СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/619/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2024 за № 0000660, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, розлучений, має неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює у ТОВ «Розумні боєприпаси» на посаді директора, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, будучи працівником правоохоронного органу та обізнаним, в силу своїх службових обов`язків, з вимогами законодавства України щодо поводження зі зброєю та боєприпасами, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 01.06.2024, не маючи ні дійсного, ні уявного права на придбання та зберігання окремих видів бойових припасів, у порушення вимог постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII (із додатками), Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (із змінами), Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (із змінами), тобто без передбаченого законом дозволу, придбав та в подальшому зберігав бойові припаси за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить його матері - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 01.06.2024, в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000301 від 04.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 345 КК України, слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідування, у зв`язку із врятуванням майна (речових доказів), яке має вагоме значення для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового слідства, тобто в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у присутності ОСОБА_3 проведено невідкладний обшук приміщень квартири за місцем проживання останнього, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами чого, окрім іншого, у шафі, яка перебувала в коридорі, виявлено та вилучено раніше придбані ОСОБА_3 без передбаченого законом дозволу бойові припаси до нарізної вогнепальної зброї у кількості 78 патронів, що придатні до стрільби та виготовлені промисловим способом, з їх числа: 2 бойових проміжних патрона калібру 7,62х39 мм, що споряджені оболонковими кулями «ПС» зі сталевим осердям та призначені для використання у карабінах, автоматах та кулеметах зазначеного калібру; 76 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм (з числа яких 55 патронів споряджені кулями «ПС» та 21 патрон споряджений кулями «Т»), що призначені для використання у автоматах та кулеметах зазначеного калібру.

Отже, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, за невстановлених досудовим слідством обставин, дату та час, але не пізніше 01.06.2024, без передбаченого законом дозволу придбав та в подальшому зберігав вищевказані бойові припаси за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до 01.06.2024, тобто моменту їх виявлення та вилучення слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань під час проведення обшуку.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не визнав та показав, що він, як працівник Національної поліції України, яким він був на час проведеного у нього за місцем мешкання обшуку 01.06.2024, на підставі ч. 2 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» уповноважений на зберігання та носіння вогнепальної зброї. Як показали у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України у лютому 2022 року, у приміщенні Департаменту стратегічних розслідувань, де він на той час проходив службу на посаді начальника Управління в Київській області, працівники ДСР отримали автоматичну зброю для відбиття нападу збройних сил країни агресора та виконання завдань, які віднесені до компетенції Національної поліції України, а саме: організації територіальної оборони, боротьби з диверсійно-розвідувальними групами та інших завдань, які могли виникнути в той час. Разом зі зброєю він, як і інші працівники, отримував і боєприпаси. Враховуючи обстановку, яка склалася у перші дні вторгнення, обліку виданої зброї та боєприпасів, у встановленому порядку, не велося. На початку квітня 2022 року, йому стало відомо від заступника начальника ДСР полковника поліції ОСОБА_11 , що на його звернення до Служби зовнішньої розвідки України, до ДСР, для виконання поставлених завдань, було передано три автоматичних гвинтівки «Маяк». Вказані гвинтівки були видані особисто, на той час, начальником Департаменту ОСОБА_9 - йому та ОСОБА_12 . Ще одна гвинтівка залишалась у ОСОБА_9 . Отримана ним гвинтівка мала калібр 5,45 мм. Видача цієї зброї відбувалась у службовому кабінеті ОСОБА_9 . Вказану гвинтівку він використовував під час виконання завдань по затриманню військовослужбовців країни агресора, які залишались на території Київської області після відступу основних сил супротивника, при виконанні завдань по нейтралізації ДРГ супротивника та при заходах по боротьбі зі злочинами на звільнених територіях, в тому числі і при боротьбі з мародерами. Яким чином було оформлено отримання цієї гвинтівки на баланс нацполу чи ДСР, йому не відомо. Наказ на здачу цієї зброї він ні від кого не отримував, дав гвинтівку «Маяк» вже перед звільненням з лав Національної поліції у вересні 2024 року безпосередньо до Служби зовнішньої розвідки України, так як у ДСР отримувати її відмовлялись. Що стосується обшуку, то він вважає обшук таким, що проведено з грубим порушенням норм Конституції України та КПК України. І як наслідок, все що отримано під час такого обшуку, отримано незаконно, та не може використовуватись як докази в рамках кримінального провадження. Також показав, що під час обшуку слідчим були виявлені зброя і патрони, які належать ОСОБА_10 і які зберігались разом зі зброєю, яку він залишив у нього на зберігання, а саме, як видно з відеозапису обшуку у проміжку часу з 10 хв. 02 с. по 10 хв. 08 с. в сумці виявлені патрони, разом з іншою зброєю ОСОБА_10 . Жодного відображення цих патронів в протоколі обшуку немає. Слідчим під час обшуку йому не пред`являлися 78 патронів калібру 5,45 мм., а лише здалеку продемонстровано два патрони, які з початку були ідентифіковані як патрони калібром 5,56 мм., а потім як патрони калібром 5,45 мм. Хоч здалеку відрізнити їх практично не можливо, так як за розмірами вони відрізняються не суттєво. Він повідомив слідчого проте, що має у наявності видану йому гвинтівку «Маяк» калібром 5,45 мм., яка зберігається на роботі. Щодо отримання ним гвинтівки «Маяк» калібром 5,45 мм його не допитували та не направляли запити до Національної поліції. Крім того, у протоколі обшуку жодним чином не відображена інша зброя та боєприпаси, які були виявлені під час обшуку, а саме у проміжок часу на відеозаписі обшуку з 17 хв. 20 с.. по 17хв. 30 с. був виявлений МКМ калібру 7,62 мм. та боєприпаси до нього. Патрони калібром 7,62 мм. згідно з протоколом обшуку взагалі не вилучались, хоч в обвинувальному акті вони фігурують. Окрім явної незаконності обшуку, при його проведенні також були численні порушення, діючого законодавства. Так, огляд і пакування вилучених речей на відеозаписі відсутній, під час обшуку всі учасники обшуку не знаходились разом, оперативний співробітник, в той час коли інші учасники обшуку знаходились на кухні, виходив до коридору, де знаходилась виявлена зброя та боєприпаси, та знаходився там безконтрольно, про що він зазначив піч час проведення обшуку, що також зафіксовано на відеозаписі обшуку, як і зауваження слідчого з проханням співробітнику оперативного підрозділу не відходити від інших (відеозапис обшуку в проміжок часу 55 хв. 05 с. по 55 хв. 45 с.). Поняті в цей час взагалі були закриті працівниками спецпідрозділу у кімнаті, не могли її покинути та бачити, що відбувається. Все це, а також висновок молекулярно-генетичної експертизи № CE-19-24/39016-БД, згідно з яким його генетичних зразків на наданих на експертизу патронах не виявлено, свідчить про те, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, зібраних з грубим порушенням діючого законодавства та не доводить прямо та беззаперечно його вину у вчиненні дій, які йому інкриміновані. Просив суд ухвалити стосовно нього виправдувальний вирок.

