Справа № 724/1050/24
Провадження № 1-кп/724/11/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора Дністровської окружної прокуратури: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5 : ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хотин Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 21.01.2024 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець - Подільський, Хмельницької області, громадянина України, освіта фахова передвища, неодруженого, працюючого водієм в ТОВ «Продінвест», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

21 січня 2024 року приблизно о 15:10 годині водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлу пору доби в адміністративних межах Дністровського району, Чернівецької області, поза межами населеного пункту по автодорозі «Н-03» сполученням «Житомир-Чернівці» зі сторони м.Чернівці в напрямку м.Хотин. Проїжджаючи 314 км, не доїжджаючи до м.Хотин вищевказаної автодороги, рухаючись ділянкою дороги на спуск із подальшим заокругленням вліво, відносно його напрямку руху, водій ОСОБА_8 , не врахувавши дорожньої обстановки, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, безпідставно змінив напрямок свого руху, а саме, під час керування транспортним засобом правою частиною автомобіля безпідставно виїхав на праве узбіччя де внаслідок різного зчеплення коліс транспортного засобу із дорожнім покриттям, автомобіль почав рухатись в стані юзу, при цьому перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки та перетнувши смугу зустрічного руху допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на ліве узбіччя де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 який їхав у в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажирам транспортного засобу марки «Volkswagen Passat»: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: компресійного перелому тіла 7-го шийного хребця; перелом остистих відростків 4-6-го грудних хребців, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці голови; закритий лінійний перелом носової кістки зліва; забій правої легені; субарахноїдальний крововилив тім`яних часток головного мозку; забій головного мозку важкого ступеня; дифузне аксональне ушкодження головного мозку.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_8 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі- Правила), який безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, які настали, а також п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил, які сприяли допущеним порушенням і, які вимагають від водія:

- п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.286 КК України визнав та пояснив наступне. 21.01.2024 року близько о 15.00 години він рухався на автомобілі «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , в якості пасажирів перевозив на передньому сидінні ОСОБА_4 , а на задньому пасажирському сидінні справа сиділа ОСОБА_10 . Він рухався автодорогою поза межами населеного пункту зі сторони м.Чернівці в напрямку м.Хотин по своїй смузі руху зі швидкістю приблизно 80 км/год, можливо і більше. Проїжджаючи ділянку дороги на спуск із заокругленням вліво, відносно його напрямку руху, в якийсь момент проїхавши нерівність (ділянку дороги із просіданям дорожнього покриття на проїзній частині дороги) після чого дещо змінив напрямок руху та допустив виїзд правими колесами на узбіччя, яке було вкрите снігом, після чого автомобіль почало в стані бокового юзу розвертати і він втратив керування над автомобілем, після чого допустив виїзд за межі дороги вліво при цьому перетнув лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР (суцільна лінія) і по лівому узбіччі на смузі зустрічного руху допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Опель Віваро» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 . Внаслідок ДТП тілесні ушкодження отримали ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , яких було госпіталізовано до лікарні. У скоєному щиро розкаюється, просив суд строго його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , яка була залучена до участі у справі в якості потерпілої у зв`язку зі смертю її доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 подала до суду заяву, в якій зазначила, що прийняти участь в розгляді справи не зможе за станом здоров`я та просить проводити розгляд за участі її представника адвоката ОСОБА_6 (а.п.41 том 1).

Вина ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушені за ч.2 ст.286 КК України, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в суді показала, що з ОСОБА_8 перебуває у цивільному шлюбі. 21.01.2024 року вона разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 рухались на автомобілі з Івано-Франківської області в напрямок м.Хотина Чернівецької області. За кермом автомобіля був ОСОБА_8 , вона сиділа на передньому пасажирському сидінні, а позаду на сидінні спала ОСОБА_10 . Дорога була добра, рухались зі швидкістю 70-80 км/год, узбіччя дороги було засніжене. Вона за дорогою не слідкувала, проте в якийсь момент відчула як автомобіль підкинуло на пагорбі, та почало крутити і стався удар. Після моменту удару вона втратила свідомість. Зіткнення відбулося ближче до узбіччя на зустрічній смузі руху. ОСОБА_8 під час руху від керування не відволікався. Після ДТП ОСОБА_8 повністю оплатив її лікування. З потерпілою ОСОБА_10 не спілкувались на прохання матері останньої, проте цікавились про її стан здоров`я в месенджері через телефон. Просила суд призначити ОСОБА_8 покарання без ізоляції від суспільства з іспитовим сроком, оскільки вона та її малолітній син перебувають на його повному утриманні.

Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 21.01.2024, план-схеми та фототаблиці до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку автодороги Н-03 (314 км +585 м) сполученням «Житомир-Чернівці» Дністровського району Чернівецької області, де сталася дорожньо-транспортна пригода, зокрема, відображено місце ДТП, вид та стан дорожнього покриття, його ширина, наявність розмітки та дорожніх знаків, погодні умови, при яких проводився огляд; ознаки напрямку руху транспортного засобу. В ході огляду місця події було вилучено транспортні засоби: автомобіль марки «Opel» моделі «Vivaro» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , які постановами слідчого від 21.01.2024 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.п.152-194 том 2, а.п.208-211 том 1).

Ухвалами Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.01.2024 року накладено арешт на транспортні засоби «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 та «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 (том 1 а.с.213-216).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 08.02.2024 року та фототаблиця до нього, згідно якого слідчий експеримент проводився на ділянці автодороги Н-03 (314 кілометр плюс 500 метрів) сполученням «Житомир- Чернівці» Дністровського району Чернівецької області, за участю понятих та спеціаліста, під час проведення якого свідок ОСОБА_9 розповів та показав за яких обставин, відбувалися події 21.01.2024 року. Зокрема, показав напрямок руху керованого ним автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_8 , та розташування автомобілів на проїздній частині дороги. Зокрема, свідок повідомив та показав, де перебував керований ним автомобіль коли він побачив їдуючий йому на зустріч автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , який проїхавши нерівність дорожнього покриття (вибоїну) здійснив виїзд на праве узбіччя та в стані бокового заносу розпочав виїжджати на смугу зустрічного руху. Свідок повідомив, що він відразу здійснив виїзд свого автомобіля на праве узбіччя і повністю зупинився, а зустрічний автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 заднім правим крилом допустив зіткнення із його автомобілем. Свідок також повідомив, що в день ДТП погодні та дорожні умови були хороші, видимість добра, на узбіччі був сніг (а.п.195-201 том 2).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка (водія) ОСОБА_8 від 08.02.2024, проведенного за участю захисника ОСОБА_7 , понятих та спеціаліста, та фототаблиці даної слідчої дії, згідно якого ОСОБА_8 перебуваючи на місці ДТП повідомив та показав, як саме 21.01.2024 року він рухався на автомобілі «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 відносно параметрів проїзної частини дороги до ДТП, показав місце де здійснив виїзд на праве узбіччя, коли проїхав нерівність дорожнього покриття (вибоїну) та місце, де керований ним автомобіль розпочав виїжджати на смугу зустрічного руху у стані бокового заносу, а також вказав, де перебував зустрічний автомобіль під керуванням ОСОБА_9 та місце зіткнення з ним (а.п.202-212 том 2).

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/871-ІТ від 13.02.2024 року, згідно якого робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Volkswagen Passat B3", номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду, знаходяться у працездатному стані; ходова частина даного автомобіля знаходиться у не працездатному стані; зовнішні світлові прилади перебувають у стані часткової відмови. Несправностей в робочій гальмовій системі, рульовому керуванні та ходовій частині, які б могли спричинити дорожньо-транспортну пригоду не виявлено (а.п.196-202 том 1).

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/870-ІТ від 09.02.2024 року, згідно якого ходова частина та зовнішні світлові прилади автомобіля «Opel Vivaro», номерний знак НОМЕР_2 , на момент огляду, знаходяться у стані часткової відмови, робоча гальмова система та рульове керування знаходяться у працездатному стані. Несправностей в робочій гальмовій системі, рульовому керуванні, ходовій частині та зовнішніх світлових приладах, які б могли спричинити дорожньо-транспортну пригоду не виявлено (а.п.190-194 том 1).

