справа № 462/2447/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року Залізничний районний суд міста Львова в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої- ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження № 0000075 від 06.12.2012 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Добросин, Жовківського району, Львівської області, українки, громадянки України, освіта вища, неодруженої, місце праці: ТзОВ «Ярофрут», яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 17.11.2012 о 09.10 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Виговського у напрямку до вул. Любінської у м. Львові, порушила Р.1 п.п. 1.5, 1.10 /в частині значення термінів «безпечна дистанція», «дати дорогу», «небезпека для руху»/, Р.2 п.2.3. (б,д), Р.10 п.10.1, 10.3, Р.12 п.12.3, 12.4, 12.9 (б), Р.13. п.13.1 та вимоги дорожньої розмітки 1.1 Р. 34 «Дорожня розмітка» /додатку 2/ Правил дорожнього руху України, що проявилось у тому, що вона проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись у лівій смузі із швидкістю 78,9…80,1 км/год, яка є перевищенням допустимої на даній ділянці дороги швидкості до 60 км/год, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у лівій смузі у попутному її напрямку, зупинився з метою подальшого перестроювання у праву смугу, не вжила своєчасних заходів до зменшення швидкості керованого нею транспортного засобу аж до зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого, своїми діями створила аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення із автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок зіткнення автомобілів «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пасажир автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_10 згідно з висновком судово-медичної експертизи №42/2013 від 06 лютого 2013 року отримала тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованих діях заперечила та пояснила, що 17.11.2012 близько 09.00 год. керувала автомобілем марки «ВАЗ 2108», рухалася по вул. Виговського. В автомобілі на передньому сидінні пасажира знаходилася ОСОБА_10 , підлегла по роботі, ззаду водія на задньому сидінні ОСОБА_11 , її чоловік. Вони з ОСОБА_10 їхали на тренінг по роботі. Наближаючись до світлофора навпроти в`їзду у ТЦ «Південний», постійно рухалася в правій смузі, 30-50 см від краю бордюру, при цьому в лівій смузі стояли два автомобілі, перший мав увімкнений покажчик повороту вліво, другий позаду автомобіль марки ВАЗ-21099 стояв без увімкненого покажчика повороту. На її смузі руху було зелене світло, коли її автомобіль зрівнявся з автомобілем ВАЗ-2199, вона відчула різкий удар передньої частини автомобіля, а саме переднє ліве крило її автомобіля і переднє праве крило автомобіля ВАЗ-21099. Удар був несподіваний, водій автомобіля ВАЗ-21099 вивернув кермо різко вправо, не дивлячись у дзеркала. Від удару її автомобіль відкинуло на бордюр, внаслідок ДТП пасажир її автомобіля ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження закритий перелом хребця. Водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_9 проїхав ще метрів 15-20, після контакту та зупинився в правій смузі. Зазначила, що вона не гальмувала. Сліди гальмування в лівій смузі не вимірювали. Заперечила, що перед ДТП виїжджала в ліву смугу. Удар відбувся в правій смузі. Вони викликали поліцію, а також потерпіла була доправлена в лікарню. На місці події був слідчий ОСОБА_12 , дав їй листок (чернетку схеми ДТП), який вона підписала. Підтвердила, що тримала в руках рулетку і з понятим міряла свої сліди, а інші були не її. Після чого їх відвезли на освідування. Пояснила, що слідчий вимагав у неї грошові кошти, вона написала заяву, однак відповіді не отримала. Оригіналу схеми не підписувала. Пізніше слідчий, який проводив слідство був визначений ОСОБА_13 . Вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді неправомірні дії водія ОСОБА_9 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням наслідків під час дорожньо-транспортної пригоди. Просить виправдати її за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За правилами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин кримінального провадження, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення. Отже, фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості особи в межах пред`явленого їй обвинувачення.

При цьому, не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких сумнівів прийняте рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яке передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Сторона обвинувачення на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, посилалась на зібрані під час досудового розслідування докази, які містяться у представлених суду джерелах доказів: показаннях потерпілої, свідків, документах, висновках експертів, речових доказах.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, суд, дослідивши надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що є підстави для ухвалення обвинувального вироку, оскільки стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення.

На обґрунтування цього висновку суд наводить відповідні мотиви, які включатимуть результати оцінки доказів на підтвердження встановлених судом обставин та відхилення доводів сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченої.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, на переконання суду, об`єктивно підтверджується сукупністю таких належних та допустимих доказів, досліджених судом на засадах змагальності та забезпечення рівності сторін:

- даними протоколу огляду місця ДТП від 17.11.2012, з додатками до такого - схемами до нього та фототаблицею, згідно з якими установлено, що місце ДТП є на вул.Виговського у м.Львові, біля ТВК «Південний», яке відбулось 17.11.2012 у денну пору доби, приблизно о 09:10 год. за участю автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 , які знаходяться на місці події та мають технічні пошкодження, зафіксовано їхне кінцеве розташування. Також в ході огляду місця ДТП зафіксовано розташування осипу бруду та уламків частин автомобілів, потертості на бардюрному камені, від якого іде слід гальмування довжиною 35 м, паралельний цьому сліду гальмування - ще один слід гальмування довжиною 4 метри, дорожню розмітку, дорожні знаки;

- даними відеозапису події ДТП з камери зовнішнього спостереження на фасадній стороні ТЦ «Південний» від 17.11.2012, яким зафіксовано момент зміни автомобілем «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_2 напрямку свого руху та виїзду на праву смугу руху і подальше зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 ;

- даними акту судово-медичного дослідження № 618/2012 від 17.11.2012, відповідно до якого ОСОБА_10 отримала закритий компресійний перелом другого поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, які утворилися від контакту з тупим предметом та різкого згинання хребта в поперековому відділі, які могли бути спричиненні 17.11.12 під час ДТП в салоні автомобіля, відносяться дотілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я;

- показаннями обвинуваченої ОСОБА_6 в частині визнання факту даної ДТП, яка сталась за її участі під час того, як вона керувала 17.11.2012 приблизно о 09 годині 10 хвилин, автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухалась ним у м. Львові на вул. Виговського у напрямку до вул. Любінської, при проїзді її ділянки навпроти ТВК «Південний», у якому на той момент перебувала на передньому пасажирському сидінні потерпіла ОСОБА_10 та ї чоловік ОСОБА_11 , який перебував на задньому пасажирському сидінні;