Сторона обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, посилається на такі докази, які були безпосередньо досліджені в ході судового розгляду, а саме:

- постанова про виділення матеріалів досудового розслідування та доручення здійснення досудового розслідування від 25.04.2024, відповідно до якої виділено в окреме провадження із кримінального провадження № 0000301 від 04.04.2023 в оригіналах та копіях матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, згідно з реєстром виділених матеріалів слідчого, який є невід`ємною частиною даної постанови та зареєструвати їх в ЄРДР за № 0000660; доручено здійснення досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні ГСУ ДБР (т. 2 а. п. 3-4, 5-7);

- протокол обшуку від 01.06.2024 з додатком - картою пам`яті Мicro SD Kingston 32gb, відповідно до якого на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України старшим слідчим першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР майором ОСОБА_13 у присутності ОСОБА_3 , двох понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , інших осіб - старших о/у з ОВС ДКП НПУ ОСОБА_2 та ОСОБА_16 у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 добровільно видано мобільний телефон «iPhone 13 PRO Max» темно-сірого кольору з сім-картою НОМЕР_1 , який поміщено до спец. пакету ДБР № 52016120. У подальшому під час обшуку виявлено та в подальшому вилучено: мобільний телефон «iPhone 13 PRO Max», темно-сірого кольору з сім-картою НОМЕР_2 , який поміщено до спец. пакету ДБР № 52092958; «iPhone 4s», чорного кольору; флешнакопичувач синього кольру WD; флешнакопичувач чорного кольору «Transcend» 4gb; флешнакопичувач Micro SD 16 GB, які поміщено до спец. пакету ДБР № 52042965; набої зовні схожі на калібр 5,45х39 у кількості 78 одиниць, які поміщено до спец. пакету В2007780; рушницю нарізну «ADAMS ARMSP2» к.р. НОМЕР_3 № НОМЕР_4 та дозвіл № НОМЕР_5 , виданий на ім`я ОСОБА_10 , які поміщено до спец. пакету ДБР № 107884, 107885; пістолет «Sig Sauer» P320 XFive та магазин до нього з номером НОМЕР_6 кал. 9х19 мм., які поміщено до спец. пакету ДБР № В1014418; ноутбук «Samsung», чорного кольору, з зарядним пристроєм; ноутбук «Масbook», сірого кольору, з зарядним пристроєм, під час огляду вказаного ноутбука була встановлена зовнішня IP-адреса провайдера № НОМЕР_19; iPad Pro, білого кольору, який поміщено до спец. пакету ДБР № 107883 (т. 2 а.п. 66-72, 73);

- клопотання про проведення обшуку від 01.06.2024 старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_17 , яке погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів ДБР Департаменту нагляду за додержанням законів органами ДБР Офісу Генерального прокурора ОСОБА_18 та скероване до Печерського районного суду міста Києва про надання дозволу старшому слідчому першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР майором ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000301 від 04.04.2023 провести обшук у приміщенні будинку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.п. 74-77);

- копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.06.2024, відповідно до якої клопотання старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_17 задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку старшому слідчому першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР майором ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000301 від 04.04.2023 у приміщенні будинку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення наступних речових доказів: мобільний телефон «iPhone 13 PRO Max» з сім-картою НОМЕР_1 , мобільний телефон «iPhone 13 PRO Max» з сім-картою НОМЕР_2 , «iPhone 4s, флешнакопичувач WD, флешнакопичувач «Transcend» 4gb, Micro SD 16 GB, ноутбук «Samsung», «Масbook» з зовнішньою IP-адресою провайдера № НОМЕР_19, iPad Pro, предмети зовні схожі на набої калібру 5,45х39 у кількості 78 одиниць, предмет зовні схожий на нарізну гвинтівку «ADAMS» калібру 223 Rем (5,56) серійний номер НОМЕР_4 , предмет зовні схожий на пістолет «Sig Sauer» P320 X Five калібру 9х19 (т. 2 а.п. 78-79);

- висновок експерта ДНДЕКЦ МВС України від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/39016- БД з додатком, відповідно до якого на зовнішніх поверхнях наданих на дослідження предметів, схожих на набої, умовно позначених «1»-«10» (об`єкт № 1-10), виявлено поодинокі клітини з ядрами; встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених на зовнішніх поверхнях предметів, схожих на набої, умовно позначених «2», «5», «10» (об`єкт № 2,5,10), які є змішаними, містять генетичні ознаки більше двох осіб та для подальшої ідентифікації непридатні; генетичні ознаки клітин, виявлених на зовнішніх поверхнях предметів, схожих на набої, умовно позначених «1», «3», «4», «6» - «9» (об`єкти № 1,3,4, 6-9), не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК в даних об`єктах (т. 2 а.п. 87-89, 92-94, 95);

- висновок експерта ДНДЕКЦ МВС України від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/39976-БЛ, відповідно до якого надані на дослідження 78 патронів належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, з їх числа: 2 патрони групи № 1 є бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39мм, що спорядженні оболонками кулями «ПС» зі сталевим осердям; 76 патронів групи № 2 є бойовими проміжними патронами калібру 5,45х39 мм (з числа яких 55 патронів споряджені кулями «ПС», 21 споряджені кулями «Т»). Надані на дослідження 78 патронів придатні до стрільби. Надані на дослідження 78 патронів виготовлені промисловим способом. Надані патрони призначені для використання у зброї відповідного типу та калібру, а саме: 2 патрона групи № 1 - у карабінах, автоматах та кулеметах калібру 7,62х39мм; 76 патронів групи № 2- у автоматах та кулеметах калібру 5,45х39мм (т. 2 а.п. 99-101, 104-109);

- відповідь на запит від 28.06.2024 № 89706-2024 про надання інформації, відповідно до якої станом на 27.06.2024 згідно з даними автоматизованих обліків, які формують (наповнюють та підтримують в актуальному стані) органи поліції та до яких поліцейським уповноважених підрозділів з контролю за обігом зброї у необхідному для виконання повноважень обсязі надано доступ, за ОСОБА_3 обліковується наступна зброя: вогнепальна зброя пістолет «ПМ», калібр 9 мм, № НОМЕР_7 , дозвіл № НОМЕР_8 від 04.07.2016, виданий ДПД НП України (особова справа зберігається в ГУНП в Одеській області за № 5988); вогнепальна зброя пістолет «GLOCK 48FS», калібр 9 мм, № НОМЕР_9 , дозвіл № НОМЕР_10 від 03.05.2022, виданий ВКОЗ НП України (особова справа зберігається в ГУНП в Одеській області за № 13441); вогнепальна зброї пістолет «CZ Shadow 2», калібр 9 мм, № НОМЕР_11 , дозвіл № НОМЕР_12 від 31.08.2023, виданий ВКОЗ НП України (особова справа зберігається в ГУНП в Одеській області за № ); мисливська нарізна зброя «МКМ072СБ», калібр 7,62 мм, № НОМЕР_13 , дозвіл № НОМЕР_14 від 08.05.2014, виданий ГУНП в Одеській області, дійсний до 08.05.2020; мисливська гладкоствольна зброя «KELTECSU16», калібр 12, № НОМЕР_15 , дозвіл № НОМЕР_16 від 07.03.2018, виданий ГУНП в Одеській області, дійсний до 07.03.2021; пристрій вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії «ПМР», калібр 9 мм, № НОМЕР_17 , дозвіл № НОМЕР_18 від 26.06.2009, виданий ГУНП в Одеській області, дійсний до 26.06.2021 (т. 2 а.п. 110-111, 112-115);

- лист від 04.07.2024 № 92369/01-2024 з додатками - копією наказу від 30.06.2022 № 850 о/с про присвоєння підполковникові поліції ОСОБА_3 (0009616), начальнику управління стратегічних розслідувань в Київській області звання полковник поліції та копією наказу від 23.02.2024 № 292 о/с про призначення полковника поліції ОСОБА_3 (0009616) старшим слідчим в особливо важливих справах 2-го відділу (організації розслідування злочинів, учинених на тимчасово окупованих територіях) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, ГСУ, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку підполковника поліції ОСОБА_19 (т. 2 а.п. 116, 117, 118, 119);

