягнень не мав. До роботи не залучався. Адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався. Не працевлаштований. З представниками адміністрації державної установи «Сумський слідчий ізолятор» поводиться ввічливо та коректно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки. Дотримується правил особистої гігієни та санітарії, має охайний зовнішній вигляд. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки та передачі. Вимоги пожежної безпеки не порушує. На профілактичних обліках в установі не перебуває. За час перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» засудженим було відшкодовано збитки на загальну суму 118,00 грн. За вироком Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 року вину визнає частково (а.с.10-11).

Надаючи оцінку встановленим обставинам колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частина 2 статті 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За злочин, передбачений ч. 2 ст. 115 КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Відповідно ч. 3 ст. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Частина 12 ст. 154 КВК України зазначає, що разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Частина 13 ст. 154 КВК України передбачає, шо особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Виправлення засудженого - це реалізація позитивних чи негативних змін у його психіці. Висновок про виправлення засудженого слід будувати на обґрунтованому прогнозі його поведінки в звичайних умовах життя, поза УВП.

Під ступенем виправлення засуджених до позбавлення волі слід розуміти індивідуалізовану комплексну фіксацію рівня зміни зовнішніх (соціально-правових) і внутрішніх (психолого-педагогічних) характеристик особистості засудженого через певні проміжки часу (у період відбування покарання), які виступають передумовами правомірних (неправомірних) дій і поведінки, як показник готовності (неготовності) вести правослухняний спосіб життя в умовах свободи.

Ступінь виправлення «довів своє виправлення» це категорія стійко-позитивних засуджених, у яких відбулося докорінна зміна поглядів на життя у соціально-корисну сторону і є можливість досягти мети покарання в умовах свободи, тобто застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Готовність до законослухняної способу життя в умовах свободи і незалежність поведінкової саморегуляції від впливу застосовуваних до засудженого карально-виправних заходів дозволить вважати його підготовленим для умовно-дострокового звільнення від покарання. Зазначена готовність повинна охоплювати ряд основних сфер життєдіяльності і юридично значущої поведінки. До таких сфер повноцінного входження в соціум слід віднести: сферу матеріального забезпечення життя, сферу взаємодії з іншими людьми, сферу дозвілля і розваг.

Кримінально-правові, кримінально-виконавчі, кримінологічні критерії: а) зразкову поведінку, що підтверджується прийняттям зобов`язання про правослухняної поведінки, відсутністю порушень і стягнень протягом року перед атестування (якщо були зафіксовані факти порушень режиму відбування покарання, за якими обмежилися індивідуально-виховною бесідою, то вивчити характер і мотиви вчинення цих проступків), б) активне і постійну участь у роботі секції самодіяльної організації (як у масштабі загону/відділення, так і колонії), в) активна і постійна участь у проведенні виховних заходів (як у масштабі загону /відділення, так і колонії); г) за наявності виконавчих листів, вжиті заходи з відшкодування збитків, ...завданих злочином, і за виконавчими листами на утримання дітей; для засуджених корисливого, корисливо-насильницького типів і рецидивістів - відшкодування 100% суми позову; д) корисна ініціатива з благоустрою території та приміщень колонії; є) прагнення до освіти: навчався в колонії в школі, ПТУ (підсумкові результати навчання)/не прагнув і не навчався (з яких причин), самоосвіта (відвідування бібліотеки , читання книг, газет, журналів); ж) попередні висновки про ступінь виправлення у період відбування покарання в ІК, ж) представлявся (ась) Чи раніше до умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведенню в виправну колонію - поселення, помилування, зниження терміну покарання (за амністією), результати розгляду; з) коли, з якого ІУ, на якій підставі звільнявся, за яких підстав; і) судимості у минулому (якщо к): яким судом, в якому році, за якою статтею КК, міра покарання; л) рівень суспільної небезпеки (високий/середній/низький) як прогноз можливого рецидиву злочинів.