- аналогічними показаннями потерпілої ОСОБА_10 в частині визнання факту даної ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_11 в частині визнання факту даної ДТП, який додатково повідомив, що сидів позаду водія ОСОБА_6 , яка керувала автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому у нього була дещо обмежена оглядовість вперед;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що в листопаді 2012 року обіймав посаду старшого слідчого по розслідуванню ДТП. Виїжджав на місце ДТП, яке сталося на вул. Виговського навпроти ТЦК «Південний». На місці була присутня обвинувачена ОСОБА_6 , її чоловік, водій іншого траспортного засобу ВАЗ 21099 (інший учасник ДТП). Він складав чорнову схему, яку підписали поняті, ОСОБА_6 , інший учасник. ОСОБА_6 з самого початку огляду місця події і до кінця була присутня. Також було двоє понятих, які також були від початку до кінця. Один міг бути водій евакуатора, інший перехожий. Один понятий ще допомагав рулеткою робити заміри, разом з працівником ДАІ. ОСОБА_6 також була присутня і брала участь у проведенні обмірів. Свідок підтвердив, що все що було виявлено, в тому числі і сліди, зафіксовано на схемі і відображено у протоколі. Свідок підтвердив, що підпис на схемі арк. 6, 7 належить йому. При складенні оригінальної схеми всі дані з чорнової схеми перемістив в оригінальну. На місці були зроблені фотознімки. Було витребувано відео з ТЦК «Південний». Учасники ДТП були скеровані на освідування, ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Чорнову схему ОСОБА_6 підписала, а оригінальну відмовилася;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який зазначив, що він працюючи слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Львівській області, будучи в групі слідчих, розслідував кримінальне провадження № 0000075 від 06.12.2012 за ч. 1 ст. 286 КК України. Вказав, що під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення діяв відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні дав показання і підтвердив про те, що він був присутній в якості понятого під час огляду місця події, дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17.11.2012 на вул. Виговського у м. Львові. Описав автомобілі, водії яких були учасниками ДТП, зазначив час, протягом якого був на місці ДТП. Пояснив, що момену зіткнення не бачив, однак вказав на розташування автомобілів після ДТП, що автомобіль ВАЗ 21099 знаходився в другій смузі, а інша в бордюрі, змістилася вправо. Пояснив, що «якась пані» і працівник поліції робили заміри, за спливом часу не може впізнати чи обвинувачена є тою жінкою, яка робила заміри. Також, пояснив, що він був присутній під час проведення замірів і бачив великий гальмівний шлях. Підтвердив, що на місці малювали схему. Пояснив, що його викликали в райвідділ, проводили допит і він підписував документи, які саме не пригадує. Суд пред`явив свідку протокол допиту і протокол огляду місця події, свідок підтвердив, що підпис належить йому, почерк належить також йому, щодо інших підписів, то пояснив, за спливом часу пригадати не може. Доповнив, що на місці ДТП був інший учасник ДТП. За спливом часу не пригадав відомостей щодо другого понятого;

- даними висновку судово-автотехнічної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу № 1/850 від 10.01.2013, відповідно до якого: на момент огляду, робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ВАЗ 21099» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією. Будь-яких несправностей системи виявлено не було;

- даними висновку судово-автотехнічної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу № 1/118, відповідно до якого: на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_1 , знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було;

- даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 1/848 від 17.01.2013, згідно з яким в даному випадку мало місце попутно-перехресне зіткнення транспортних засобів і кутове розташування між поздовжніми осями автомобілів марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становило 10 градусів +/- 5 градусів. Повздовжня вісь автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в первинний момент зіткнення знаходилась під кутом 13 градусів відносно правого краю проїзної частини дороги відносно напрямку до вул. Любінської, а повздовжня вісь автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - під кутом 23 градуси +/- 5 градусів, що у свою чергу вказує на неспроможність показів обвинуваченої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_16 про прямолінійність руху автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у правій крайній смузі на вул.Виговського в напрямок до вул.Любінської у м.Львові біля ТК «Південний», де відбулась ДТП. Зіткнення автомобілів марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулось на правій смузі для здійснення руху в напрямку вул.Любінська в районі зафіксованої ділянки осипу бруду, яке зображене на схемі до протоколу огляду місця ДТП умовним позначенням 3;

- даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №1/849 від 25.01.2013, згідно з яким на зовнішній боковині шини представленого на досліджені переднього правого колеса автомобіля марки «ВА3-2108», р.н. НОМЕР_1 , наявні розриви матеріалу (гуми), які утворилися внаслідок ДТП (на одній із її стадій) із-з стиснення шини між двома твердими об?єктами (одним з яких був диск колеса, другим - дорожнє облаштування (в тому числі бордюрний камінь). На диску вищевказаного колеса наявне пошкодженняу вигляді вм`ятини зовнішньої закраїни, яка утворилась під час ДТП (на однії із її стадій внаслідок контактування з твердою поверхнеюдороржнього облаштування (тому числі і бордюрним каменем) в момент утворення розривів на боковині шини. Пошкодження, що наявні на зовнішній боковині диска утворилися під час ДТП (на одній із її стадій) в момент контактування з твердою поверхнею (в тому числі із боковою стороною бордюрного каменя). На зовнішній боковині шини представленого на дослідження заднього правого колеса автомобіля марки «ВА3-2108», р.н. НОМЕР_1 , наявні розрив матеріалу (гуми), які утворилися внаслідок ДТП (на одній із її стадій) із-за стиснення шини між двома твердими об`єктами (один з яких був диск колеса, а другим дорожнє облаштування (в тому числі бордюрний камінь). На диску вищевказаного колеса наявне пошкодження у вигляді вм`ятини зовнішньої закраїни, яка утворилася під час ДТП (на одній із стадій) внаслідок контактування з твердою поверхнею дорожнього облаштування (в тому числі із бордюрним каменем) в момент утворення розривів на боковині шини;

- даними протоколу огляду диску від 21.01.2013, з додатком - оптичним носієм інформації, згідно з яким оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження, яка знаходиться на будівлі ТВК «Південний», на якому зображено, що автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 стоїть в лівій крайній смузі за іншим невстановленим легковим автомобілем темного кольору 9-10 секунд, після чого рушає з місця, змінюючи напрям свого руху праворуч - на праву крайню смугу руху, після чого ще через 1-2 секунди відбувається зіткнення з автомобілем марки «ВА3-2108», р.н. НОМЕР_1 ;

