В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новий Буг Миколаївської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, неодруженої, на утриманні неповнолітніх, малолітніх дітей та інших осіб немаючої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
08 листопада 2025 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 поверталася з магазину до дому за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Петра Дорошенка, буд. 4. Піднявшись на другий поверх першого під?зду за вищевказаною адресою, де в той же час з квартири АДРЕСА_2 вищевказаного будинку вийшла ОСОБА_3 , яка одразу почала виражатися відносно ОСОБА_4 нецензурними словами через неодноразові конфлікти відносно освітлення в під?їзді, в ході чого між ними виник словесний конфлікт на ґрунті довгих особистих неприязних відносин, внаслідок чого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на завдання удару, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_4 .
Одразу після цього, ОСОБА_3 знаходячись за вищезазначеною адресою, реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з мотивів виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи безпосередньо перед ОСОБА_4 на відстані витягнутої руки нанесла один удар двома руками зігнутими у кулак в область грудної клітини, від чого остання відчула фізичний біль, після чого взяла останню за одяг та відштовхнула від себе.
У подальшому, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, припинила свої протиправні дії та залишила місце вчинення кримінального правопорушення.
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заподіяно удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
До обвинувального акту при його направленні до суду, додано заяву ОСОБА_3 , складену у присутності захисника ОСОБА_5 , про беззаперечне визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Також до обвинувального акту додана заява потерпілої ОСОБА_4 про надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, її заяву, у якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Судом досліджені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, неодружена, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та інших осіб не має, за місцем проживання характеризується посередньо, за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога КНТ «ДБКЛПД» ДОР» не зверталася, на обліку не перебуває.
Обставиною, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що у відповідності до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи дані про особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактичні обставини та їх наслідки, наявність обставини, що пом`якшує покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 повинно бути призначено у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Судових витрат і речових доказів по справі немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 100, 301, 302, 368-374, 381, 382, 394 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
Запобіжний захід не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1