- відповідь на запит від 23.07.2024 № 3079-2024 з додатками - копіями розподілу найменування майна: вогнепальна зброя, боєприпаси від 27.06.2022 № 2936, накладної (вимога) № 22ЦОП.02/570 від 30.06.2022, накладної (вимога) № 22ЦОП.02/571 від 30.06.2022, накладної (вимога) № 22ЦОП.02/112 від 24.02.2022, про надання інформації щодо перебування на обліку НП України та її структурних підрозділів, бойових патронів калібру 5,45х39 мм з уклею «ПС», «Т» (з маркування 3 82 та 539 85) та патрони калібру 7,62х39 мм з кулею «ПС»(з маркування 270 71), а також підтвердити або спростувати видачу указаних боєприпасів ОСОБА_3 , відповідно до якої відповідно до облікових даних ДУ «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» патрони калібру 5,45х39 мм та 7,62х39 мм з указаними вище маркуваннями перебувають на балансовому обліку Центру та відповідно до розподілів Департаменту управління майном НП України від 27.06.2022 № 2936/31/01-2022, від 04.04.2022 № 1032/31/01-2022 на накладних (вимога) від 30.06.2022 № 22ЦОП.02/570, 22ЦОП.02/571 та накладної (вимога) від 24.02.2022 № 22ЦОП.02/112 передані у користування Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Видача вказаних патронів ОСОБА_3 Центром не проводилася, інформація про факти втрат чи неповернення вищевказаних патронів до Центру не надходила (т. 2 а.п. 120-121, 122, 123, 124, 125,126);

- лист віл 11.07.2024 № 4742-2024 про надання інформації, відповідно до якого ОСОБА_3 службу в ДПОП «ОШБ «Лють» не проходив, за обліками не значиться (т. 2 а.п. 127, 128);

- відповідь на запит від 05.08.2024 № 29513-2024, відповідно до якої за час перебування ОСОБА_3 на відповідних посадах у Департаменті стратегічних розслідувань патрони калібру 5,45х39 мм та 7,62х39 мм йому не видавалися. ОСОБА_3 мав доступ до місць зберігання зброї та боєприпасів, що знаходились у користуванні підрозділів Департаменту, які він очолював, а саме: з 01.09.2021 до 04.07.2022 - начальник УСР в Київській області; з 05.07.2022 до 17.10.2022 - начальник УСР у м. Києві. Під час навчання в системі службової підготовки ОСОБА_3 впродовж 2022 - 2024 років вогнепальної зброї та боєприпасів з кімнати зберігання зброї Департаменту не отримував. Зброя на постійне носіння та зберігання за зазначеним вище працівником у Департаменті не закріплювалася. Відомостей щодо складання заліків з вогневої підготовки ОСОБА_3 в Департаменті немає. Інформація стосовно проходження ОСОБА_3 щомісячного тестування в інтернет-ресурсі «Інформаційний портал Національної поліції України» із зазначенням даних про складання заліків з навчально-тренувальних зборів та підсумкових перевірок у Департаменті відсутня у зв`язку з тим, що станом на сьогодні він не перебуває на посаді в Департаменті. Станом на сьогодні в Департаменті нестачі, втрати та/або неповернення боєприпасів (патронів) калібру 5,45х39 мм та 7,62х39 мм не виявлено (т. 2 а.п. 159-160, 161-162).

Крім того, в ході судового слідства були допитані свідки сторони захисту, а також досліджені та ретельно перевірені докази, надані стороною захисту, а саме:

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що в лютому 2022 року він був начальником відділу Департаменту стратегічних розслідувань. ОСОБА_3 був його підлеглим. Йому відомо, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 було вилучено патрони, кількість він не знає. Чому проводився обшук за місцем проживання ОСОБА_3 він не знає. У лютому 2022 року, у зв`язку з агресією рф, він видав зброю всім. Наказ про видачу зброї отримав від керівника Національної поліції України. Централізована видачі зброї здійснювалася через Департамент. Він допускає, що ОСОБА_3 , який на той час був начальником Управління ДСР в Київській області, зброя теж видавалась як керівнику. Щодо видачі гвинтівки «Маяк» калібру 5.45 мм, то на лист-звернення ОСОБА_11 видали 3 гвинтівки. Це була зброя іншої структури (розвідки). Дана зброя проходила по документах Департаменту, офіційно. ОСОБА_3 зброю видали з іншої структури - розвідки. Також показав, що він наказав звести журнал щодо видачі зброї у Департаменті. Кожна особа, яка отримувала зброю, розписувалася у журналі. З 25.02.2022 ЦОП ГУ НП в м. Києві видавав зброю, наказ був в усній формі. Відповідальні особи забрали зброю у ЦОП ГУ НП в м. Києві, приблизно 400 шт автоматів Калашникова, та привезли до нього в кабінет, звідки зброя в подальшому видавалася працівникам. Зброю видавали ОСОБА_20 і ОСОБА_21 без запису. На час його керівництва зброя не здавалася, в тому числі і ОСОБА_3 Гвинтівку «Маяк» вони здали у минулому році до Служби зовнішньої розвідки. Патрони до даної гвинтівки вони не здавали, бо вони не видавалися даною службою. Набої до зброї видавав ЦОП ГУ НП в м. Києві;

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він перебуває з ОСОБА_3 в професійних та дружніх відносинах, працювали разом у ДСР НПУ. Зі слів ОСОБА_3 йому стало відомо, що у останнього за місцем проживання було проведено обшук, в ході якого вилучили патрони. Дані патрони ОСОБА_22 зберігав на законних підставах, оскільки отримав їх у ДСР навесні 2022 року. Він звільнився з ДСР у жовтні-листопаді 2023 року. Зброю (АК калібру 7,62 мм з магазином та АКС калібру 5,45 мм, табельний пістолет) та боєприпаси він здав у ДСР, ОСОБА_23 , який був відповідальний, частково - улітку 2022 року, частково - у жовтні-листопаді 2023 року. Наказу чи розпорядження щодо здачі зброї не було. Під час досудового розслідування його допитували щодо його зброї, знайденої у ОСОБА_3 під час обшуку та патронів калібру 5,56 мм. Також показав, що з гвинтівки «Маяк» він стріляв на полігоні у 2022 році. Облік зброї, що видавалася у лютому 2022 року, не вівся, почав вестися облік тоді, коли відійшли збройні сили рф з території Київської області. Чи здавав ОСОБА_3 гвинтівку «Маяк» він не знає, мабуть ні, бо були боєприпаси.

- відповідь на адвокатський запит від 13.11.2024 № 16/5475/П з додатком - листом НПУ до Служби зовнішньої розвідки України від 14.04.2022 № 2758ВС/55/03-2022, відповідно до якого Департамент стратегічних розслідувань НП України в квітні 2022 року звертався до Служби зовнішньої розвідки України з проханням про передачу в користування зброї та боєприпасів, а саме: «MAYAK MZ-15 MARK» калібру 5.45х39 мм. На вказане звернення Службою передано до НП України три одиниці даної зброї без боєприпасів до неї. У вересні 2024 року дві одиниці зброї було повернуто до сфери управління СЗРУ, інформація про місцезнаходження третьої одиниці на теперішній час відсутня (т. 2 а.п. 202-203, 204, 205);

- акт приймання-передачі матеріально-технічних засобів від 18.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_3 передав, а співробітник Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_24 прийняв дві експериментальні напівавтоматичні гвинтівки калібру 5.45х39 (MZ-15 MARK) № КІ 000040-12 та № КІ 000044-12 (т. 2 а.п. 207).

При цьому, сторона захисту просила визнати недопустимими доказами обшук, проведений 01.06.2024 в рамках досудового слідства в кримінальному провадженні № 0000301 від 04.04.2023 до постановлення ухвали слідчого судді, за місцем проживання ОСОБА_3 , ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_25 від 03.06.2024, якою надано дозвіл на проведення обшуку та похідні від них докази, а саме: постанову від 01.06.2024 про визнання речовими доказами та постанову від 22.08.2024 про внесення змін (уточнень) до раніше винесеної постанови про визнання речовими доказами від 01.06.2024, висновок експерта № СЕ-19-24/39976-БЛ від 05.06.2024, оскільки вони не відповідають ст. 86, 87, 89 КПК України. У клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді не зазначено, яке саме майно повинно були рятувати слідчі, не зазначено звідки слідчий отримав інформацію про можливе знищення майна, якими доказами підтверджувалось припущення про можливе знищення майна, для врятування якого було здійснено проникнення до житла з грубим порушенням конституційних прав та свобод ОСОБА_3 . Більш того, з доручення від 31.05.2024 № № 372/10-2-01/24 (т. 2 а.п. 64-65) вбачається, що слідчий ще за добу до проведення обшуку знав про необхідність проникнення до житла, мав можливість звернутися до слідчого судді за отриманням необхідного дозволу, але не звернувся, та незаконно провів обшук у за місцем мешкання ОСОБА_3 .

Проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження документи, які на думку сторони обвинувачення, є доказами, а також надаючи оцінку протоколу обшуку від 01.06.2024 у якості доказу, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обшук - це слідча (розшукова) дія примусового характеру, яка полягає у цілеспрямованому обстеженні приміщень, будівель та ділянок місцевості, що перебувають у віданні обшукуваного, членів його родини або організації чи установи, з метою виявлення, фіксації та вилучення знарядь кримінального правопорушення, зброї, предметів і цінностей, здобутих злочинним шляхом, документів та інших об`єктів, що мають значення для кримінального провадження, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб і їх затримання.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння особи. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно з положеннями ч. 1 та 3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Аналіз вищевказаних положень кримінальних процесуальних норм свідчить про те, що право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі добровільної згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження старшим слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_17 31.05.2024 надано начальнику департаменту кіберполіції НП України генералу поліції третього рангу ОСОБА_26 доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст. 40-41 КПК України), а саме: доручити підпорядкованим оперативним працівникам Департаменту кіберполіції НП України взяти участь у проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000301 від 04.04.2023, зокрема, обшуків за місцем роботи, проживання та реєстрації осіб, які можливо причетні до вчинення кримінального правопорушення (т. 2 а.п. 64-65).

Обшук за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 було проведено 01.06.2025 старшим слідчим першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР майором ОСОБА_13 у межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2023 № 0000301, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 345 КК України, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, без ухвалення постанови слідчого/прокурора про проведення невідкладного обшуку (т. 2 а.п. 66-72, 73).

01.06.2024 до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було подано клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_17 , яке погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів ДБР Департаменту нагляду за додержанням законів органами ДБР Офісу Генерального прокурора ОСОБА_18 , про проведення обшуку від 01.06.2024 року.