- даними висновку судової автотехнічної експертизи №1/106 від 08.02.2013, згідно з яким під час руху в юзовому стані автомобіль марки «ВА3-2108», р.н. НОМЕР_1 , погасив частину дійсної швидкості в 78,9 ... 80,1 км/год в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс автомобіля з дорожнім покриттям, що у свою чергу спростовує показання обвинуваченої ОСОБА_17 , потерпілої ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_19 про те, що зазначений автомобіль перед ДТП рухався зі швидкістю 60 км/год. В момент виникнення небезпеки для руху автомобіль марки «ВА3-2108», р.н. НОМЕР_4 , враховуючи його приблизну траєкторію перед гальмуванням, знаходився в лівому ряді смуги руху в напрямку до вул..Любінська, на відставні приблизно 20,3 ... 20,6 м від початку сліду гальмування, в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс з дорожнім покриттям, що у свою чергу спростовує показання обвинуваченої ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_16 , що автомобіль марки «ВА3-2108», р.н. НОМЕР_1 , перед ДТП рухався у крайній правій смузі;

- даними висновку судово-автотехнічної експертизи № 493 від 26.02.2013, згідно з яким при заданих слідством вихідних даних дана експертиза немає підстав стверджувати про технічну неспроможність показань водія ОСОБА_9 про обвставини ДТП, а тому заданий цим водієм варіант № 2 розвитку механізму ДТП може бути прийнятий для автотехнічних досліджень як технічно спроможний. Тому відповіді на усі подальші запитання даною експертизою будуть даватися лише на основі заданого варіанту № 2 розвитку механізму ДТП. Комплекс вихідних даних про механізм ДТП, заданий водієм ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_10 (тобто варіант №1), є технічно неспроможним. А оскільки проведення досліджень по технічно неспроможних вихідних даних може призвести до хибних результатів, задавний водієм ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_10 комплекс вихідних даних (тобто варіант №1) при подальших автотехнічних дослідженнях використовуватися не буде. Якщо водій ОСОБА_9 виконував перестроювання із лівої смуги на праву на ділянці, де між цими смугами була нанесена лінія розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), то, з технічної точки зору такого перестроювання на цій ділянці не можна було виконувати. В цей же час, якщо розглядати дії вказаного водія після невиконання ним вимог згаданої розмітки (тобто розглядати не місце перестроювання, а сам цей маневр), то у такій дорожній ситуації вказаний водій повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.9.2; 9.4: 10.1 та 10.3 ПІР, у відповідності до яких вказаний водій перед початком перестроювання повинен був переконатися у його безпеці (зокрема, у відсутності транспортних засобів, які б рухалися по правій смузі), увімкнути світловий покажчик повороту праворуч та виконати вказаний маневр. Оскільки на момент початку перестроювання автомобіля ВАЗ-21099, автомобіль ВА3- 2108 ще знаходився на лівій смузі, то, з технічної точки зору, немає підстав стверджувати, що водій цього автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_6 могла мати якісь переваги в русі і саме вона, із технічної точки мала приймати міри по уникненню скоєння ДТП. Натомість водій ОСОБА_9 , розпочавши маневр перестроювання із лівої смуги на праву у момент, коли на останній не було інших транспортних засобів, свою увагу, з технічної точки зору, повинен був сконцентрувати на смугу попереду траєкторії руху свого автомобіля, а тому питання про те, чи мав водій ОСОБА_9 технічну можливість уникнути скоєння ДТП із автомобілем, який почав наближатися ззаду до місця перестроювання автомобіля ВАЗ-21099, виїхавши після останнього з тієї ж смуги руху, позбавлене технічного змісту. У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинна була, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція», «дати дорогу», «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 10.3; 12.3; 12.4; 12.9 (підпункту «б») та 13.1 ПДР і лінії розмітки 1.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» (Додатку 2) ПДР, у відповідності до яких вказаний водій повинна була вести свій автомобіль ВА3-2108 зі швидкістю не більше 60 км/год; наближаючись по лівій смузі ззаду до автомобіля ВА3-21099 (який розпочав перестроювання із лівої смуги на праву), своєчасно розпочати зменшення швидкості руху свого автомобіля і за необхідності також виконати перестроювання на праву смугу - вибрати для цього місце, де на проїзній частині не було лінії розмітки 1.1 (що поділяла ліву та праву смуги), а після перестроювання по мірі наближення ззаду до автомобіля ВА3-21099 - вибирати безпечну дистанцію до нього (за необхідності - ще зменшуючи швидкість руху свого автомобіля). При заданих (для технічно спроможного варіанту розвитку механізму ДТП) даних водій ОСОБА_6 , діючи у відповідності до вимог ПДР, мала технічну можливість уникнути скоєння зіткнення із автомобілем ВА3-21099. При вихідних даних, заданих для технічно спроможного варіанту розвитку механізму ДТП, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія ОСОБА_6 вимогам п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція», «дати дорогу», «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1, 10.3; 12.3; 12.4; 12.9 (підпункту «б») та 13.1 ПІДР;

- даними висновку судово-медичної експертизи № 42/2013 від 06.02.2013, відповідно до якого ОСОБА_10 отримала закритий компресійний перелом другого поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, які утворилися від контакту з тупим предметом та різкого згинання хребта в поперековому відділі, які могли бути спричиненні 17.11.12 під час ДТП в салоні автомобіля, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.02.2013 зі свідком ОСОБА_9 , згідно з яким останній показав, що він 17.11.2012 приблизно о 09 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 перед здійснення маневру увімкнув правий покажчик повороту та пересвідчившись через дзеркала заднього та бокового виду, що автомобіль марки «ВАЗ» світло-синього кольору рухається у його смузі позаду нього на безпечній відстані, рушив з місця змінюючи напрям руху у праву крайню смугу по вул. Виговського в напрямку до вул. Любінської у м. Львові, після чого відбулось зіткнення між його транспортним засобом та вказаним автомобілем марки «ВАЗ» світло-синього кольору. Показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються із проведеними у подальшому висновками судових автотехнічних експертиз;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.02.2013 за участі ОСОБА_6 , показання якої не узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, в тому числі із проведеними у подальшому висновками судових автотехнічних експертиз;

