МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1009/25
Провадження № 1-кп/945/519/25
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши у судовому засіданні з розгляду клопотання старшого слідчого, погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000041 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України, клопотання прокурора про призначення повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи,

встановив:

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000041 від 29.01.2025 відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про проведення повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 посилаючись на те, що 03.03.2025 в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу стосовно ОСОБА_4 , яку доручено провести Миколаївській філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно з отриманим висновком судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 16.04.2025 № 104, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждав та страждає на даний час на психічний розлад біполярний афективний розлад, поточний епізод змішаного характеру з супутнім розладом психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. ОСОБА_4 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, а також на час проведення експертизи, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно висновку експерта ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру надання стаціонарної психіатричної допомоги тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Водночас, під час розгляду вищевказаного клопотання щодо ОСОБА_4 , який проходив примусове лікування у Комунальному підприємстві «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, комісією лікарів-психіатрів складено висновок від 01.08.2025 про необхідність зміни примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У подальшому на підставі комісійного висновку, ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2025 у справі №177/2117/25 ОСОБА_4 змінено вид примусового заходу медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

За таких обставин прокурор зазначає, що на даний час є декілька висновків щодо того, застосування яких видів примусових заходів медичного характеру може бути рекомендовано ОСОБА_4 , а тому виникла необхідність у призначенні повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти призначення повторної експертизи посилаючись на те, що висновок судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз від 16.04.2025 № 104 ніким фактично не оспорюється, не є неповним, не суперечить іншим матеріалам кримінального провадження. Звернула увагу, що згідно показів свідка у судовому засіданні ОСОБА_7 , яка є лікарем КНП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» підтверджено, що діагноз ОСОБА_4 , а саме психічний розлад біполярний афективний розлад, поточний епізод змішаного характеру з супутнім розладом психіки та поведінки є невиліковним, а стан особи залежить від багатьох факторів, у тому числі систематичності прийому ліків та зовнішніх факторів у виді стресів та переживань, а отже стан ОСОБА_4 може змінюватись. На сьогодні до ОСОБА_4 застосовано вид примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання. Отже матеріали кримінального провадження не містять різні висновки експертів, а встановлений вид примусових заходів на даний час зумовлений саме станови здоров`я ОСОБА_4 .

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 думку та позицію захисника підтримали.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, дійшов наступного.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо, об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до ст. 332 ч. 2 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до п. 1.2.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Таким чином, повторна експертиза це окремий вид експертизи, відмінний від первинної експертизи.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Верховний Суд, з метою забезпечення єдності судової практики та запобіганню появі протилежних за змістом судових рішень, визначив правові позиції щодо правильного застосування вимог законодавства щодо призначення експертизи в наступних постановах: (Постанова (ЄДРСР 108262348) Верховного Суду від 29 грудня 2022 року, справа №686/15304/19-ц, провадження №61-11528св22; Постанова (ЄДРСР 96933120) Верховного Суду 21 квітня 2021 року справа №201/15019/14-ц, провадження №61-22773св19).

У зазначених Постановах сформульовано висновок про те, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше.

Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.

Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання.

Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження.

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

У матеріалах кримінального провадження знаходиться висновок судово-психіатричного експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 16.04.2025 № 104, який досліджено судом. Крім того, наявний висновок комісії від 01.08.2025 Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, де ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування. Вказані документи датовані з різницею у 4 місяці і є різними за значенням.

Отже, стороною обвинувачення не подано належних і допустимих доказів, переконливих аргументів неправильності, недостовірності, сумнівності та неповноти висновку експертизи, який складений судовим експертом Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 16.04.2025 № 104.

Стороною обвинувачення ставиться питання про проведення повторної експертизи з тих самих питань, які містяться у висновку № 104. Разом з тим, сумнівів у її правильності, або пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю не висловлено. Натомість клопотання фактично пов`язане з незгодою прокурором з Висновком комісії № 230 та ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.08.2025 у справі №177/2117/25, якою ОСОБА_4 змінено вид примусового заходу медичного характеру на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання. Ухвала вступила в законну силу, проте ставиться під сумнів прокурором.

Доводи сторони обвинувачення, що Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2025 у справі №177/1800/25 ОСОБА_4 було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді лікування в закладі з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на строк до 6 місяців, проте рішення переглянуто у короткі строки не приймаються до уваги, так як матеріали провадження та матеріали клопотання вказаної ухвали суду не містять.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку, а оцінка висновків експертиз здійснюється лише судом в нарадчій кімнаті.

Отже, оскільки будь-яких сумнівів у правильності висновку експерта Миколаївської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 16.04.2025 № 104, які пов`язані з їх недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що вони суперечать іншим матеріалам справи прокурором не доведені, а також не встановлено істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, а правова оцінка висновку буде надана в нарадчій кімнаті, тому суд не вбачає підстав для призначення повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Керуючись статтями 242, 332, 350 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про призначення ОСОБА_4 повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні №0000041 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8

12.12.2025