ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 548/2444/23

провадження № 51-1616 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хорол Лубенського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2023 року ОСОБА_7 було засуджено: за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці; за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.На підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків передбачені ч. 1 ст. 76 КК.

2. Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та інших заходів забезпечення кримінального провадження.

3. Полтавський апеляційний суд 17 березня 2025 року вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасував і ухвалив новий вирок, яким

призначив йому покарання за: ч. 1 ст. 309 КК - у виді обмеження волі на строк 2 роки; ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК - у виді позбавлення волі на строк 3 роки; ч. 4 ст. 185 КК - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишив без змін.

4. За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_7 27 липня 2023 року приблизно о 21 годині в умовах воєнного стану проник у приміщення належного ОСОБА_8 готельно-ресторанного комплексу «Мадридський двір» по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно на загальну суму 27 492 гривні 71 копійку.

5. 02 серпня 2023 року приблизно о 05 годині ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, діючи повторно, проник у приміщення вказаного вище готельно-ресторанного комплексу, звідки намагався таємно викрасти майно на загальну суму 9 244 гривні 99 копійок, із яким здійснив спробу вийти з приміщення, проте з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення цього кримінального правопорушення до кінця, так як був помічений і викритий поліцейськими.

6. Крім того, у середині липня 2023 року ОСОБА_7 на центральному смітнику в м. Хорол Лубенського району Полтавської області знайшов одну рослину коноплі, з якої обірвав верхівки, тим самим незаконно придбав її, переніс до себе додому де незаконно виготовив наркотичний засіб - канабіс, і залишив його зберігати для власного вживання без мети збуту. Далі виготовив саморобний пристрій для куріння за допомогою якого періодично вживав виготовлений ним наркотичний засіб - канабіс, у результаті чого виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, що утворився на поверхні пристрою для куріння, який незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання.

7. 03 серпня 2023 року в період часу з 12 години 07 хвилин до 15 години 25 хвилин поліцією в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою у висушеному стані 0, 117 г; саморобний пристрій (конструкцію) із нашаруванням речовини темно-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0, 252 г; верхню частину пластикової ємності з нашаруванням речовини темно-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0, 921 г. Загальна маса вилученого екстракту канабісу у висушеному стані становить 1, 173 г.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

8. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого, просить вирок апеляційного суду змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , а саме на підставі ст. 75 КК звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 роки з покладенням на нього виконання обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК.

9. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що до постановлення вироку апеляційним судом ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, жодного нового злочину не вчинив, крім того, після постановлення вироку суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 мобілізувався до ЗСУ, що, на думку захисника, свідчить про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства. Також наголошує, що потерпілий ОСОБА_8 не мав претензій ні матеріального, ні морального характеру до засуджено, цивільний позов не заявляв.

Позиції учасників судового провадження

10. У судовому засіданні захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечив щодо задоволення касаційної скарги та просив рішення суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

Мотиви Суду

11. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

12. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

13. Відповідно до вимог статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

14. Статтею 65 КК визначено загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду.

15. Як випливає зі змісту ст. 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин кримінального провадження виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

16. Суд касаційної інстанції, з огляду на положення статей 409, 414, 438 КПК вправі скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

17. Як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, яке слід відбувати реально, виходив з того, що місцевий суд належним чином не мотивував свого рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, не взяв до уваги конкретні обставини й суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, врахував одні й ті ж обставини для призначення покарання як на підставі ст. 69 КК так і застосування ст. 75 КК, а бажання ОСОБА_7 мобілізуватись до лав Збройних Сил України не знайшло свого підтвердження.

18. Разом із тим, у цьому провадженні Суд погоджується з доводами сторони захисту про можливість досягти мети виправлення засудженого без його ізоляції від суспільства.

19. Суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, особу засудженого, на якого, згідно з даними характеристики, виданої виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області жодних скарг або компрометуючих матеріалів не надходило, що суперечить висновку апеляційного суду про посередню характеристику ОСОБА_7 за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, обставини, що згідно зі ст. 66 КК пом`якшують покарання - щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків шляхом повернення викраденого, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

20. Також, Суд ураховує посткримінальну поведінку засудженого, який після вчинених кримінальних правопорушень інших кримінальних правопорушень не вчиняв, добровільно мобілізувався та проходить службу в лавах ЗСУ, що підтверджується наданою під час касаційного розглядустороною захисту довідкою від 18 липня 2025 року відповідно до якої солдат ОСОБА_7 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Застосування до засудженого положень ст. 75 КК та продовження проходження служби дозволить йому ефективно реалізувати громадянський обов`язок із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

21. Ураховуючи викладене, у цьому конкретному кримінальному провадженні дотримуючись принципів співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК. Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Відповідно до ст. 75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки. Відповідно до ст. 76 КК покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 цієї статті.

Нагляд за засудженим ОСОБА_7 на час проходження військової служби покласти на командира військової частини.

В решті судове рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3