- даними висновку комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизита експертизи відеозапису №1507/1508/15-52/1509/15-35 від 28.08.2015, згідно з якими зіткнення автомобілів ВАЗ-2108, д.н. НОМЕР_5 та ВАЗ-21099, д.н. НОМЕР_2 , відбулося у правій смузі руху в напрямку до вул. Любінської, в зоні, що передує початку осипу бруду, позначеного на схемі пригоди під № 3. При цьому транспортні засоби розташовувалися таким чином, що кут між їх поздовжніми осями в момент первинного контактування складала близько 5… 10 градусів, був розкритий проти ходу годинникової стрілки від поздовжньої вісі автомобіля ВАЗ-21099. Автомобіль ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 на ділянці дороги, яка відображена у відеозаписі, рухається переважно в крайній правій смузі по напрямку до вул. Любінської, тобто експерт-фототехнік категорично не ствердив, що автомобіль марки ВАЗ-2108 під керуванням обвинуваченої перед зіткненням в повній мірі перебував у крайній правій смузі, а частково розташовувався на ній. За умови приналежності повного комплексу слідів гальмування, що зафіксовані на схемі ДТП, автомобілю ВА3-2108, в момент сприйняття водієм цього транспортного засобу ОСОБА_6 дорожньої ситуації як такої, що потребує застосування спеціальних дій (гальмування, маневрування), направлених на уникнення пригоди, вказаний транспортний засіб знаходився на відстані не менше 20...21 м від початку більшого сліду гальмування (довжиною 35 м). В іншому випадку (при умові, що зафіксовані на схемі ДТП сліди гальмування повністю або частково не були залишені колесами автомобіля ВА3-2108), встановити параметри розташування даного транспортного засобу відносно границь проїзної частини в момент сприйняття водієм ОСОБА_6 дорожньої обстановки як такої, що потребує застосування засобів, направлених на уникнення зіткнення, в рамках даного дослідження неможливо. Оцінити пояснення водія автомобіля ВА3-21099 ОСОБА_9 , водія автомобіля ВА3-2108 ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_16 в частині вказаних ними параметрів руху автомобілів ВАЗ-2108 та ВА3-21099 перед пригодою (першочергово, в частині вказаного ними поперечного розташування даних транспортних засобів), в категоричній формі неможливо з причин, наведених в дослідницькій частині. Пояснення як водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_9 , так і водія автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_6 , в частині вказаного ними місця зіткнення, не містять протиріч із зафіксованою на схемі ДТП слідовою та речовою інформацією, тому можуть вважатись спроможними з технічної точки зору. Пояснення водія автомобіля ВА3-2108 ОСОБА_6 або в частині якісних параметрів руху цього автомобіля або в частині кількісних параметрів руху автомобіля ВА3-21099, або в частині швидкості руху автомобіля ВА3-2108 з технічної точки зору неспроможні, тобто з цього твердження експертів випливає, що обвинувачена ОСОБА_6 надала суду покази, які не відповідають дійсним обставинам справи щодо траєкторії та швидкості руху свого автомобіля. В свою чергу, пояснення водія ВАЗ-21099 ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_16 не містять повного комплексу даних щодо кількісних параметрів руху автомобіля ВА3-2108 та ВАЗ-21099 перед пригодою, що унеможливлює їх оцінку на предмет технічно спроможності експертним (розрахунковим) шляхом; варіант 1. Згідно пояснень водія автомобіля ВА3-21099 ОСОБА_9 . Враховуючи викладені в даній версії розвитку події умови виникнення даної ДТП, а саме виконання водієм автомобіля ВАЗ-21099 маневру зміни смуги руху та розташування автомобіля ВАЗ-2108 в лівій смузі руху в цей момент, водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_9 , при умові наявності дорожньої розмітки 1.1 ПДР в місці виконання ним маневру, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог розділу 34 ПДР та (або) п. 10.1 ПДР. В свою чергу, водій автомобіля ВА3-2108 ОСОБА_6 , за наведених вище умов, з технічної точки зору повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.4, 13.1 ПДР та (або) 10.1, 10.3 ПДР; варіант 2. Згідно пояснень водія автомобіля ВА3-2108 ОСОБА_6 . Враховуючи викладені в даній версії розвитку події умови виникнення даної ДТП, а саме виконання водієм автомобіля ВАЗ-21099 маневру зміни смуги руху та рух автомобіля ВА3-2108 в правій смузі руху в цей момент, водій автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_9 , при умові наявності дорожньої розмітки 1.1 ПДР в місці виконання ним маневру, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог розділу 34 ПДР та (або) п. 10.3 ПДР. В свою чергу водій автомобіля ВАЗ -2108 ОСОБА_6 , за наведених вище умов, з технічної точки зору повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для свого руху - у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. Отже, у обох вищеописаних варіантах розвитку механізму та обставин даної ДТП, обвинувачена ОСОБА_6 , 17 листопада 2012 року, приблизно о 09 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», р.н. НОМЕР_1 та, рухаючись ним у м. Львові на вул. Виговського у напрямку до вул. Любінської, при проїзді її ділянки навпроти ТВК «Південний», порушила вимоги Розділу 12 п.п. 12.3. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились в тому, що вона, рухаючись вказаним автомобілем зі швидкістю 78,9 ... 80,1 км/год, яка є перевищенням допустимої на даній ділянці дороги швидкості до 60 км/год, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , маючи об?єктивну спроможність виявити такий, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди - автомобіля марки «ВАЗ 21099», а за описаним варіантом свідка ОСОБА_9 - перед початком перестроюванням на праву крайню смугу руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перестроюючись не дала дорогу автомобілю марки «ВАЗ 21099», що рухався вже в цей момент в попутному напрямку по правій крайній смузі, на яку вона перестроювалась, не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу до такого, здійснила зіткнення з вищевказаним автомобілем марки «ВАЗ 21099», в результаті чого пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження;

- даними висновку судової комплексної фототехнічної, відеотехнічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні від 16.05.2025 №3994/3995/24-52/3996/24-35, відповідно до якого на місці ДТП, що відбулась 17.11.2012, наявні сліди гальмування, які розташовані на проїзній частині у правій та лівій смугах руху вул. Виговського. Згідно протоколу ОМП від 17.11.2012, дані сліди належать автомобілю ВАЗ 2108. Згідно проведеного дослідження, характеристики даних слідів відповідають шинам моделі Toyo Proxes CF1 розмірністю 185/60 і, відповідно, могли бути утворені колесами автомобіля ВА3-2108 д/н. НОМЕР_1 . Враховуючи комплекс пошкоджень переднього правого колеса автомобіля ВАЗ 2108 (при якому мають місце наскрізні розриви бокових стінок шини моделі Toyo Proxes CF1 та частковий зхід шини з диска, див. фото 56), правий слід (принаймні в його другій, видимій на фотознімках, частині) можна віднести до слідової інформації, залишеної колесом (-ами) автомобіля ВА3-2108. Середня розрахункова швидкість автомобіля ВАЗ 2108 перед зіткненням знаходиться в межах більше ніж 58 км/год та менше ніж 86 км/год. Пояснення водія автомобіля ВА3-2108 ОСОБА_6 щодо вказаних нею характеристик виникнення пригоди (крім, вказаного нею розташування місця зіткнення транспортних засобів), з технічної точки зору, не спроможні. Пояснення водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_9 щодо вказаних ним характеристик виникнення пригоди, можуть вважатись, з технічної точки зору, спроможними. Враховуючи викладені в наданих на дослідження матеріалів справи (в частині технічно спроможних характеристик виникнення пригоди, викладених в поясненнях водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_9 ) умови виникнення даної ДТП, водій автомобіля ВА3-21099 ОСОБА_9 , з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог розділу 34 ПДР України та (або) п. 10.1 ПІДР України. Водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_6 , за наведених вище умов, з технічної точки зору, повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.4, 13.1 та (або) 10.1, 10.3 ПДР України.

