Провадження №1-кп/760/2291/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої сторони ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 20.07.2024 за № 0000079, за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Вочківці Волочинського району Хмельницької області, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, який не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 21.11.2006 Волочинським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік;

- 01.10.2007 Волочинським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.186, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 2 місяці;

- 24.04.2008 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 11.07.2011 Волочинським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 06.10.2011 Волочинським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.395, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 12.02.2016 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 22.12.2018 звільнений по відбуттю покарання,

- 06.10.2011 Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_13 , будучи раніше неодноразово судимим, а також притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив закінчений замах на нове кримінальне правопорушення проти власності, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжений та діє по теперішній час.

Так, ОСОБА_13 , 20.07.2024, приблизно об 11 годині 35 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3, вирішив повторно викрасти чуже майно, що належить ФОП « ОСОБА_14 » та знаходитлось на полицях вказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_13 , 20.07.2024, приблизно об 11 годині 35 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою: АДРЕСА_3, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, не маючи наміру оплачувати товар, взяв з полиць магазину чоловічий станок для гоління марки «Wilkonson Sword Xtreme3 Black» в упаковці кількістю 4 шт., вартістю 129 грн. 90 коп., станок для гоління марки «Bic Flex4» в кількості 1 шт., вартістю 119 грн. 90 коп., бальзам після гоління марки «For Men Ultra Sensitive 4в1» в кількості 1 шт., вартістю 49 грн. 99 коп., вологі серветки марки «Smile Разом до перемоги» в кількості 1 шт., вартістю 17 грн. 99 коп., поклав їх до своєї наплічної сумки чорного кольору та, утримуючи при собі вищевказане майно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, пройшов повз касову зону та пішов у напрямку виходу з магазину, однак був викритий та затриманий касиром магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_15 та консультантом ОСОБА_16 з вимогою повернення майна.

Після цього, ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що його дії було викрито, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , з метою доведення злочину до кінця, вирішив відкрито викрасти вищевказане мано, що належить ФОП « ОСОБА_14 » та знаходилось в його наплічній сумці.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 , діючи відкрито, утримуючи при собі вищевказане викрадене майно, вирвався з-під нагляду працівників магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» та вибіг з приміщення, утримуючи при собі викрадене, проте, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг його закінчити з причин, які не залежали від його волі, так як був викритий та затриманий одразу на виході працівниками магазину та співробітниками поліції, а майно вилучене.

Своїми злочинними діями ОСОБА_13 намагався завдати ФОП « ОСОБА_14 » матеріальну шкоди на загальну суму 317 грн. 78 коп.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнавав частково, не заперечував фактичні обставини, зазначені в обвинувальному акті, вказуючи, що дійсно на виході з магазину викинув майно, яке намагався викрасти та був затриманий співробітниками поліції.

В ході судового розгляду ОСОБА_13 неодноразово змінював показання та визнав вину тільки у намаганні вчинити дрібну крадіжку. Повідомив суду, що 20.07.2024, об 11 годині 35 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою: АДРЕСА_3, вирішив таємно викрасти дві упаковки станків для гоління, бальзам після гоління та вологі серветки, які сховав до своєї сумки чорного кольору, проте на виході був зупинений працівниками магазину, після чого повернув усе зазначене майно. Конфлікт із співробітниками магазину вважає безпідставним та не пов`язаним з його протиправними діями.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186 КК України, його вина доводиться зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Допитана у судовому засіданні, представник потерпілої сторони ОСОБА_10 вказала, що подія сталася 20.07.2024 вдень, оскільки саме в цей час їй зателефонувала співробітник магазину та повідомила про викрадення майна та конфлікт з відвідувачем магазину. Підтвердила, що майно було повернуто, цивільний позов не заявлявся.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні повідомила, що 20.07.2024 працювала касиром у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою: АДРЕСА_3, та була на зміні разом зі ОСОБА_15 . Приблизно об 11 годині помітила раніше незнайомого ОСОБА_13 , який пройшов крізь касу та намагався вийти з магазину з рюкзаком та наплічною сумкою, куди раніше сховав викрадене. На прохання показати вміст сумок, ОСОБА_13 відмовився та почав поводити себе агресивно, після чого ОСОБА_15 викликала поліцію та допомагала утримувати його до приїзду поліції, оскільки останній постійно намагався втекти з майном. ОСОБА_13 віддав частину викраденого майна, що знаходилась у рюкзаку, а частину, що знаходилась у наплічній сумці, після приїзду поліції, викинув на землю, піну для гоління, станки для бриття та вологі серветки.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні підтвердила показання свідка ОСОБА_16 та повідомила, що 20.07.2024 працювала консультантом у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою: АДРЕСА_3, разом з ОСОБА_16 , яка помітила крадіжку та попросила викликати поліцію. ОСОБА_13 відмовлявся показувати вміст наплічної сумки та намагався втекти, тому довелось тримати його за допомогою корзин до приїзду поліції.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні повідомив, що 20.07.2024 працював інспектором сектору превенції, займався охороною громадського порядку на території вокзалу. Приблизно об 11 годині продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою: АДРЕСА_3, повідомила про крадіжку. Підійшовши до магазину, почули, що ОСОБА_13 грубо спілкується з працівниками магазину та вибіг на вулицю, де був зупинений. При проведенні поверхневого огляду добровільно віддав майно, що знаходилось у рюкзаку, проте показувати вміст наплічної сумки агресивно відмовився, внаслідок чого було викликано слідчо-оперативну групу.

Крім того, винуватість ОСОБА_13 доводиться такими письмовими доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.07.2024, а саме про відкрите викрадення майна з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , на суму 312 грн.;

- довідкою №2024 з інвентаризаційним описом №124 від 20.07.2024 та чеком про кількість та вартість викраденого майна, що надані ФОП « ОСОБА_14 »;

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання свідкам ОСОБА_16 та ОСОБА_15 від 20.07.2024, відповідно до яких вказані учасники провадження під час слідчої дії впізнали ОСОБА_13 , як особу, яка 20.07.2024 намагалась здійснити грабіж у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою: АДРЕСА_3;

- даними протоколу огляду речей від 20.07.2024 з фототаблицею, в ході якого оглянуто речі, вилучені 20.07.2024 під час затримання ОСОБА_13 , а саме: чоловічі станки для гоління марки «Wilkonson Sword Xtreme3 Black» в упаковці, станок для гоління марки «Bic Flex4», бальзам після гоління марки «For Men Ultra Sensitive 4в1», вологі серветки марки «Smile Разом до перемоги»;

- даними протоколів перегляду відеозапису від 20.07.2024 та 21.07.2024 з камер спостереження магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», за участю свідка ОСОБА_16 , переглянутого в судовому засіданні, на якому зафіксована подія кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_13 , про що не заперечував останній, а саме перебування його біля полиць із засобами гігієни, поміщення засобів для гоління та серветок до наплічної сумки чорного кольору, яка знаходиться при ньому, прохід крізь каси не розраховуючись за товар, конфлікт з працівницями магазину на виході, намагання покинути місце злочину та затримання;

- даними протоколу перегляду відеозапису від 22.07.2024 з нагрудного відеореєстратора інспектора ОСОБА_17 , на якому зафіксовано затримання співробітниками поліції, встановлення особи ОСОБА_13 та агресивна відмова показати вміст наплічної сумки;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 20.07.2024, під час якого затримано ОСОБА_13 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, та вилучено викрадене майно;

- даними про речові докази та іншими матеріалами у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

У суді обвинувачений ОСОБА_13 вказував на добровільне повернення викраденого майна, тому, не оспорюючи фактичні обставини подій, фактично не погоджувався з кваліфікацією його дій, як замах на грабіж.