Соціальні критерії: а) наявність/відсутність соціально корисних зв`язків: облік тривалих/короткострокових побачень (з ким, як часто); листування з рідними/близькими (з ким, як часто); отримував/відправляв чи засуджений грошові перекази (коли, від кого або кому); отримував/відправляв чи засуджений посилки, передачі і бандеролі (коли, від кого чи кому); чи використовував право на телефонні розмови (коли, з ким); б) рівень і стан систем міжособистісних відносин: наявність/відсутність родини: позитивні і безконфліктні взаємини з батьками, чоловіком (дружиною), дітьми, близькими; не підтримує взаємини з засудженими негативної спрямованості; не сприймає норми і традиції кримінального світу; позитивні і безконфліктні взаємини з друзями/знайомими (за наявності серед них раніше судимих - відмова від колишніх негативних відносин); в) наявність/відсутність деструктивних факторів, детермінованих вчинення злочину: вирішення питання про трудовому і побутовому влаштуванні після звільнення з колонії (позитивне/негативне/не вирішене);

г) показники повноцінності входження в соціум в умовах свободи: освіта на момент атестування: вища, середня спеціальна, середня, неповна середня; усвідомлене розуміння соціальної сутності покарання; добровільне і постійне дотримання санітарно-гігієнічних правил самообслуговування і прагнення до охайному зовнішньому вигляду; ставлення до праці і іншим видам робіт: працює/не працює (чому), норму виробітку виконує/не виконує (чому), правила техніки безпеки дотримується/не дотримується; соціально-правові очікування, що виражають віру в успішну реалізацію правомірних життєвих планів, й усвідомлена переконаність у неминучості покарання у разі вчинення протиправних діянь; наміри матеріально забезпечувати своє проживання; які має професійні і соціальні вміння, необхідні для правомірної поведінки, задоволення потреб та виконання соціальних ролей; д) релігійно-духовний рівень соціального розвитку становлення особистості.

Психолого-педагогічні критерії: загальні: а) відношення до скоєного злочину (повністю розкаявся), б) ставлення до покарання (справедливо призначене), в) визнання своєї провини; г) усвідомив необхідність відбути покарання; д) позитивне ставлення до проведеної виховної роботи; е) ставлення засудженого до самого себе (самооцінка); ж) позитивне і безконфліктне ставлення до співробітників ВК; з) позитивне і безконфліктне ставлення до засуджених в ВК, і) загальний рівень (ступінь) психолого-педагогічної готовності вести правослухняної спосіб життя в умовах свободи; к) наявність правомірних особистісних принципів і норм (правил) поведінки і задоволення потреб та інтересів.

При цьому, відповідну оцінку Закону України від 18 жовтня 2022 року N 2690-IX, який набрав чинності 06 листопада 2022 року та яким були внесені зміни до кримінального законодавства України, відповідно до яких була запроваджена система, яка передбачала скорочення строку довічного позбавлення волі було надано у своєму рішенні і Європейським судом з прав людини у рішенні «Медвідь проти України» від 10.10.2024 року.

У вказаному рішенні Європейський суд зазначив, що змінами, внесеними до кримінального законодавства, був запроваджений механізм, згідно з яким після відбуття п`ятнадцяти років початкового строку покарання особи, засуджені до довічного позбавлення волі, могли очікувати на заміну вироку на покарання у виді позбавлення волі на певний строк з подальшим його скороченням. Вимоги, яким повинні відповідати засуджені, щоб мати право на таке пом`якшення, а також порядок оцінки їхнього виправлення наведені у Кримінально-виконавчому кодексі України і детальніше в підзаконних актах, прийнятих Міністерством юстиції. І хоча запроваджений механізм умовно-дострокового звільнення не передбачає можливості безпосереднього звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі, окрім пом`якшення його у судовому порядку, такий підхід до можливості скорочення довічного позбавлення волі вже розглядався Європейським судом раніше та був визнаний задовільним.

Європейський суд вказав, що з відповідного законодавства випливає, що засуджений до довічного позбавлення волі може розраховувати на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі додатковими п`ятнадцятьма - двадцятьма роками позбавлення волі вже після того, як такий засуджений відбуде п`ятнадцять років початкового строку покарання. Це вже дає засудженим надію, що у випадку дотримання ним сумлінної поведінки й демонстрації ознак ресоціалізації, його початкове покарання у виді довічного позбавлення волі буде на практиці замінено покаранням у виді позбавлення волі на строк тридцять років. До того ж, якщо засуджений залишатиметься на шляху виправлення, він може розраховувати на звільнення після відбуття ним двадцяти шести років і трьох місяців свого початкового покарання. Такі рішення ухвалюються трьома суддями за участю відповідного засудженого та його захисника. На думку Європейського суду, така система забезпечує засудженому до довічного позбавлення волі достатньо визначений порядок, який передбачає чіткі часові межі та вказує на спробу досягнення належного балансу між інтересами відповідної особи та суспільства, до якого вона прагне повернутися. Таким чином не можна сказати, що оскаржувана методика є заплутаною, вводить в оману або є недостатньо чіткою. Також, у контексті наведених міркувань і того факту, що деяким засудженим до довічного позбавлення волі вдалося домогтися заміни свого покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, не можна сказати, що система є неефективною в теорії чи на практиці.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу №294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається,що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ре соціалізації (далі-індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