Отже, експертним висновком встановлено, що з технічної точки зору причиною виникнення ДТП є невідповідність дій водія ВА3-2108 ОСОБА_6 вимогам п.13.1 та (або) п.п. 10.1, 10.3 ПДР України.

Поруч з цим, сторона захисту зазначає, що під час проведення судової комплексної фототехнічної, відеотехнічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні від 16.05.2025 №3994/3995/24-52/3996/24-35, незрозумілим для сторони захисту є невитребовування експертами з незрозумілих причин речових доказів: передньої правої і задньої правої шин автомобіля ВАЗ -2108, а співставлення конфігурації бігової доріжки шин з фотознімком нових, невикористовуваних шин, а також під час проведення комплексної експертизи у 2015 році, цими ж експертами, незважаючи на відсутність в їх розпорядженні шин автомобіля ВАЗ-2108, не використовували фонознімки нової шини з мережі Інтернет

Натомість, експерти ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснили, що у зв`язку з тим, що на шинах автомобіля ВАЗ-2108 наявні наскрізні розриви ударного походження, а також, що з дня виготовлення цих шин та з дня утворення наскрізних пошкоджень минув понаднормовий термін, провести дослідження даних шин з метою визначення відповідності їх технічного стану вимогам Правил дорожнього руху України станом саме на момент настання ДТП (більше 12 років назад) в повному обсязі об`єктивно неможливо.

Разом з тим, на питання прокурора експерти відповіли, що для проведення експертизи мали в розпорядженні достатній обсяг вихідних даних.

Сторона захисту посилається на те, що експерти не виключають ймовірність того, що дані сліди могли бути залишені іншим автомобілем за деякий час до даної ДТП. Категоричний висновок про приналежність даних слідів гальмування автомобілю ВАЗ 2108 відсутній, що було підтверджено експертами під час допиту.

На спростування доводів сторони захисту слід зазначити, що експерти спираються на протокол ОМП від 17.11.2012, з додатками, дані якого є джерелом доказу і такий судом визнаний належним та допустимим доказом, відповідно до якого дані сліди належать автомобілю ВАЗ 2108. Згідно проведеного дослідження, характеристики даних слідів відповідають шинам моделі Toyo Proxes CF1 розмірністю 185/60 і, відповідно, могли бути утворені колесами автомобіля ВА3-2108 д/н. НОМЕР_1 . Враховуючи комплекс пошкоджень переднього правого колеса автомобіля ВАЗ 2108 (при якому мають місце наскрізні розриви бокових стінок шини моделі Toyo Proxes CF1 та частковий зхід шини з диска, див. фото 56), правий слід (принаймні в його другій, видимій на фотознімках, частині) можна віднести до слідової інформації, залишеної колесом (-ами) автомобіля ВА3-2108.

Отже, всі вищеперелічені висновки складені згідно з приписами кримінального процесуального закону, призначені відповідними постановами слідчого, ухвалами суду, експертизи проведені на підставі наданих доказів - протоколу огляду місця події з додатками до нього та необхідних матеріалах кримінального провадження.

Поруч з цим, суд також не бере до уваги висновок транспортно-трасологічного експертного дослідження №1165 від 30 квітня 2013 року, оскільки відповідно до ст. 70 КПК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом, однак експерт при проведенні даного дослідження не повідомлений про відповідальність, встановлену законом, суд позбавлений можливості пересвідчитись у його належності, достовірності та відповідно і не бере до уваги показання експерта ОСОБА_23 .

Щодо доводів сторони захисту про неповідомлення ОСОБА_6 про проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 16.02.2013 в кримінальному провадженні № провадження № 0000075 від 06.12.2012, слід зазначити, що відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань; за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу; до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

З огляду на наведену норму КПК, виклик іншого учасника ДТП на слідчий експеримент не є обов`язковим у всіх випадках, це залишається на розсуд слідчого, виходячи з мети, завдань слідчої дії та необхідності перевірки/уточнення показань.

На спростування доводів сторони захисту в частині визнання неправомірними дій сторони обвинувачення слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_13 , а саме неповідомлення ОСОБА_6 про призначення судових експертиз 10.12.2012, 25.01.2013, 18.02.2013 у кримінальному провадженні № 0000075 від 06.12.2012 суд зазначає таке.

В матеріалах кримінального провадження (арк. 181-183 Том №1) міститься повідомлення слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_13 від 28.02.2013 про підозру ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Підстави призначення експертизи визначені у ст. 242 КПК України, ст. 69 КПК України передбачено право на відвід експерта, ст. ст. 20, 42 КПК передбачено право підозрюваного на захист.

Отже, на час призначення судових експертиз 10.12.2012, 25.01.2013, 18.02.2013 ОСОБА_6 не була у статусі підозрюваної, відтак не могла реалізовувати процесуальні права підозрюваного, передбачені ст.ст. 20, 42 КПК, відтак, суд не вбачає порушень у діях слідчого.

Також, сторона захисту покликається на те, що висновок судово-автотехнічної експертизи № 493 від 26.02.2013 складено судовим експертом ОСОБА_24 . Під час судового розгляду допитано ОСОБА_13 як свідка і останній повідомив, що ОСОБА_24 є батьком його дружини. Адвокат посилається на те, що даний свідок та експерт проживають в спільному будинку, а відтак експерт підлягав відводу, в т.ч. і самовідводу, оскільки, на думку сторони захисту, очевидно існували сумніви в його неупередженості та об`єктивності.

На спростування доводів захисника, слід зазначити що постанова слідчого ОСОБА_13 від 18.02.2013 про призначення експертизи надійшла у Львівський НДІСЕ із ВР ДТП СУ ГУ МВСУ у Львівський області, а не конкретному експерту. Крім цього експерт ОСОБА_24 відповідно до ст. 70 КПК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків несе відповідальність, встановлену законом, експерт при проведенні даного дослідження був повідомлений про відповідальність, встановлену законом.