При цьому, суд критично оцінює твердження обвинуваченого, які він неодноразово змінював в ході судового розгляду, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, нелогічні та непослідовні, оскільки вони спростовуються сукупністю належних, достовірних та допустимих доказів провадження, які зазначені раніше, та у своєму взаємозв`язку безсумнівно спростовують показання обвинуваченого.

Так, аналізуючи докази за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.186 КК України, судом встановлено, що показання представника потерпілої сторони ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 у суді, протоколи пред`явлення свідкам осіб для впізнання від 20.07.2024, а також відеоматеріали камер спостереження з місця вчинення кримінального правопорушення та нагрудного відеореєстратора поліцейського на місці затримання ОСОБА_13 прямо вказують на те, що злочин вчинив обвинувачений за обставин, встановлених судом, та спростовують позицію захисту щодо вчинення крадіжки та добровільного повернення майна.

Показання представника потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 повністю узгоджуються із доказами, зібраними у кримінальному проваджені, які зазначені раніше, є належними, допустимими, достовірними та підтверджують обставини виявлення та затримання обвинуваченого на місці злочину під час його вчинення; впізнання його свідками та фіксація майна, що фактично не вибуло із власності потерпілого.

Дії обвинуваченого були об`єднані єдиним умислом, реалізовуючи який, він намагався спочатку таємно, а після викриття - відкрито викрасти майно потерпілої сторони, проте не зміг після викрадення майна розпоряджатися ним, так як спочатку утримувався свідками, а згодом був затриманий співробітниками поліції. Такі дії обвинуваченого, які вирізняються своєю узгодженістю та цілеспрямованістю, раптовістю та чітким спрямуванням на виявлення та вилучення матеріальних цінностей, з метою зникнення із місця події, агресивна поведінка та спроби позбутись майна підтверджують наявність умислу саме на відкрите викрадення чужого майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду №10 від 06.11.2009, розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).

Крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Обвинувачений ОСОБА_13 , протиправно вилучивши майно потерпілої сторони, не мав реальної можливості розпоряджатися чи користуватися ним, не зважаючи на те, що його дії були виявлені іншими особами, продовжив їх з метою заволодіння майном.

Крім того, суд звертає увагу, що будь-які підстави ставити під сумнів наведені докази судом не встановлені, вони відповідають вимогам кримінального процесуального закону, на переконання суду, зважаючи на свою сукупність та встановлені обставини, є достовірними та стосуються обставин кримінального провадження. При цьому, з показань представника потерпілого та свідків вбачається, що до події із обвинуваченим жодних стосунків вони не підтримували, знайомі не були, цивільний позов не заявляли. Таким чином, під час судового розгляду не встановлено жодної зацікавленості потерпілого, свідків чи поліцейських для обмови обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, а тому їх показання визнаються судом як достовірні.

При призначенні покарання суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини провадження, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_13 вчинив закінчений замах на умисне кримінальне правопорушення, віднесене до категорії тяжких злочинів.

Як особа, ОСОБА_13 характеризується негативно, офіційно не працював, не одружений, осудний, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має не погашені судимості.

Обставин, що пом`якшували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив кримінальних правопорушень.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, думки державного обвинувачення та потерпілого, суд вважає за необхідне, врахувавши приписи ч. 3 ст. 68 КК України, призначити ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для можливого виправлення і перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. ст.69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки ОСОБА_13 притягується до відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, що є тяжким, обвинувачений раніше судимий та продовжив свою протиправну діяльність, що вказує про негативну соціальну спрямованість його особи.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, а також те, що ризики, вказані в ухвалі суду від 07.08.2025, не змінилися та не відпали, суд вважає, що запобігання їм неможливе шляхом застосування іншого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_13 тримання під вартою.

Цивільний позов в провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370,371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід, обраний ОСОБА_13 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту затримання, тобто 20 липня 2024 року

Речові докази: - CD диски з відеозаписами - зберігати в матеріалах провадження;

- засоби гігієни, передані на зберігання ФОП « ОСОБА_14 », як власнику - залишити у його розпорядженні.

На вирок може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Солом`янський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1