Із змісту даного клопотання вбачається, що єдиною метою проведення невідкладної слідчої дії є виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 345 КК України, у зв`язку з врятуванням речей, що мають значення для досудового розслідування. Разом з тим, не зазначено, які саме речі необхідно було врятувати.

Однак, такі підстави проведення обшуку не відносяться до переліку невідкладних. Законодавець, на закріплення конвенційних та конституційних прав осіб, як виняток дав можливість проникати до приміщення (тим самим порушувати право особи), але тільки в суспільних інтересах, а саме: для врятування життя людей та майна, а не в інтересах досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні; для затримання осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Також як вбачається з додатку до протоколу обшуку від 01.06.2024 - відеозапису, ОСОБА_3 добровільно видав мобільний телефон «iPhone 13 PRO Max» темно-сірого кольору з сім-картою НОМЕР_1 . Після чого було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, набої зовні схожі на калібр 5,45х39 у кількості 78 одиниць, які поміщено до спец. пакету В2007780 (т. 2 а.п. 66-72, 73). При цьому, а ні з протоколу обшуку, а ні з відеозапису, не вбачається, що в ході обшуку було вилучено 2 (два) бойових проміжних патрона калібру 7,62х39 мм, що споряджені оболонковими кулями «ПС» зі сталевим осердям та призначені для використання у карабінах, автоматах та кулеметах зазначеного калібру.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції безконтрольно пересувалися квартирою, зокрема, знаходилися у коридорі біля шафи, де було виявлено набої, про що ОСОБА_3 було зроблено зауваження; відшукані набої, які знаходилися у мішечку, працівниками поліції перераховані не були; відсутній відеозапис про пакування відшуканих та вилучених речей.

Інших доказів про необхідність проведення невідкладного обшуку з метою врятування речей стороною обвинувачення суду надано не було.

Враховуючи вище наведені вимоги чинного законодавства, суд дійшов до висновку про те, що проведена органами досудового розслідування 01.06.2024 у період часу з 07 год. 29 хв. до 09 год. 11 хв. слідча дія - обшук не була невідкладною, а тому згідно з приписами ч. 2 ст. 234 КПК України такий обшук мав здійснюватися лише на підставі ухвали слідчого судді.

Також суд, надаючи оцінку дослідженому в ході судового розгляду клопотанню про проведення обшуку (т. 2 а.п. 74-77), з яким слідчий звернувся до слідчого судді 01.06.2024, дійшов до висновку про те, що в клопотання не вказані обставини, що могли слугувати для законності проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 .

У подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.06.2024 клопотання старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_17 задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку старшому слідчому першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР майором ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000301 від 04.04.2023 у приміщенні будинку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, в ухвалі слідчого судді не вказано, яка реальна загроза втрати доказів у кримінальному провадженні існувала, а лише зазначено, що невідкладний обшук був проведений з метою відшукання відшукання та вилучення предметів, речей та документів, які містять відомості та сліди підготовки і скоєння злочинів, а відповідно мають значення для розслідування кримінального провадження (т. 2 а.п. 78-79).

Саме собою виявлення та фіксація під час проведення обшуку відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, не є достатньою підставою для його легалізації слідчим суддею ех post factum. Як вже зазначено судом, у клопотанні слідчого про проведення обшуку відсутнє належне обґрунтування підстав, які відносяться до переліку невідкладних, отже, слідчий суддя не мав підстав дійти висновку, що слідча дія була невідкладною.

Крім того, слід заначити, що як вбачається з відповіді на адвокатський запит від 13.11.2024 № 16/5475/П та додатку до неї - листа НПУ до Служби зовнішньої розвідки України від 14.04.2022 № 2758ВС/55/03-2022, а також акту приймання-передачі матеріально-технічних засобів від 18.09.2024, у квітні 2022 року Служба зовнішньої розвідки України передала Департаменту стратегічних розслідувань НП в користування три одиниці зброї, а саме: експериментальні напівавтоматичні гвинтівки калібру «MAYAK MZ-15 MARK», калібру 5,45х39 мм., дві з яких 19.09.2024 було повернуто ОСОБА_3 (т. 2 а.п. 202-203, 204, 205, 207).

Те, що ОСОБА_3 мав у своєму користуванні гвинтівку калібру «MAYAK MZ-15 MARK», калібру 5,45х39 мм., також підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Слід також зазначити, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 466/525/22, провадження № 51-7310кмо23) надала визначення поняттю «врятування» та невідкладності випадку в розумінні ч. 3 ст. 233 КПК України.

Так, у положеннях ч. 3 ст. 233 КПК України йдеться про кримінальну процесуальну діяльність слідчого, дізнавача, прокурора до постановлення ухвали слідчого судді щодо проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку (ст. 30 Конституції України), яка реалізується на підставі ч. 3 ст. 233 КПК. Отже, очевидною є підпорядкованість законодавчо визначеної мети невідкладного обшуку - врятування майна вирішенню і розв`язанню тих завдань, про які йдеться в ст. 2 КПК. В аспекті виконання завдань кримінального провадження термін «врятування» означає усувати загрозу смерті, знищення; захищати існування; оберігати, укривати від шкідливого, небажаного, небезпечного впливу життя людей та майна. Телеологічне тлумачення безсумнівно вказує на такі підстави невідкладного обшуку, як реальна загроза того, що предмет, який розшукується та підлягає вилученню, може бути знищено через зволікання з його відшуканням, відповідно - метою такого відшукання є запобігання знищенню об`єктів, що можуть мати значення речових доказів.