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/872-ІТ від 22.02.2024 року, згідно якого пошкодження від зіткнення на автомобілі «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 виявлені в передній лівій та лівій передній кутовій частині кузова. Пошкодження від зіткнення на автомобілі «Volkswagen Passat В3", д.н.з НОМЕР_1 виявлені на задній правій кутовій частині кузова. Первинно автомобіль «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 своєю передньою лівою частиною контактував із задньою правою кутовою частиною кузова автомобіля «Volksawagen Passat B3» д.н.з. НОМЕР_1 , із подальшим просуванням та заглибленням до салону автомобіля. Приймаючи до уваги параметри проїзної частини дороги в місці пригоди, слідову інформацію, зафіксовану на місці пригоди, пошкодження на автомобілях, а також виходячи з ознак місця зіткнення, то зіткнення автомобілів відбулось на правому узбіччі на напрямку руху до м. Чернівці в місці зафіксованої слідової інформації «Уламки деталей автомобілів, нашарування паливо мастильних матеріалів» (а.п. 153-166 том 1).

Висновком експерта №СЕ-19/126-24/1964-ІТ від 26.02.2024 року, згідно якого в даній дорожньо - транспортній ситуації водію автомобіля «Volkswagen Passat B3», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 необхідно було керуватись вимогами пункту 10.1 Правил дорожнього руху України; водію автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 з моменту виявлення небезпеки для руху необхідно було діяти у відповідності з вимогами пункту 12.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Passat B3», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимог п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо -транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній пригоді в діях водія «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 не вбачається невідповідності вимог Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору могли перебувати в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а.п.204-207- том 1).

Висновком судово-медичної експертизи №166 мд від 29.02.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» з 21.01.2024 по 29.01.2024 з діагнозом: компресійний перелом тіла; перелом остистих відростків. Згідно наданої на судово-медичну експертизу медичної документації у потерпілої ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження: компресійний перелом тіла 7-го шийного хребця, перелом остистих відростків 4-6-го грудних хребців. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам виникнення можуть відповідати 21.01.2024 і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я (а.п.149-150 том 1).

Висновком експерта №163 від 29.01.2024 року, згідно якого при судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_8 , етиловий спирт не виявлений (а.п.151 том 1).

Висновком судово-медичної експертизи №154 мд від 29.02.2024 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та нейрохірургічному відділенні з 22.01.2024 по 20.02.2024 з діагнозом: дифузний забій головного мозку. ЗЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеня. Набряк головного мозку. ДАП. Перелом кісток носа. Згідно наданої на судово-медичну експертизу медичної документації у потерпілої ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна в ділянці голови, закритий лінійний перелом носової кістки зліва, забій правої легені, субарахноїдальний крововилив тім`яних часток головного мозку, забій головного мозку важкого ступеня, дифузне аксональне ушкодження головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, по строку та обставинам виникнення можуть відповідати 21.01.2024 і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя (а.п.147-148 том 1).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24.04.2024 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 21 рік, про що складений відповідний актовий запис №544 від 24.04.2024 року Кам`янець - Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець - Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( том 1 а.п.47).

Відповідно до висновку експерта №295 від 16.09.2024 року та висновку комісійної судово - медичної експертизи №107 від 30.06.2025 року, проведених в рамках кримінального провадження №0001340 від 21.04.2024 по факту неналежного виконання обов`язків медичним працівником під час надання медичної допомоги ОСОБА_10 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, зі змісту яких встановлено, що причиною смерті громадянки ОСОБА_10 явилась гостра серцева недостатність, що розвинулась як ускладнення дилатаційної міокардіопатії на фоні гіпоксичного стану внаслідок рубцевого (постреанімаційного) стенозу трахеї. В діях лікарів КНП «Кам`янець - Подільська міська лікарня» Кам`янець - Подільської міської ради, які оглядали та надавали медичну допомогу 19.04.2024 та 20.04.2024 року хворій ОСОБА_10 вбачається прямий причинний зв`язок із настанням смерті останньої (том 2 а.п.14-26, 86-107).

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Оцінюючи наведені докази, безпосередньо досліджені судом, суд дійшов висновку, що вони отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 та ухвалення обвинувального вироку. Зазначені докази не містять суперечностей, узгоджуються між собою та дозволяють об`єктивно встановити обставини кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого суд приходить до наступного висновку.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі 682/956/17 (провадження 13-31 кс19) вказала про те, що диспозиція ст.286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед Правил дорожнього руху, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог Правил дорожнього руху, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Відповідно до п. 4 постанови Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року у справі № 5-18кс14 у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

Судом за результатами дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні, встановлено, що саме порушення водієм ОСОБА_8 , під час керування транспортним засобом «Volkswagen Passat В3", д.н.з НОМЕР_1 , вимог п. 10.1, п.1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у вигляді спричинення пасажирам автомобіля «Volkswagen Passat В3", д.н.з НОМЕР_1 тілесних ушкодженнь: потерпілій ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості, а потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження та заподіяно потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Суд виключає із обвинувачення ОСОБА_8 кваліфікуючу ознаку - «порушення правил експлуатації транспорту», оскільки у ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність у автомобіля «Volkswagen Passat В3", д.н.з НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_8 , таких несправностей, за яких згідно з Правилами його експлуатація була б заборонена.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би грунтувалось на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати, зокрема, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 просила обвинуваченого суворо не карати, призначити покарання без ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений повністю утримує її та її малолітнього сина.

Представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що позиція потерпілої ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_10 , щоб покарання ОСОБА_8 було призначено у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, оскільки внаслідок ДТП донька потерпілої отримала тяжкі тілесні ушкодження, знаходилась у реанімації, довго лікувалась, проходила реабілітацію, її стан погіршився і 20.04.2024 ОСОБА_10 померла. Звернув увагу, що обвинувачений повністю вину не визнав, лише обмежився визнанням факту ДТП, конкретних дій, спрямованих на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації не здійснював, а переказ грошових коштів у сумі 40 000 грн на рахунок потерпілої зробив лише перед ухваленням вироку суду, не повідомивши про це ні його, як представника, ні потерпілу ОСОБА_5 , яка їх не отримала у зв`язку з виїздом за кордон в кінці жовтня 2025 року, тож вважає, що така поведінка обвинуваченого не свідчить про щире каяття та прагнення усунути шкоду. Уважає, що намагання відшкодувати грошові кошти, позитивні характеристики та відсутність судимостей не знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого та не є підставою для призначення обвинуваченому покарння із застосуванням ст.69 КК або ст.75 КК України. Вважає, якби ОСОБА_8 не вчинив ДТП, то донька потерпілої не потребувала би лікування і залишилась би живою. Вказує, що потерпіла втратила найріднішу людину, яка була для неї опорою та підтримкою.

Сторона захисту просила призначити обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства з іспитовим строком. Зазначивши, що ОСОБА_8 повністю визнав винуватість та фактичні обставини, надав вичерпні визнавальні покази, щиро розкаявся у скоєному, позицію не змінював, критично осудив свої дії, висловив щирий жаль стосовно вчиненого. Крім того, вказав, що обвинувачений після ДТП намагався частково відшкодувати потерпілій ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду, вибачитись за скоєне, проте рідні потерпілої категорично відмовились з ним спілкуватися і заборонили йому приходити до потерпілої.

Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_8 , який проживає в м. Кам`янець - Подільський Хмельницької області, до складу його сім`ї входять: його співмешканка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. та її малолітній син: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7.; у період з 2018 по 2022 році навчався у відокремленому структурному підрозділі «Кам`янець-Подільський фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» та отримав диплом освітньо-професійного рівня «фаховий молодший бакалавр», за місцем навчання зарекомендував себе з позитивної сторони; отримував водійське посвідчення на керування транспортним засобом; з 16.09.2025 працює водієм ТОВ «Продінвест», за місцем роботи даного товариства та за колишнім місцем роботи у ФОП ОСОБА_12 на посаді пресувальника листових матеріалів, характеризується виключно позитивно; раніше не судимий; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (том 1 а.п.136-138,141-146, том 2 а.п.140, 214-215).

