Номер провадження 1-кп/754/1073/25
Вирок

Іменем України

29 вересня 2025 року

м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0000004, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, м. Москва, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, працює помічником оператора на заправці «WOG», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Дніпровського районного суду від 21.10.2024 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України, якому було призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Однак, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 29.04.2025 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи на меті незаконне зайняття рибним добувним промислом, вирішив встановити заборонені знаряддя лову та здійснити вилов водних біоресурсів з корисливих мотивів в період весняно-літньої (нерестової) заборони.

ОСОБА_5 29.04.2025 приблизно о 20 год. 30 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний вилов водних живих біоресурсів (риби) із природного середовища, у період нересту, не маючи при цьому на те належного дозволу, у заборонений час та із перевищенням установлених лімітів та норм вилову, всупереч ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, перебуваючи на Канівському водосховищі о. Муромець у Деснянському районі міста Києва, за координатами (50,5155493, 30,5363924), з метою незаконного вилову водних біоресурсів (риби) із природного середовища, використовуючи заборонене знаряддя та спосіб лову, а саме: сітки з жилки кустарного виробництва у кількості 3 штук, за допомогою гумового взуття, встановив у воду річки Дніпро три сітки із жилки.

Продовжуючи свої злочинні дії, 29.04.2025 приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на річці Дніпро в межах Канівського водосховища, о. Муромець, що у Деснянському районі міста, де були напередодні незаконно встановлені ним сітки із жилки кустарного виробництва у кількості трьох штук, зайшов до водойми в гумовому взутті, вийняв заборонені знаряддя лову з води разом із свіже виловленими живими водними біоресурсами (рибою).

Таким чином, ОСОБА_5 , 29.04.2025 у період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв., перебуваючи на Канівському водосховищі о. Муромець у Деснянському районі міста Києва, за координатами (50,5155493, 30,5363924), своїми діями в порушення вищезазначеного законодавства України, здійснив незаконний вилов живих водних ресурсів (риби), у кількості 5 екземплярів, а саме: плітка (тарань) та заподіяв своїми незаконними діями істотну шкоду рибному господарству (державі) України.

В ході проведення досудового розслідування отримано відповідь з Державного агентства України з розвитку меліорації рибного господарства та продовольчих програм, та встановлено наступне: згідно п.п. 1 п. 1 р. IV. Правил любительського рибальства затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 вересня 2022 року № 700, зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 16 листопада 2022 року за № 1412/38748 забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів, таким чином сітки кустарного виробництва є забороненими знаряддями лову водних біоресурсів на водоймах загального користування впродовж усього року (у тому числі в період нересту) особам, які не мають дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах.

Встановлено, що Київським рибоохоронним патрулем дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) (для здійснення промислового рибальства) громадянину ОСОБА_5 , не видавався.

Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що розмір шкоди, заподіяної рибному господарству України, внаслідок незаконного вилучення з природного середовища живих водних біоресурсів, а саме риби виду, плітка (тарань) - 5 екземплярів, виявленого 29.04.2025 на річці Дніпро, в межах Канівського водосховища, о. Муромець, що у Деснянському районі міста за координатами (50,5155493, 30,5363924), становить 7 820,00 грн. (сім тисяч вісімсот двадцять гривень 00 копійок).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що 29.04.2025 приблизно о 16-17 год. ловив рибу трьома сітками. Вилов риби здійснював через відсутність роботи та скрутне матеріальне становище та потребу в лікуванні матері (81 рік). Щодо заборони вилову риби в період нересту знав. Вилов риби зафіксували інспектори Рибінспекції та слідчий. Виловлену рибу та сітки вилучили. Цивільний позов визнає. У вчиненому щиро розкаявся.

Також обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи щодо дати, місця, часу та способу вчинення злочинів, які він не оспорює.

Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним, добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією ж статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч. 2 ст. 249 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення яке за класифікацією, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що юридична відповідальність особи, відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину.

В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди.

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, передбачених п.1 ч.1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, спосібу учинення.

Верховний Суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова ВС від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений ОСОБА_5 висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 : він раніше судимий: востаннє 21.10.2024 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» не перебуває; під наглядом лікаря - психіатра в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо.

Обираючи ОСОБА_5 покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення останньому покарання в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має визначене місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставини скоєного кримінального правопорушення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

При призначенні покарання за сукупністю вироків, суд керується положеннями ст. 71 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження прокурором в інтересах держави в особі Київської міської ради заявлено цивільний позов до обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому він просив стягнути з обвинуваченого на користь Київської міської ради 7 820 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як передбачено у ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, в ході розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду в розмірі 7820 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеним та підлягають повному задоволенню.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України, з ОСОБА_5 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2024, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Київської міської ради шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 7820 (сім тисяч вісімсот двадцять) грн.

Стягнути із ОСОБА_5 в доход держави процесуальні витрати в сумі 7131,2 грн., за проведення експертизи.

Речові докази в кримінальному провадженні - сітку для вилову риби - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6