Приписи ч. 3 ст. 233 КПК передбачають можливість проникнення до житла (іншого володіння) в процесі здійснення кримінальної процесуальної діяльності для розслідування кримінальних правопорушень. Відповідно, під час проникнення можуть проводитися необхідні процесуальні дії, спрямовані на рятування майна, серед іншого, об`єктів матеріального світу, які мають або можуть мати ознаки речових доказів під час проведення обшуку. У ситуації, коли слідчому чи прокурору стає відомо про можливе знищення майна, яке може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, застосовуються положення ч. 3 ст. 233 КПК щодо його врятування, які є підставою для невідкладного проникнення до житла (іншого володіння).

Проведення обшуку (огляду) житла чи іншого володіння особи без рішення суду в невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей чи майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, з дотриманням обмежень і умов, передбачених законодавством (статтями 214, 233, 237 КПК), не порушує засади недоторканності житла чи іншого володіння особи.

З метою належного вирішення завдань, визначених у ст. 2 КПК, їх розв`язання, а також нейтралізації загроз з боку суб`єктів протиправної поведінки чи інших осіб, які діють на їх користь, у ч. 3 ст. 233 КПК з метою реалізації правоохоронюваних інтересів установлено спеціальні правила. Неможливість забезпечити збереження доказів без їх негайного відшукання і вилучення обумовлює невідкладну необхідність вжиття передбачених КПК процесуальних заходів з метою врятування (збереження) відповідного майна, зокрема шляхом проведення обшуку до отримання ухвали слідчого судді. При цьому висока ймовірність протягом короткого часу знищення таких доказів зумовлює невідкладність вжиття заходів з метою їх збереження.

Про наявність у сторони обвинувачення обґрунтованих побоювань того, що майно може бути знищеним, може свідчити як наявність у слідчого та прокурора відповідних даних, що воно може бути знищене, з огляду на відомості, отримані оперативним шляхом, з повідомлень свідків, потерпілих, підозрюваних чи з інших належних та допустимих джерел, які вказують, що майно може бути знищено, так і специфіка розвитку подій у розслідуванні кримінального провадження. Викриття кримінального правопорушення створює очевидну і реальну загрозу (високу ймовірність) швидкого знищення речових доказів третіми особами (співучасниками, родичами або друзями підозрюваного тощо), зацікавленими в унеможливленні ефективного розслідування.

Водночас, дотримання порядку попереднього отримання дозволу слідчого судді на проведення обшуку (який включає складання та подання до суду вмотивованого клопотання, його розподіл автоматизованою системою, прийняття до провадження слідчим суддею, проведення судового засідання та складання за його результатами ухвали) зумовлює відповідні можливості для знищення доказів особами, яким відомо про факт затримання правопорушника, у проміжок часу, витраченого на виконання передбачених у законі ординарних процедур. Зазначена обставина з високою вірогідністю може позбавити сторону обвинувачення можливості належно реалізувати передбачені ст. 93 КПК повноваження щодо збирання доказів задля виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

Проникнення до житла чи іншого володіння особи є альтернативою попередньому отриманню ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук у ситуаціях, коли існують обґрунтовані побоювання, що за цей час майно буде знищено в разі дотримання ординарного порядку. Необхідність віднайти і вилучити об`єкти, які можуть бути речовими доказами, в контексті ч. 3 ст. 233 КПК є виправданою, якщо існують обґрунтовані підстави до припущення про наявність реальної загрози знищення майна.

У клопотанні, доданих матеріалах, в ухвалі слідчого судді, постановленій post factum, має йтися про мету (намагання, прагнення) зберегти речові докази від прогнозованої втрати, за наявності обґрунтованого припущення про існування реальної загрози їх знищення. У клопотанні про надання дозволу на обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК, доданих матеріалах, має бути вказано, які саме обставини до моменту проникнення свідчили, що дотримання ординарного порядку може спричинити втрату майна, що існує реальна конкретна загроза такої втрати, знищення, зазначено, чому загроза небезпідставно сприймається як реальна.

У контексті проведення обшуку без попередньо отриманого судового дозволу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує в низці своїх рішень, зокрема, в справах Kuzminas v. russia (заява № 69810/11 від 21.12.2021, § 22), K.S. and M.S. v. Germany (заява № 33696/11 від 06.10.2016, § 42), Tortladze v. Georgia (заява № 42371/08 від 18.03.2021, § 57), що мета виявити речові докази, які можуть бути корисними для кримінального розслідування серйозного злочину послідовно визнається Судом законною, позаяк вона переслідує інтереси громадської безпеки і пов`язана із запобіганням злочинам та захистом прав інших осіб.

Разом із тим, ЄСПЛ вважає вагомим те, аби невідкладні обставини, на які посилалися органи влади, вирішивши провести обшук без рішення суду, дійсно підтверджувалися матеріалами справи та конкретними обставинами, й в цілому виправдовували таку терміновість з боку правоохоронних органів. Крім того, важливим є як дотримання процесуальних гарантій під час проведення такого обшуку та судовий контроль за його законністю post factum, так і забезпечення заявникові можливості оскаржувати докази, здобуті в такий спосіб, в межах кримінального провадження проти нього. Недотримання таких вимог має наслідком констатацію ЄСПЛ відповідного порушення статей 6 та / або 8 Конвенції.