Так, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №559/1037/16к (провадження №51-3612км18), щире каяття повинно грунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав у повному обсязі, сприяв досудовому розслідуванні та давав пояснення щодо всіх обставин ДТП, у судовому засіданні висловлював каяття з приводу вчиненого ним злочину з необережністі та критичну оцінку своїм протиправним діям, надавав посильну допомогу на лікування потерпілої ОСОБА_10 , що підтверджується наявною в матеріалах кримінального провадження розпискою від 26.03.2024 матері потерпілої ОСОБА_5 (а.п.139 том 1). Крім того, під час розгляду справи, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 для долучення до матеріалів кримінального провадження, було надано оригінал квитанції до платіжної інструкції від 03 листопада 2025 року, якою підтверджується переказ готівки ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 у розмірі 40 000 грн (а.п.140-141 том 2). Тим самим вживав заходи по відшкодуванню заподіяної ним шкоди.

Отже судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Як вбачається з досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , складеної Кам`янець - Подільським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі на певний строк та становить низьку небезпеку для суспільства (а.п.131-133 том 1).

З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, хоча й з необережності, та конкретних обставин його вчинення, зокрема стан дорожнього покриття на ділянці дороги (наявність вибоїни), де сталася дорожньо-транспортна пригода, обсяг та характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідки його вчинення у виді заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, критичного ставлення ОСОБА_8 до вчиненого злочину та відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, а також з урахуванням досудової доповіді щодо низького ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують його покарання - щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, часткову компенсацію витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 та відсутність обставин, що обтяжуюють покарання, що у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тому суд, зважаючи на позиції обвинувачення, потерпілих, захисту, висловлені в ході судових дебатів, вважає, що покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, слід призначити із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді обмеження волі.

Підстав для застосування до обвинуваченого, при призначенні покарання, положень ст.75 КК України, на які наполягає сторона захисту, судом не встановлено.

Якщо сприймати вагомість соціальних зв`язків через призму того, що обвинувачений має на утриманні співмешканку ОСОБА_4 та її малолітню дитину, то матеріали кримінального провадження не містять даних про те, яким чином він їх утримує, які відносини в їхній родині і чи належним є ставлення до утримання з боку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Також, санкцією частини ч. 2 ст. 286 КК України передбачено альтернативне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк. Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 необхідно також застосувати і додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_8 своїми діями порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження.

На переконання суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні з тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 злочину і даними про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується позиції потерпілих стосовно призначення покарання, то у справах цієї категорії ця позиція не є обов`язковою для суду, однак вона враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними піоритету.

Указане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яку сформульовано у постанові від 21.08.2019 року у справі №682/956/17.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та АТ «Страхова компанія «ТАС» матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Статтею 55 КПК визначено коло осіб, які можуть бути визнані потерпілим, при цьому ч. 6 цієї статті не передбачено визнання потерпілою близьких родичів чи членів сім`ї особи, виключно у випадках, коли настала її смерть від кримінального правопорушення, ч. 6 ст. 55 КПК передбачає й інші випадки визнання потерпілим за наявності обставин.

У цьому провадженні в наслідок ДТП потерпіла ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, та незадовго після цього померла, хоча й не від наслідків цього правопорушення, однак після надходження обвинувального акта до суду об`єктивно не могла здійснювати свою волю, тобто реалізувати свої права, передбачені Законом, у тому числі подавати заяви, клопотання, користуватися іншими правами, передбаченими КПК.