Під час судового розгляду сторона захисту посилалась на обставини, які на її переконання підтверджують недопустимість та недостовірність зібраних стороною обвинувачення доказів, висувала свою версію подій на спростування висунутого обвинувачення.

Відповідні доводи сторони захисту потребували оцінки суду для того, щоб основні обставини у даному кримінальному провадженні і аргументи сторін, порушені під час судового розгляду, були розглянуті.

Разом із тим, доводи сторони захисту, які не потребували детального аналізу суду та не мали будь-якого вирішального значення в цьому провадженні, судом у вироку не зазначались. У такому випадку суд виходив з усталеної практики ЄСПЛ, згідно з якою, хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. З рішення має бути чітко зрозуміло, що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи (Морейра Ферейра проти Португалії (№ 2); S.C. IMH Suceava SRL проти Румунії).

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_6 рухалася виключно в крайній правій смузі по вул. Виговського, напрямок руху (смугу) не змінювала; в межах дозволеної швидкості; про неналежність слідів гальмування правих коліс 35 м та лівих коліс 4 м автомобілю ВАЗ 2108 під керуванням ОСОБА_6 , зазначених в протоколі огляду місця події та схемах до нього (сліди № 6 та № 7 на схемах відповідно); заперечує приналежність останній підпису на чорновому варіанті схеми ДТП; про підміну схеми, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Так, сторона захисту ствердно заявляє, що ОСОБА_6 впродовж судового розгляду послідовно заперечує приналежність останній підпису на чорновому варіанті схеми ДТП. Такі твердження сторони захисту не відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, натомість спростовуються показаннями обвинуваченої та показаннями свідка ОСОБА_11 , даними в ході судового розгляду про те, що чорнову схему місця ДТП ОСОБА_6 підписала. При цьому жодних зауважень на місці ДТП до схеми не мала.

Також слідчий ОСОБА_12 в судовому засіданні, допитаний як свідок підтвердив, що ОСОБА_6 підписала чорновий варіант схеми ДТП.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не мала можливості підписати протокол ОМП та була відсутня під час проведення зазначеної слідчої дії, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_11 , який дав показання про те, що на місці ДТП була складена чорнова схема, яку підписала його дружина ОСОБА_6 і понятий (водій евакуатора). При цьому пояснив, що вони з дружиною слідкували, що зафіксовано в чернетці.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_11 про те, що слідчий підмінив схему ДТП, домалювавши сліди від гальмівного шляху транспортного засобу спростовуються показаннями слідчого ОСОБА_12 , який зазначив, що на схемі ДТП він зафіксував усі максимально можливі обставини, що стосуються події, виключно всі дані з чорнової схеми були перенесені у чистову.

Варто зауважити, що основним джерелом фактичних даних огляду місця події є його протокол. Водночас схема до нього є лише його додатком.

При цьому відсутність підпису ОСОБА_6 у чистовій схемі місця ДТП не доводить, що у схему слідчий вносив недостовірні чи змінені дані. Як уже зазначалося, огляд місця події проводиться слідчим, який складає та несе відповідальність за складений ним протокол огляду місця події.

Крім того, стороною захисту так і не представлено жодних даних про те, що ОСОБА_6 з даного приводу зверталася із скаргами на неправомірні дії слідчого з приводу внесення недостовірних даних в документ і в результаті проведення досудового розслідування за фактами, наведеними ОСОБА_6 , встановлено факт внесення слідчим, котрий складав протокол та схему місця ДТП, недостовірних даних до зазначених документів, відтак у суду відсутні підстави для визнання вказаного доказу недопустимим.

Будь-яких даних про те, що слідчий, як про це зазначає сторона захисту, підмінив схему місця ДТП, суду не представлено та в ході судового розгляду не здобуто.

Щодо непідписання усіма учасниками протоколу огляду місця події, то необхідно зазначити, що закон не вимагає, щоб одразу всі перелічені у протоколі слідчої дії суб`єкти засвідчували відповідні додатки своїми підписами, хоча й не виключає можливості засвідчення додатку кількома особами. Тому засвідчення додатку лише певними з перелічених осіб не вказує на їх недопустимість. Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 347/222/21, від 11 березня 2024 року у справі № 459/3664/18. Отже, доводи сторони захисту про те, що на схемі ДТП, доданої до протоколу огляду місця події від 17.11.2012 відсутні підписи усіх учасників, які були на місці ДТП та брали участь у огляді місця події не свідчить про недопустимість даних отриманих у ході вказаної слідчої дії.

Поруч з цим, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що свідок ОСОБА_15 безсумнівно був присутній в якості понятого під час огляду місця події, підписував протоколи слідчих дій, допитувався як свідок, проте за спливом часу не міг пригадати усіх деталей та обставин справи, в т. ч. погодніх умов, чітко довжину гальмівного шляху. Однак його показання підтверджуються показаннями слідчого ОСОБА_12 , який допитаний як свідок, доповнюються та підтверджуються письмовими доказами. Цим же спростовуються показання свідка ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_6 про відсутність на місці події ще одного понятого, окрім водія евакуатора. Разом з тим, в своїх показаннях обвинувачена підтвердила, що чоловік з вусами (свідок ОСОБА_15 зазначає наявність у нього постійно вус) був на місці події, проте заперечила, що дана особа брала участь в огляді місця ДТП, що не узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_15 , слідчого ОСОБА_12 , даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який підписаний в тому числі і понятим ОСОБА_15 .

Також присутність понятого ОСОБА_25 під час огляду місця події підтвердила як сама обвинувачена, свідок ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_12 , його участь в проведенні огляду місця події підтверджується даними протоколу огляду, разом з додатками, які містять його підписи. А присутність іншого учасника ДТП ОСОБА_9 під час огляду місця події підтвердив свідок ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_15 , а сама обвинувачена, свідок ОСОБА_11 не надали ствердної відповіді. Присутність іншого учасника ДТП на місці огляду та його участь в огляді підтверджується письмовими доказами.

Отже, протокол огляду місця події від 17.11.2012, схему і фототаблицю до нього, як додатки, відповідно до якого зафіксовано слідову інформацію щодо ДТП суд визнає належним та допустимим доказом. Зазначений протокол складено уповноваженою особою, слідчим, у відповідності до вимог статті 85 КПК України (в ред.1960 року), схема його доповнює, протокол підписаний двома понятими, за участі яких було проведену дану слідчу дію, що додатково підтверджується показами понятого ОСОБА_15 , іншим учасником ДТП ОСОБА_9 , заперечень від підписантів протоколу не надходило, відтак в повній мірі відповідає вимогам чинного на той час кримінального процесуального законодавства.

