г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4932/25
Номер провадження 1-кс/213/482/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в Дніпропетровській області в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчої ВП №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке подане в межах кримінального провадження №010007473 від 01 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с-щі Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, на утриманні дітей не має, не одружений, військовослужбовець Збройних Сил України, радіотелефоніст 1 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-IX, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 14 липня 2025 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03 березня 2022 року.

21 квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 15 солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста 1 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25 березня 1992 року солдат ОСОБА_4 , набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

24 листопада 2023 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , 24 листопада 2023 року, приблизно о 16:00 годині був відсутнім під час перевірки особового складу, тобто покинув без поважних причин тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване у населеному пункті АДРЕСА_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 22 вересня 2025 року, тобто до моменту його затримання у порядку ст. 208 КПК України на території Інгулецького району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області працівниками ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України у кримінальному провадженні №0007473 від 01.08.2024 за ознаками дезертирства, тобто у самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, (крім строкової служби) вчиненому в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 408 ч.4 КК України, за ознаками дезертирства, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

22 вересня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

23 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховатись від органу досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування зазначених ризиків слідча в клопотанні вказує таке.

Ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, та покарання за який становить від 5 до 12 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, крім того під загрозою тяжкості покарання, маючи всі необхідні засоби та можливості, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за кордоном або на території тимчасово окупованої території АР Крим, та частин Донецької та Луганської областей. (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того, ОСОБА_4 не працює, є особою, що самовільно залишила військову службу, у зв`язку з чим має можливість змінювати місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилятись від кримінальної відповідальності.

Також, обставинами, які підтверджують ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, тобто здійснювати психологічний тиск, залякувати, чинити будь які погрози, з метою зміни показів наданих в ході досудового розслідування та уникнення покарання за вчинений ним злочин.

Просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного строком на 60 діб та виначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні:

- прокурор дане клопотання підтримав, вважав, що є достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою за наявності ризиків вказаних в клопотанні. Також вказав, що стосовно ОСОБА_4 наявне кримінальне провадження за ч.4 ст.185 КК України.

- підозрюваний зазначив, що вину визнає, на даний час проживає з батьком. Просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

- захисник підозрюваного ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного. Зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, в рамках іншого кримінального кримінального підозрюваний не допускає неналежної процесуальної поведінки.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Заслухав думку сторін кримінального провадження, дослідив копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанням.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст.178 ч.1 п.2 КПК України - слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і тяжкість покарання, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ході розгляду клопотання встановлено, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозра за ст.408 ч.4 КК України відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів та інформації, які дають підстави дійти висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому в провину кримінального правопорушення, яке розслідується, зокрема: копією протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 23 вересня 2025 року, копією військового квитка серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , копією листа військової частини НОМЕР_1 від 11 серпня 2025 року, копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №5307 від 09 грудня 2023 року, копією Акту службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , копією доповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 24 листопада 2023 року, копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №5 від 21 квітня 2022 року, копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №221 від 07 серпня 2023 року, поясненнями ОСОБА_7 від 27 листопада 2023 року.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи характер та обставини вчинення злочину, як про те сформульовано в повідомлені про підозру, приходжу до висновку про наявність обставин, передбачених ч.4 ст.408 КПК України, та достатньої підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, не працює, за місцем проживання та служби характеризується посередньо, відповідно до характеристики за місцем служби - підозрюваний може надавати неправдиві відомості задля досягнення особистих цілей та вигоди, не має міцних соціальних зв`язків, що в сукупності дає підстави для висновку про схильність ОСОБА_4 до неналежної процесуальної поведінки.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає його не доведеним під час розгляду клопотання, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий, відомостей на підтвердження вказаного ризику надано не було.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України, передбачає застосування виключного запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З огляду на вищевикладені норми законодавства, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193-194, 196, 197, 309, 310, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчої ВП №6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке подане в межах кримінального провадження №010007473 від 01 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - по 20 листопада 2025 року включно, в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» .

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 05 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1