Ураховуючи викладене вище, судом було визнано близьку родичку потерпілої ОСОБА_10 - матір ОСОБА_5 потерпілою у справі, в наслідок чого вона отримала як права так і обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

Так, потерпілою ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження було заявлено цивільний позов, в якому вона просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 на її користь моральну шкоду, заподіяну смертю доньки ОСОБА_10 у розмірі 500 000 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та АТ «Страхова группа «ТАС» на її користь витрати на лікування та похованння ОСОБА_10 в розмірі 73 431,56 грн; стягнути з АТ «Страхова группа «ТАС» на її користь відшкодування за шкоду, заподіяну смертю доньки ОСОБА_10 у сумі 320 000,00 грн. та 96 000,00 грн. моральної шкоди (том 1 а.п. 234-237).

Представником цивільного відповідача АТ «Страхова група «ТАС» ОСОБА_14 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки цивільний позивач не звертався до страхової компанії з письмовою заявою про отримання страхового відшкодування в строки, передбачені ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не подав жодних документів для визначення розміру шкоди. Зазначає, що страхова компанія не має правових підстав для виплати витрат на поховання в розмірі 29779 грн, оскільки дані витрати відшкодовані обвинуваченим, про що зазначено в позові. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення витрат на лікування померлої ОСОБА_10 є необгрунтованими, оскільки страхова компанія не відшкодовує членам сім`ї шкоду завдану здоров`ям потерпілого, якщо він помер. Вимоги, щодо стягнення з АТ «СГ «ТАС» 320 000 грн та 96 000 грн є безпідставними та необгрунтованими, які грубо суперечать нормам матеріального права та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.п.102-105 том 1).

В судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_6 цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, зазначивши, що розмір матеріальної шкоди визначений з урахуванням часткового відшкодування 26.03.2024 обвинуваченим витрат на лікування ОСОБА_10 в розмірі 40 000 грн.

Представник цивільного відповідача АТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до його електронного кабінету (а.п.146 том 2).

Цивільний відповідач ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою суду про доставку судової повістки (а.п.114 том 1, 147 том 2), в матеріалах кримінального провадження наявна його заява від 12.08.2024 в якій він просить розгляд справи провести у його відсутність, позов не визнає та просить позовні вимоги до нього залишити без задоволення (а.п.225 том 1).

Цивільний відповідач (обвинувачений) ОСОБА_8 в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що цивільний позов в частині відшкодування витрат на лікування ОСОБА_10 визнає та згоден відшкодувати, разом з тим вимоги щодо стягнення з нього витрат на поховання ОСОБА_10 та моральну шкоду у зв`язку зі смертю останньої не визнає, оскільки доказів підтвердження наявності прямого причино-наслідкового зв`язку між його діями та смертю ОСОБА_10 відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди керував ОСОБА_8 , був застрахований в AT «Страхова група «ТАС» 05.05.2023 року, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/4014667, строк дії договору: з 00:00 годин 08.05.2023 року по 07.05.2024 року включно, та оформлений на ОСОБА_13 , який є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 320 000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн. Розмір франшизи - 0 (нуль) гривень (том 1 а.п.135).

Потерпілою ОСОБА_5 , як цивільним позивачем зазначено, що в період дії вказаного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобілем«Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за згодою власника ОСОБА_13 керував ОСОБА_8 , яким і була вчинена дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до завдання шкоди позивачу.

Заявляючи вимогу про стягнення шкоди з ОСОБА_13 , який є власником джерела підвищеної небезпеки, заподіяної в ДТП шкоди, позивач мала довести існування між ним та винною особою або трудових відносин, або неправомірного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 .

Так, згідно пункту 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести цивільно - праавову відповідальність за завдання шкоди, а не власник траснпортного засобу.

Врахувуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для покладення на цивільного відповідача ОСОБА_13 обов`язку по відшкодуванню шкоди в силу ст.1187 ЦК України, оскільки водій ОСОБА_8 на час скоєння ДТП керував транспортним засобом на достатній правовій підставі, в нього були як водійське посвідчення, так і відповідне свідоцтво про реєстрацію автомобіля, що свідчить про його статус володільця до якого правомірно від власника транспортного засобу перейшло право керування автомобілем (а.п.214-215 том 2).