Оскільки протокол огляду місця події від 17.11.2012 є допустимим доказом, тому доводи сторони захисту про недопустимість висновків експертів як похідних від протоколу ОМП, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Така позиція висловлена у Постанові ВС від 28.05.2025 справа №753/19966/17.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_10 , показання обвинуваченої ОСОБА_6 такі містять суттєві розбіжності з показаннями інших свідків та письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_26 ( до шлюбу ОСОБА_10 ) у судовому засіданні дала показання, про те, що з ОСОБА_6 співробітники, 17.11.2012 мали разом їхати на тренінг, ОСОБА_6 запропонувала її підвезти. Так, 17.11.2012 близько 08.40 год. ОСОБА_6 разом з своїм чоловіком ОСОБА_11 під`їхали за нею, вона сіла у автомобіль, яким керувала ОСОБА_6 , на переднє пасажирське сидіння. На задньому сидінні за водієм перебував чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_11 . ОСОБА_6 рухаючись по вул. Виговського, в правій смузі, не змінюючи напрямку руху, наблизилась до світлофора навпроти в`їзду у ТЦ «Південний». В той час, автомобіль, який стояв у лівій смузі раптово різко змінив напрямок, виїхавши на праву смугу, внаслідок чого відбулося зіткнення і їх автомобіль відкинуло на бордюр. Що відбувалося далі вона не пам`ятає, оскільки їй відняло ноги, вона отримала тілесні ушкодження тріщину у хребті, внаслідок чого нерухомо лежала в лікарні протягом двох місяців і ще чотири місяці реабілітації. ОСОБА_6 цікавилася її станом здоров`я. Потерпіла не має претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_6 . Винуватцем ДТП вважає іншого учасника ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить йому, але користувалися обоє з дружиною ОСОБА_6 (на даний час розлучені з 2015 року). 17.11.2012 близько 08.40 год. ОСОБА_11 разом з обвинуваченою ОСОБА_6 під`їхали до ОСОБА_10 , яка є співробітницею дружини, оскільки разом мали їхати на тренінг. ОСОБА_10 сіла у автомобіль марки «ВАЗ 2108», яким керувала ОСОБА_6 , збоку, на пасажирське сидіння, а він знаходився на задньому сидінні позаду водія. ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Виговського, посередині у правій смузі, зі швидкістю 50-60 км/год, наблизилась до світлофора навпроти в`їзду у ТЦ «Південний». Для правої смуги був ввімкнений зелений сигнал світлофора. Автомобіль марки «ВАЗ 21099», який стояв у лівій смузі, не ввімкнувши жодного покажчика повороту, різко змінив напрямок руху, повернувши з лівої смуги праворуч та виїхав на праву смугу руху, по якій рухався їхній автомобіль, внаслідочк чого відбулося зіткнення, під час якого автомобіль ОСОБА_6 змістився праворуч та вискочив на бордюр. Їхній автомобіль відразу зупинився, а автомобіль, який спровокував ДТП проїхав ще метрів 50 і тоді зупинився. Їх автомобіль зазнав пошкодждень лівого крила та правого колеса. Автомобіль ВАЗ-21099 зазнав пошкодждень правого крила і була подряпина на передній правій дверці. Пасажир їхнього автомобіля отримала тілесні ушкодження, була доправлена в медзаклад. Зазначив, що перед контактом їх автомобіль напрямку руху не змінював. Після ДТП він відразу зателефонував у страхову компанію і викликав евакуатора, хто викликав працівників поліції не знає. На місце події прибули працівники ДАІ, слідчий ОСОБА_12 . Свідок пояснив, що він і його дружина були присутні на місці під час огляду місця подіїї та складення чорнової схеми, крім цього, водій евакуатора був як понятий. Іншого учасника ДТП не бачив. Зазначив, що були проведені всі заміри. Був лише один слід гальмування правого колеса довжиною 3 метри. Більше ніяких слідів не міряли, замірів у лівій смузі не робили і слідчий у схемі не наносив. На місці ДТП була складена чорнова схема, яку підписала його дружина ОСОБА_6 і понятий (водій евакуатора). При цьому пояснив, що вони з дружиною слідкували, що зафіксовано в чернетці. Зазначив, що пам`ятає лише одного понятого, водночас заявляв, що не весь час знаходився біля слідчого під час оформлення документів, протягом 1-1,5 години. Через деякий час викликали в райвідділ підписати схему і протокол. Оскільки містилися розбіжності, були внесені різні дані, схема була дописана і домальована. Зокрема в чорновій схемі були домальовані сліди гальмування в лівій смузі, такі ж дані перенесені в чистову схему, було домальовано гальмівний шлях у лівій смузі, дружина відмовилася підписувати схему і протокол. Слідчий погрожував, вимагав кошти. Також, в райвідділі був не відомий чоловік, який підписав схему, як понятий, але він цю особу на місці ДТП не бачив. Дружина подавала скаргу на дії слідчого.

Показання потерпілої ОСОБА_27 , свідка ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_6 про траєкторію руху водійки автомобіля ВАЗ 2108 та про інші обставини ДТП, суд сприймає критично, оскільки вони є технічно неспроможними та спростовуються даними протоколу огляду місця події, висновками експертів, проведених під час досудового розслідування та судового розгляду, відеозаписом події ДТП з камери зовнішнього спостереження на фасадній стороні ТЦ «Південний» від 17.11.2012. Також суд враховує ті обставини, що потерпіла на час події була підлеглою ОСОБА_6 , подала заяву про те, що не має до неї жодних претензій.

Крім того, показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_11 про рух з дозволеною швидкістю безпосередньо перед зіткненням а також про інші обставини ДТП, відповідно до висновків експертів від 16.05.2025 №3994/3995/24-52/3996/24-35, № 493 від 26.02.2013 є технічно неспроможними, оскільки суперечать обставинам, які встановлені під час проведення слідчих дій у цьому кримінальному провадженні та при проведенні цих та інших експертиз. Тобто, експертним шляхом встановлено, що при обставинах, про які вказує обвинувачена ОСОБА_6 , вказана дорожньо-транспортна пригода відбутись не могла. Крім того, на запитання прокурора щодо швидкості руху автомобіля, яким керувала ОСОБА_6 свідок ОСОБА_11 відповів, що не бачив показників спідометра, оскільки сидів на задньому сидінні за водієм, тому його твердження про рух зі швидкістю 50-60 км/год є виключно його припущенням і не грунтується на матеріалах кримінального провадження та не узгоджується з такими.

