Справа № 473/5196/25
Номер провадження 1-в/473/384/2025
У Х В А Л А

іменем України

"20" жовтня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції із адміністративного приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72», яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ближній Хутір Слободзейського району Республіки Молдова, особи без громадянства, освіта повна загальна середня, сімейний стан неодружений, на утриманні дітей не має, без визначеного місця проживання та без місця реєстрації, судимого 14 грудня 2021 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за ч.1 ст.289 КК України до 03 років обмеження волі, із звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком випробування на 02 роки, засудженого 17 серпня 2022 року Київським районним судом міста Полтави за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 05 років 03 місяця /єдиний унікальний номер судової справи №644/596/22, провадження №1-кп/552/485/2022/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, в порядку ст.82 КК України,

Учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Київського районного суду міста Полтави від 17 серпня 2022 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків до позбавлення волі строком на 05 років 03 місяця, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» /єдиний унікальний номер судової справи №644/596/22, провадження №1-кп/552/485/2022/.

Початок строку: 05 січня 2022 року. Кінець строку: 05 квітня 2027 року.

В жовтні 2025 року засуджений ОСОБА_6 подав до суду клопотання та просив замініти йому в порядку ст.82 КК України, невідбуту частину основного покарання в виді позбавлення волі, на більш м`який вид покарання, яким є пробаційний нагляд.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав подане ним до суду клопотання та просив замініти йому невідбуту частину основного покарання в виді позбавлення волі, на більш м`який вид покарання, яким є пробаційний нагляд.

Прокурор та представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» в судовому засіданні вважали, що заява засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_6 хоча і відбув не менше половини строку основного покарання в виді позбавлення волі за вчинення тяжких умисних злочинів, але засуджений ОСОБА_6 не довів, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши думки учасників процесу, доводи сторін, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини основного покарання в виді позбавлення волі, на більш м`який вид покарання, яким є пробаційний нагляд, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а ставання на шлях виправлення засудженого. Заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Оцінка ставаня на шлях виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про ставання на шлях виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким, в порядку ст.82 КК України.

Як слідує з даних довідки про загальну інформацію про засудженого, засуджений ОСОБА_6 мав 03 заохочення та 09 стягнень. Наявність низки стягнень, на думку суду свідчить про схильність засудженого ОСОБА_6 до вчинення порушень вимог режиму утримання засуджених.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення ставання його на шлях виправлення. Відповідно до витягу із протоколу №15 від 22 липня 2025 року засідання комісії Державної установи «Вознесенська ВК №72», засудженому ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в виді обмеження волі, в порядку ст. 82 КК України було відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_6 не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення, то його клопотання про заміну в порядку ст.82 КК України, невідбутої частини основного покарання в виді позбавлення волі, на більш м`який вид покарання, яким є пробаційний нагляд, не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Київського районного суду міста Полтави від 17 серпня 2022 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків до позбавлення волі строком на 05 років 03 місяця, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» /єдиний унікальний номер судової справи №644/596/22, провадження №1-кп/552/485/2022/, про заміну невідбутої частини основного покарання в виді позбавлення волі, на більш м`який вид покарання, яким є пробаційний нагляд, в порядку ст.82 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_6 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1