Разом з тим, судом встановлено, що в результаті вчинення дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 21.01.2024 року поблизу м. Хотин Дністровського району Чернівецької області, пасажиру транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до висновку експерта № 154 мд від 29.02.2024 спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_5 , як матір потерпілої ОСОБА_10 , яка зазнала тяжких тілесних ушкоджень, згідно вимог ст.23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що мати потерпілої зазнала душевних страждань, хвилювань та відчаю, у зв`язку з отриманням тяжких тілесних ушкодженнь її донькою ОСОБА_10 , істотно переживала за її життя та здоров`я. Все це тривалий час було для неї шоком, в наслідок якого вона отримала глибокі емоційні та фізичні страждання. Після ДТП, її донька була у важкому стані та довгий час перебувала в мозковій комі з лікуванням у медичних установах, та їй, як матері, було тяжко на це дивитись і вона постійно перебувала в напруженому психологічному стані. За час знаходження її доньки у лікарні ОСОБА_5 відчувала себе пригніченою, в неї погіршився сон, апетит та психічний стан. Внаслідок операційних втручань в тіло її доньки, вона мала психічні переживання за її життя та здоров`я, що у сукупності зумовило втрату у неї душевоного спокою та нормальних життєвих зв`язків, у наслідок цього в сім`ї порушився нормальний ритм життя. Донька була підтримкою та опорою для неї.

Суд вважає, що потерпілою ОСОБА_5 доведено завдання їй ОСОБА_8 моральної шкоди, оскільки саме внаслідок протиправних дій останнього, як винуватця ДТП, якими спричинено ушкодження здоров`я доньці позивача, останній завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок протиправного заподіяння винуватцем ДТП ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує критерії, які передбаченіст. 23 ЦК України: характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, платоспроможність відповідача, та інших обставин, які мають істотне значення, а також виходить з засад розумності та справедливості, та доходить висновку, що розмір відшкодування має становити 350 000 грн. Факт спричинення моральної шкоди позивачу суд вважає доведеним, оскільки у результаті злочину потерпіла ОСОБА_5 має докладати додаткових зусиль для організації і нормалізації свого життя. Суд виходить з того, що моральна шкода спричинена необережним тяжким злочином. Наслідки злочину та моральні страждання потерпілої ОСОБА_5 у результаті зазначених подій є фактично по життєвими.

Крім того, потерпіла ОСОБА_5 , окрім моральної шкоди, просить стягнути завдану їй матеріальну шкоду, а саме понесені витрати на придбання ліків та медикаментів для лікування доньки ОСОБА_10 внаслідок отримання тілесних ушкоджень від ДТП, витрати на консультації лікарів та проведення медичних обстежень МРТ головного мозку, КТ. На підтвердження цих витрат потерпілою надано виписками з медичних карток хворої ОСОБА_10 , фіскальні чеки та квитанції, а саме: виписка з медичної карти стаціонарного хворого №614/33 КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня» Хотинської міської ради (госпіталізована з 21.01.2024 по 22.01.204 року, діагноз: ЗЧМТ. Травматологічний субарахноїдальний крововилив із набряком головного мозку, мозкова кома, перелом кісток носа. Забій обох колінних суглобів); виписка №1159 ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» (з 22.01.2024 по 20.02.2024 року, діагноз: дифузний забій головного мозку, ЗЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеня. Набряк головного мозку. ДАП. Перелом кісток носа); виписка № 251 стаціонарного відділення ТОВ «Медичний центр «Клініка Святого Луки» (госпіталізована з 20.02.2024 по 04.03.2024 року, діагноз: Т90.5 Стан після ЗЧМТ (21.01.2024): дифузний забій головного мозку важкого ступеня, набряк головного мозку. ДАП. Перелом кісток носа. Легкий периферичний парез мімічної мускулатури справа, легкий геміпарез та гемігіпестезія справа, елементи амнеетичної афазії, мозочкова атаксія); виписка з медичної карги амбулаторної хворої ОСОБА_10 про амбулаторне лікування в Кам`янець-Подільської районної поліклініки (з 05.03.2024 по 03.04.2024 року, діагноз ЗЧМТ. Забій головного мозку 2 ст.); виписка №2/1459/24 КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янсць-Подільської міської ради (госпіталізована з 04.04.2024 по 18.04.2024 року, діагноз: S06.2 Дифузна травма головного мозку); акт приймання-передачі наданих послуг від 29.02.2024 р. ГОВ «Медичний центр «Клініка Святого Луки») (том 1 а.п.50-83).