Як вбачається з відповіді начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територального управління Державного бюро розслідувань, обласної прокуратури на запит адвоката, від 02.06.2021 дана відповідь щодо кримінальних проваджень, які зареєстровані в ЄРДР за заявою ОСОБА_6 в період 2012-2013 років відносно слідчого СУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_12 та з інших питань встановлено, що слідчим прокуратури м. Львова проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 24.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. За наслідками досудового розслідування слідчим у вказаному кримінальному провадженні 25.02.2013 винесено постанову про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. Відомостей про оскарження чи скасування постанови нема, відтак не знайшли підтвердження в судовому засіданні доводи обвинуваченої ОСОБА_6 щодо неправомірних дій слідчого ОСОБА_12 .

Суд не бере до уваги копію постанови у іншій адміністративній справі № 1313/3688/2012, яка надана стороною захисту з покликанням на те, що гальмівний шлях міг бути залишений внаслідок цього ДТП. З копії постанови вбачається, що подія була задового, місяць до події ікримінованого ОСОБА_6 злочину, а тому відсутні відомості про наявність саме цього гальмівного шляху, саме на цій ділянці дороги, саме автомобілем, який був учасником ДТП місяць до події та не стосується обставин даної справи і покликання сторони захисту про залишення гальмівного шляху іншим автомобілем внаслідок іншого ДТП є припушенням та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 в частині руху виключно в крайній правій смузі, про незмінність напрямку руху, заперечення приналежності слідів гальмування правих коліс 35 м та лівих коліс 4 м, рух в межах дозволеної швидкості, заперечення приналежності підпису на чорновому варіанті схеми, відсутність іншого учасника ДТП та другого понятого під час огляду місця події, підміна схеми, суд оцінює критично, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки такі не узгоджуються з вищенаведеними письмовими доказами та показаннями свідків.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Сторона захисту вважає, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.11.2012 є саме порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_9 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що порушення вимог ПДР свідком ОСОБА_9 , які зазначені у постанові слічого слідчого ОСОБА_13 від 12 березня 2013 року - порушення правил дорожнього руху, а саме під час перестроювання із крайньої лівої смуги у праву, перетин лінії дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 Правил дорожнього рухуне виключає винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.4, 13.1 та (або) 10.1, 10.3 ПДР України, згідно з висновком судової комплексної фототехнічної, відеотехнічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні від 16.05.2025 №3994/3995/24-52/3996/24-35 та висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за вказаних у вироку обставинах ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та вище оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними та допустимими доказами і, зокрема, даними, що містяться у вищеописаних показаннях свідків та даними досліджених в судовому засіданні письмових доказів.Саме сукупність дослідження доказів, а не кожного доказу окремо, на переконання суду, мають визначальне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Всі докази, на яких ґрунтується висновок суду, знаходяться у своєму взаємозв`язку, доповнюють один одного і сумніву в їх достовірності, не викликають.

З огляду на викладене, підстав для ухвалення виправдувального вироку суд не вбачає.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортни засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

Поруч з цим, судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_6 зміст вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, про те, що на момент судового розгляду закінчилися строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Обвинувачена ОСОБА_6 заперечила проти закриття кримінального провадження з вищенаведених підстав.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини скоєння злочину, особу обвинуваченого, яка раніше не судима, згідно з довідкою ОКЗ ЛОР "Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» від 24.01.2013 ОСОБА_6 на обліку в диспансері не перебуває, згідно з довідкою Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру від 28.01.2013 ОСОБА_6 не перебуває на обліку, позитивно характеризується за місцем праці, відповідно до службової характеристики Дружківська харчова фабрика від 06.03.2013 та службової характеристики ПП «Берта плюс» від 28.01.2013. Потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_6 не має, цивільний позов не заявляла.

Обставини, які пом`якшують покарання відсутні, обставини, які обтяжують покарання відсутні. Тому покарання слід призначити в межах санкції ч. 1 ст.286 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, в редакції, чинній на 17.11.2012 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Однак, дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як зазначено у ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Оскільки обвинувачену ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за дії, що мали місце 17.11.2012, зазначений термін давності минув, враховуючи те, що обвинувачена від слідства та суду за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не ухилялася, перебіг давності відбувся не з її вини, суд вважає що обвинувачену ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Внаслідок наведеного, на підставі ст. 129, ч. 1 ст. 326 КПК України цивільний позов Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова слід залишити без розгляду.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , праве переднє та прае заднє колесо вилучені з автомобіля марки «ВАЗ 2108» слід залишити ОСОБА_6 , автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 слід залишити ОСОБА_9 , диск «Verbatim DVD-RW» слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, вартість проведення судових експертиз, зокрема, судової автотехнічної експертизи №1850 від 10.01.2013 - 441,00 грн. (арк. 45 Том №1); судової автотехнічної експертизи №1/118 від 04.02.2013 - 441,00 грн (арк. 51 Том №1); судової транспортно-трасологічної експертизи №1848 від 17.01.2013 - 735,00 грн (арк. 58 Том №1); судової транспортно-трасологічної експертизи №1/849 від 25.01.2013 - 392,00 грн (арк. 72 Том №1); судової автотехнічної експертизи №1/106 від 08.02.2013 - 588,00 грн (арк. 105 Том №1); судової автотехнічної експертизи № 493 від 26.02.2013 становить 2574,60 грн (арк. 63 Том №1); судової комплексної трасологічної, автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису № 1507/1508/15-52/1509/15-35 від 28.08.2015 12936,00 грн. (арк. 252 Том № 2); судової комплексної фототехнічної, відеотехнічної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні, відповідно до висновку якої від 16.05.2025 №3994/3995/24-52/3996/24-35 - 78303,20 грн. (арк. 145 Том №5), що в загальному розмірі складає 96410,80 грн. (дев`яносто шість тисяч чотириста десять гривень) слід покласти на обвинувачену ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції, чинній на 17.11.2012) та призначити покарання у виді штрафу урозмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. (три тисячі чотириста гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ОСОБА_6 звільнити від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , праве переднє та праве заднє колесо вилучені з автомобіля марки «ВАЗ 2108» (арк. 41, 68 Том №1) залишити ОСОБА_6 , автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 (арк. 40 Том №1) залишити ОСОБА_9 , диск «Verbatim DVD-RW» (арк. 92 Том №1) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведення судових експертиз на загальну суму96410,80 грн. (дев`яносто шість тисяч чотириста десять) гривень 80 коп.

Цивільний позов Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку знаходиться у справі № 462/2447/13-к

Суддя ОСОБА_1