Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1488/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/652/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7

встановила:

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

02 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 строком на 60 днів до 29 жовтня 2025 року включно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання АДРЕСА_1 .

Вважає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до

підозрюваного слід було б застосувати більш м`який запобіжний захід

у вигляді цілодобового домашнього арешту, згідно ст.181 КПК України.

Зазначає, що доводи слідчого судді про наявність ризиків, не відповідають дійсності.

Посилається на те, що в повідомленні про підозру ОСОБА_7 не вказано час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 і час настання його смерті, не дивлячись на те, що ці дані були відомі.

Вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст.118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є не ходячою людиною, можливо ОСОБА_7 перебував у стані необхідної оборони, так як сам не міг підійти до ОСОБА_9 .

Зазначає, що приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою на строк 60 діб, слідчий суддя не взяла до уваги рішення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зазначає, шо підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, є інвалідом і протягом 5 років сам не може пересуватись, а якщо й пересувається, то на руках і колінах. Інвалідність і пенсію не оформив, бо сам не може цього зробити. ОСОБА_7 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як має постійне місце проживання, стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме судовому розгляду справи з метою з`ясування обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб справа швидше закінчилась та він міг продовжувати спокійно жити далі.

На думку захисника, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених у ст.177 КПК України. В судовому засіданні прокурором не було доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 буде переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або вчиняти інші злочини.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що надані матеріали провадження свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину, ризики, визначені ст. 177 КПК України існують, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Вимогами ст.ст. 176, 178, 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, який застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Однак, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 не були дотримані в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що 31.08.2025 року по даному факту внесено відомості до ЄРДР за №0000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

31.08.2025 о 15 год. 30 хв. за підозрою у вчиненні злочину, ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

31.08.2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, зокрема обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом огляду місця події від 31.08.2025 року, протоколом затримання ОСОБА_7 , лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 , протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 .

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (справи «Нечипорук-Йокало проти України», «Ткачов проти України», «Доронін проти України», «Харченко проти України»).

На переконання колегія суддів обираючи підозрюваному ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом належно не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, наявність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Разом з тим, висновок суду про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, належно не аргументований.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 раніше не судимий, має захворювання, внаслідок яких він не може ходити та є лежачим (атрофія м`язів нижніх кінцівок а.с.33), в судове засідання на відеоконференцію був доставлений на ношах, згідно до довідки УВП, в судовому засіданні особисто брати участь не може по стану здоров`я, має постійне місце проживання, ці обставини на переконання апеляційного суду дають підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а зокрема домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово, в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному повинна бути врахована разом з іншими обставинами, визначеними у ст.178 КПК України, а тому не може бути єдиним приводом для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки у цьому випадку нівелюється мета та значення інституту запобіжних заходів у кримінальному провадженні, а такий запобіжний захід перетворюється на міру попереднього покарання такої особи, що з врахуванням презумпції невинуватості є неприпустимим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Баранівського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком до 29 жовтня 2025 року включно з забороною залишати житло цілодобово.

Контроль за дотриманням підозрюваним ОСОБА_7 умов домашнього арешту покласти на Звягельський РВП №2 ГУНП в Житомирській області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: