Справа № 592/9769/25
Провадження № 1-кп/592/584/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кельминці Чернівецької області, громадянина України, військовослужбовця, розлученого, мешканця АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше судимого вироком Кельменецького районного суд Чернівецької області від 18.12.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000371 від 15.05.2024,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

15.05.2024 18:20 інспектор прикордонної служби ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Vectra». державний номер НОМЕР_1 , виїжджав з другорядної дороги по вул. Українських Перемог на вул. Роменську, в районі будинку № 90 в м. Суми.

В процесі руху ОСОБА_3 , здійснюючи маневр виїзду з другорядної дороги на вул. Роменську, в районі будинку № 90, всупереч п. 16.11 ПДР України, проявив неуважність, своєчасно не створив умов та не переконавшись у безпечності виїзду на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг з проїзної частини другорядної дороги, відволікся від керування транспортним засобом та не надав переваги в русі транспортним засобам, які наближаються до перехрестя по ній, внаслідок чого допустив зіткнення з скутером «Suzuki» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи від 02.05.2025 за № 186 у ОСОБА_5 під час знаходження останнього на стаціонарному лікуванні в КНП СОР «СОКЛ» з 15 по 28 травня 2024 року виявлені тілесні ушкодження: закритий багато уламковий перелом тіла лівої ключиці за зміщенням уламків: множинні садна м`яких тканин грудної клітини зліва, верхніх та знижніх кінцівок: рани обличчя, травматичний відлом коронки 1-го зубу на верхній щелей справа та зліва. Дані ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів, про по свідчить їх характер, та могли утворитись внаслідок ДТП. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, ушкодження ділянці лівої ключиці спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження в ділянці обличчя у вигляді ран та відлому коронок зуба кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я Ушкодження у вигляді саден тулубу та кінцівок кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.

У даній дорожній ситуації ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Opel Vectra», державний номер НОМЕР_3 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухасться по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Допущені ОСОБА_3 порушення вимог пункту п. 16.11. Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, та пояснив, що не дав дорогу потерпілому, оскільки не побачив його за іншим автомобілем. Також пояснив, що просив вибачення у потерпілого, щиро кається та має намір відшкодувати заподіяну шкоду. Визнав цивільний позов в частині заподіяної матеріальної шкоди та частково визнав цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди, вказавши, що заподіяв її у меншому розмірі.

Показання обвинуваченого щодо суттєвих обставин, викладених в обвинувальному акті, є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються належними доказами, які підтверджують пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що навесні 2024 року він рухався по головній дорозі, перед ним виїхав ОСОБА_3 , який його ймовірно не помітив за попутним автомобілем, внаслідок чого він не зміг уникнути зіткнення. Зазанчив, що внаслідок отриманих травм зазнав значних моральних страждань, які полягали у відчутті болю та порушенні звичайного способу життя. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, щодо покарання поклався на розсуд суду.

Показання потерпілого щодо часу, місця та обставин події узгоджуються з показаннями обвинуваченого.

Крім того, в судовому засіданні досліджений висновок судово-медичної експертизи від 02.05.2025 за № 186, відповідно до якого ОСОБА_5 під час знаходження останнього на стаціонарному лікуванні в КНП СОР «СОКЛ» з 15 по 28 травня 2024 року виявлені тілесні ушкодження: закритий багато уламковий перелом тіла лівої ключиці за зміщенням уламків: множинні садна м`яких тканин грудної клітини зліва, верхніх та знижніх кінцівок: рани обличчя, травматичний відлом коронки 1-го зубу на верхній щелей справа та зліва. Зазначені ушкодження могли утворитися в час та при обставинах, вказаних в постанові. Дані ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів, про по свідчить їх характер, та могли утворитись внаслідок ДТП. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, ушкодження ділянці лівої ключиці спричинило тривалий розлад здоров`я і за цими ознаками відноситься до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень. Ушкодження в ділянці обличчя у вигляді ран та відлому коронок зуба кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я Ушкодження у вигляді саден тулубу та кінцівок кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку прокурора та потрпілого, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та тих, які необхідні для вирішення питання про стягнення судових витрат та долю речових доказів.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який є раніше судимим, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 63), є військовослужбовцем, який безпосередньо залучався бо участі у бойових діях, злочин вчинив неумисно, щиро розкаявся у вчиненому.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає: шире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру кримінального покарання суд також враховує, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 «не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення», а також принцип «пропорційності», коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ «тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання, а щодо ув`язнення та його строків акценти треба зміщувати в бік досягнення ресоціалізації», тобто незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства. При цьому, суд враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини вчинення злочину, думку прокурора, який просив призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті та думку потерпілого, суд вважає за потрібне призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 150000 грн на відшкодування моральної шкоди та 21132,48 грн матеріальної шкоди, завданої злочином, суд керується наступним.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином моральна шкода, спричинена злочином, яку потерпілий визначає в розмірі 150000 грн підлягає частковому відшкодуванню. При цьому суд враховує те, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок ушкодження здоров`я, тривалого періоду лікування та у душевних стражданнях, пов`язаних з зміною способу життя під час лікування, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 30000 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого 21132,48 грн на відшкодування майнової шкоди, який повністю та безумовно визнаний обвинуваченим, із врахуванням вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та заподіянні ним майнової шкоди доведена.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 14103,30 грн (а.п. 66-68).

Керуючись ст. ст. 369-371, 374, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 51000 грн з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк один рік.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 14103,30 грн на відшкодування майнової шкоди та 30000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 18082,80 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 20.05.2024 №591/4977/24 (провадження № 1-кс/591/1475/24) скутер Suzuki Address, н.з. НОМЕР_2 , номер шасі: НОМЕР_4 скасувати, скутер повернути власнику ОСОБА_5 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 20.05.2024 №591/4977/24 (провадження № 1-кс/591/1475/24) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Opel Vectra, н.з. НОМЕР_3 , с.н. НОМЕР_5 . скасувати, свідоцтво повернути володільцю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1