Справа № 184/486/23
Провадження № 1-в/577/53/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2025 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника

Конотопського ВК №130 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Конотоп клопотання засудженої ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку з хворобою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою та направити на лікування до психіатричної лікарні на умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Вимоги обґрунтовує тим, що вироком Інгулецького районного суду у м.Кривий Ріг, Дніпропетровської обл. від 07.10.2021 р. її засуджено за ст. 286 ч.3 КК України до 08 р. 6 міс. позбавлення волі. У вироці зазначено, що вона хворіє на тяжке психічне захворювання «Шизофренія параноїчної форми». За час відбування покарання у неї загострилась хвороба щитовидної залози, відсутність лікування призвело до дисфузно-кістозної мастопатії. Стоїть на обліку в онкологічному центрі, однак протягом останніх двох років лікування не отримує через відсутність коштів на медицину у Міністерстві пентеціарної служби України. Переживання через хворобу загострили психічну хворобу, замість лікування поміщали у ДІЗО. З моменту російської агресії стан погіршився. 29.09.2022 р. порізала собі вени. 07.11.2022 р. лікарем психіатром було призначено лікування лікарським засобом «Кветирон 25». Клінічні характеристики даного засобу лікування шизофренії та інших психічних захворювань. Шизофренія є тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання і входить до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення. Пройшовши лікування в стаціонарних умовах протягом трьох днів не встигла повноцінно вилікуватись, а останнє лікування проходила у Дніпропетровський багатопрофільній лікарні. У період відбування покарання характеризується, як емоційно не стабільна людина з панічним розладом особистості, сварлива, скандальна, з психозами та схильна до суїциду, членоушкодження.

Засуджена ОСОБА_6 , її захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 , представник ДУ «Конотопського ВК №130» ОСОБА_5 заперечують задоволенню клопотання.

Суд, вислухавши учасників процесу, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Даний висновок зроблений виходячи із такого.

Встановлено судом, що ОСОБА_6 засуджена Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської обл. за ст.286 ч.3 КК України до 08 р. 06 міс. позбавлення волі з позбавленням права керування т/з на строк 03 р. (а.с.6-10), який ухвалою Колегії суддів палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 12.09.2022 р. залишено без змін (а.с.11-26). На даний час відбуває покарання в ДУ «Конотопська ВК №130», має 17 стягнень, 0 заохочень. В установі перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до вчинення членоушкодження (а.с. 166-175).

Згідно з вимогами ч.1 та п.1 ч.2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до розділу VI Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572. медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку (далі - Перелік хвороб).

Вирішення питання про звільнення від покарання або його відбування за тяжкою хворобою є правом, а не обов`язком суду (ч. 2 ст. 84 КК України). Факт іншої тяжкої хвороби (навіть якщо вона перешкоджає відбуванню покарання) сам по собі не тягне за собою обов`язкового звільнення від покарання (його відбування). При прийнятті відповідного рішення суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи, які б у сукупності давали можливість у кожному конкретному випадку встановити баланс між необхідністю гуманного ставлення до тяжко хворого і недопущенням з його боку подальшої злочинної поведінки після звільнення.

Згідно п. 2 Постанови ПВСУ №8 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» відповідно до законодавства факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сама по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань. 84 КК України передбачає як обов`язкову умову не лише наявність психічної хвороби, а й даних про те, що ця хвороба позбавляє особу можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними.

Засудженою ОСОБА_6 на надано суду відповідний висновок експерта за результатами проведення судової-психіатричної експертизи, яким би було встановлено, що вона позбавлена можливості усвідомлювати свої дії чи керувати ними.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, в ході розгляду справи не встановлено обставин, які зобов`язують звільнити засуджену від призначеного покарання, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про звільнення від покарання слід відмовити.

Керуючись ст.84 КК України, ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом семи днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 вересня 2025 року о 09.00 год.

СуддяОСОБА_1