Розмір матеріальної шкоди, заявленої до стягнення на лікування ОСОБА_10 в розмірі 43652,53 грн, суд вважає повністю доведеним, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем надані відповідні фіскальні чеки та квитанції, які відповідають часу та потребам ОСОБА_10 в період її лікування. Розмір цих витрат, після уточнення потерпілою позовних вимог, обвинуваченим не спростований та не оспорюється.

Судом при визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 , не враховується сума грошових коштів в розмірі 40 000,00 грн, які було перераховано 03.11.2025 року обвинуваченим на рахунок потерпілої ОСОБА_5 через відділення Укрпошти згідно квитанції до платіжної інструкції від 03.11.2025, оскільки докази про отримання потерпілою даних коштів, станом на день ухвалення вироку, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Отже з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 43652,53 грн.

Суд зауважує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження наявності прямого причино-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_8 та смертю ОСОБА_10 20.04.2024 року, тому позовні вимоги щодо відшкодування витрат на поховання ОСОБА_10 в розмірі 29779,00 грн та моральної шкоди у зв`язку з її смертю задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з АТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_5 відшкодування за шкоду, заподіяну смертю доньки ОСОБА_10 в розмірі 320 000 грн та моральної шкоди в розмірі 96 000 грн, то суд зазначає, дані вимоги є необґрунтовані, оскільки представник потерпілої не наводить у позові конкретної правової норми, у тому числі, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» які б покладали обов`язок на страхову компанію відшкодувати вказані збитки, оскільки враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, відповідно до яких смерть потерпілої ОСОБА_10 не пов`язана із ДТП.

Потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення: судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/126-24/872-ІТ від 22.02.2024 року в розмірі 2650,48 грн.; судової транспортної товарознавчої експертизи № СЕ-19/126-24/847-АВ від 06.02.2024 в розмірі 3786,40 грн; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/126-24/870-ІТ від 09.02.2024 в розмірі 1893,20 грн; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/126-24/871-ІТ від 13.02.2024 в розмірі 1893,20 грн; судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/126-24/1964-ІТ від 26.02.2024 в розмірі 3029,12 грн., а всього на загальну суму 13252, 40 грн, які підтверджені документально (а.п.152,167, 189,195,203 том 1), відповідно до положень ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 в повному об`ємі на користь держави.

Ухвалами Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.01.2024 року накладено арешт з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження на транспортні засоби «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 та «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 (том 1 а.с.213-216).

Ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.03.2024 року скасовано арешт майна, а саме: автомобіля марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.01.2024, в частині заборони права користування та розпорядження вказаним транспортним засобом (том 1 а.п. 217-218).

На підставі ч.4 ст.174 КПК України суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення у виді арешту майна, оскільки воно не підлягає спецільній конфіскації, покарання у виді конфіскації майна не призначається, вказані транспортні засоби втратили своє значення як речовий доказ, оскільки з ними проведені всі необхідні дії.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, до набрання вироком законної сили, сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з моменту прибуття і постановки ОСОБА_8 на облік у місці виконання покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 43 652 (сорок три тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 53 копійки та моральну шкоду в розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 13252 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.01.2024 року на транспортний засіб марки «Volkawagen Passat B3», д.н.з. НОМЕР_1 .

Скасувати арешт, в частині відчуження майна, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 24.01.2024 року на транспортний засіб марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_2 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- транспортний засіб марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_9 , мешканцю АДРЕСА_3 ;

- транспортний засіб марки «Volkswagen Passat B3», державний номерний знак НОМЕР_1 ., який передано на зберігання на територію Відділення поліції №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, передати власнику транспортного засобу ОСОБА_13 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1