Відсутність попереднього судового ордеру може бути компенсована наявністю судового перегляду post factum законності та необхідності відповідного заходу. Перегляд національними судами заходу, що порушує ст. 8 Конвенції, забезпечує відповідний засіб правового захисту для зацікавленої особи за умови, що суддя ефективно перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного заходу і, за необхідності, виключає з кримінального провадження зібрані докази (рішення у справі Brazzi v. Italy, no. 57278/11, §§ 44-45, від 27.09.2018 року).

Положеннями ч. 2 ст. 235 КПК передбачено, що ухвала про дозвіл на проведення обшуку повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбаченим цим Кодексом. Приписами ст. 234 КПК визначені обставини, які підлягають дослідженню слідчим суддею під час вирішення питання про обшук, який ще не було проведено органами досудового розслідування.

Водночас, під час розгляду питання про надання дозволу на обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий суддя, крім зазначених обставин, має перевірити, чи дійсно були наявні підстави для невідкладного проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, деталізувати у своєму рішенні питання про необхідність проведення обшуку за невідкладних обставин та вилучення конкретних предметів. Недотримання таких стандартів ЄСПЛ сприймає як ситуацію, коли відсутність попереднього судового дозволу на проведення обшуку не була компенсована наявністю судового перегляду ex post facto (див., рішення в справі Tortladze v. Georgia (no. 42371/08, § 65, 18.03.2021 року).

Отже, вмотивування ухвали про надання дозволу на обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК наявністю підстав, які не передбачені вказаною нормою та не підтверджуються матеріалами справи, не може вважатися обґрунтованим у розумінні п. 1 ст. 6 та п. 2 ст. 8 Конвенції.

Довільне виконання правила про невідкладний ретроспективний судовий контроль, тобто з пропуском строку, що був об`єктивно для цього потрібен, не відповідає критерію «невідкладності», якщо наявні в матеріалах кримінального провадження обставини не свідчать про об`єктивні й нездоланні перешкоди звернутися з відповідним клопотанням якнайшвидше, та є порушенням приписів ч. 3 ст. 233 КПК.

ОП ККС ВС зазначає, що підстави до проведення слідчої дії як невідкладної, за наявності відповідних процесуальних приводів, можуть бути предметом перевірки під час судового розгляду. Водночас, за відсутності у відповідному клопотанні, матеріалах на яких воно ґрунтується, в ухвалі слідчого судді, постановленої ех post factum щодо легалізації слідчої дії, проведеної як невідкладної, обґрунтованого висновку про наявність підстав для невідкладного проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, відшукання і встановлення таких підстав під час судового розгляду чи апеляційного перегляду не відповідає приписам статей 233, 234 КПК.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

У даному випадку суд керується положеннями ст. 17 КПК України, яка повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України та відповідно до яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є недопустимими.

Виходячи наведене, суд дійшов до висновку про те, що протокол обшуку із відеозаписом від 01.06.2025 є недопустимим доказом.

Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформульована доктрина «плодів отруйного дерева» Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

Згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Оскільки суд дійшов до переконання про необхідність визнання протоколу обшуку від 01.06.2024 недопустимим доказом, то всі докази, здобуті в ході проведення вказаної слідчої дії, теж слід визнати недопустимими.

Це стосується, зокрема, предметів, вилучених за місцем проживання ОСОБА_3 , які в подальшому були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: 72 бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм., 4 стріляні гільзи калібру 5,45х39 мм та 2 (дві) стріляні гільзи калібру 7,62х39 мм. (т. 2 а.п. 1168-170), та щодо яких було проведено ряд експертиз. Висновки таких експертиз суд не вправі брати до уваги у якості належних та допустимих доказів при визначенні винуватості ОСОБА_3 , а саме: висновок експерта ДНДЕКЦ МВС України від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/39016- БД та висновок експерта ДНДЕКЦ МВС України від 05.06.2024 № СЕ-19/111-24/39976-БЛ (т. 2 а.п. 92-94, 95, 104-109).

Інші докази, надані стороною обвинувачення, фактично не містять доказів як на підтвердження, так і на спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано допустимих доказів вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставини, суд дійшов до переконання про недоведеність вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відтак, ОСОБА_3 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, а саме у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 2 а.п. 85, 168-170).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз у розмірі 14 507 грн 79 к. покласти на рахунок держави (т. 2, а.п. 91, 103).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 9, 17, 23, 84, 86, 87, 91, 92, 94, 97, 100, 124, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

Речові докази:

- 72 (сімдесят два) бойових проміжних патрона калібру 5,45х39 мм., які передані на зберігання до ЦЗ № 1 ГУНП у . Києві, - конфіскувати в дохід держави шляхом передачі до служби озброєння Департаменту управління майном Національної поліції України та використовувати за належністю;

- 4 (чотири) стріляні гільзи калібру 5,45х39 мм та 2 (дві) стріляні гільзи калібру 7,62х39 мм, які передані на зберігання до ЦЗ № 1 ГУНП у . Києві, - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз у розмірі 14 507 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сім) грн 79 к. покласти на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1