З досліджених у судовому засіданні характеризуючих даних засудженого ОСОБА_4 за період з 2010 року по 2025 рік, колегією суддів встановлено, що за період перебування в колонії з 2010 року по 2014 року ОСОБА_4 характеризується переважно з негативного боку, в результаті чого було зроблено висновки, що останній на шлях виправлення не став. З 2014 року засуджений ОСОБА_4 дотримується норм, які визначають порядок відбування покарання та розпорядок дня установи, заохочень не має, допустив порушення режиму тримання ( між камерний зв`язок) за що мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Згідно вироку має позови на відшкодування збитків, виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили. На виробництві установи до праці не залучався, в зв`язку з обмеженістю робочих місць на секторі ДПВ, але наміри працювати має. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, з обов`язками чергового по камері справляється. Вину в скоєному злочині визнає частково. Згідно відомості про наявність заохочень та стягнень у засудженого ОСОБА_4 , 1972 року народження, маються два заохочення у вигляді подяк за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки та мається стягнення у вигляді попередження за міжкамерний зв`язок.

Відповідно до характеристики затвердженої 06 лютого 2025 року начальником ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , за період знаходження в установі зарекомендував себе посередньо при проведенні заходів режимного, профілактично-виховного характер вимоги розпорядку дня та режиму тримання не порушував. Стягнень не мав. Адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався. На профілактичних обліках в установі не перебуває. За час перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» засудженим було відшкодовано збитки на загальну суму 118,00 грн.

При цьому, суд також бере до уваги, що в характеристиках вказано, що ОСОБА_4 вину у скоєному визнає частково. Міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою.

Судом також враховано характер вчинених діянь, за які ОСОБА_4 відбуває покарання - а саме, дії спрямовані на позбавлення життя декількох осіб похилого віку, у чому останній не розкаюється та вважає себе винуватим частково.

У суду відсутні дані про виправлення засудженого, в СІЗО одноголосно визначили, що ОСОБА_4 не заслуговує на застосування відносно нього заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. Також, ОСОБА_4 не було подано до суду індивідуального плану в якому було б визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

Правильність висновку щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_4 від 07.02.2025 року, колегія суддів не оцінює, оскільки ОСОБА_4 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції, про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 07.02.2025, яким ОСОБА_4 відмовлено у представлені до замін покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Остаточне рішення за даним позовом на дату розгляду справи не постановлено.

Слід зазначити, що здійснення мети покарання починається з моменту призначення вироком суду конкретної міри покарання. Саме призначення покарання завдає засудженому суттєвих моральних страждань, що є невід`ємними складовими механізму карального впливу. Воно надовго залишає слід у свідомості засудженого і водночас сприяє тому, щоб він усвідомив свою вину перед потерпілим і суспільством.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Зібраними доказами встановлено, що на даний час ОСОБА_4 не заслуговує на заміну покарання, крім того, покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк на думку колегії суддів є недостатнім для виправлення засудженого ОСОБА_4 враховуючи обсяг та характер вчинених засудженим діянь.

Таким чином, під час розгляду клопотання про заміну засудженому ОСОБА_4 , покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років, не було встановлено обставин, які б об`єктивно вказували на те, що з урахуванням тяжкості вчинених останнім злочинів, їх характеру та фактичних обставин, а також особи самого засудженого та його характеристики, покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять- двадцять років, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, на думку колегії суддів, клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст.. 82 КК України, задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись, ст.ст.9, 22, 467, 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, у виді позбавлення волі на певний строк, згідно ст.. 82 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_11

СУДДІ ОСОБА_12

ОСОБА_13