Справа № 307/4960/25
Провадження № 1-кс/307/2/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

02 січня 2026 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1, за участю секретаря ОСОБА_2, прокурора ОСОБА_3, заступника начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4, підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна клопотання заступника начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7, у кримінальному провадженні № 0000755, відомості про яке 22 грудня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої, уродженки м. Хуст, Хустського району, Закарпатської області, Україна, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2026 року заступник начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5.

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21 грудня 2025 року біля 20 години водій ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes», моделі «В200», державний номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи по вулиці Лазівська в місті Тячів, Закарпатської області, Україна, рухаючись по правій смузі руху в напрямку вулиці Промислова, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не застосувала екстрене гальмування у заданий момент виникнення небезпеки для руху, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_8, який в цей момент переходив вулицю. Своїми діями ОСОБА_5 грубо порушила вимоги п. п. 2.3; 12.1; 12.3; 12.4; 12.9 "б" та 1.10 (в частині визначення поняття « небезпека для руху» та «дорожня обстановка»), п. 2.9 Правил дорожнього руху, якими передбачено: п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.3 ПДР «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.4 ПДР «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п. 12.9 ПДР «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31»; п. 1.10 ПДР «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: ... «небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку»; … «дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом»; п. 2.9 ПДР "Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції". Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоход ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови у вигляді переломів кісток склепіння та основи мозкового черепа, переломів кісток мозкового черепа, множинних забоїв головного мозку, субдуральної гематоми, пневмоцефалії, полігемосинуситу та гематом обох очниць, поєднаної травми тулубу у вигляді множинних переломів ребер зліва, забоїв обох легень, лівобічного гемо-пневмотораксу та перелому лівої лопаткової кістки, багатоуламкового перелому верхньої та середньої третини діафізу правої плечової кістки, багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, позаяк являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення, вкладаються у час пригоди, яка мала місце 21 грудня 2025 року та знаходяться у причинному зв`язку з фактом даної ДТП. Отже, невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог пунктів правил 2.3; 12.1; 12.3; 12.4; 12.9 та 1.10 (в частині визначення поняття « небезпека для руху» та «дорожня обстановка»), п. 2.9 ПДР знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отриманням тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8. Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження. У вчиненні цього кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українка, громадянка України, з повною середньою освітою, непрацююча, неодружена, раніше не судима, уродженка м. Хуст, Закарпатської області, Україна, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1. 31 грудня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Оскільки підозрювана ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, постійного місця роботи немає, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, підозрюваній ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, усвідомлюючи це, перебуваючи на волі, остання може ухилитися від слідства і суду; ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, позаяк досудове розслідування на даний час триває та з останніми не проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі остання може впливати на них з метою зміни ними показань та скривлення обставин справи. У органу досудового розслідування наявні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину, за вчинення якого їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваній буде виправданим та необхідним. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Прокурор ОСОБА_3 та заступник начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та пояснили, що потерпілий ОСОБА_8 після дорожньо-транспортної пригоди, скоєної ОСОБА_5, перебуває без свідомості та до тями не приходить, що має тяжкі наслідки для його здоров"я, а тому просять клопотання задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні з вимогами клопотання не згідна та пояснила, що вину у вчиненому вона не визнає, позаяк потерпілий сам вискочив на смугу руху перед її автомобілем, алкогольні напої вона того дня не вживала, а випила одне безалкогольне пиво. Потерпілому шкоду не відшкодувала, позак його дружина не бажає з нею спілкуватися.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання та дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та стверджено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження за № 0000755, відомості про яке 22 грудня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

31 грудня 2025 року о 11 годині 30 хвилині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в присутності її захисника - адвоката ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та 01 січня 2026 року о 16 год. 00 хв. підозрюваній ОСОБА_5 та її захиснику - адвокату ОСОБА_6 вручено клопотання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про ДТП, протоколом огляду місця ДТП від 21 грудня 2025 року та фото таблицею до нього, схемою місця ДТП, письмовим поясненням ОСОБА_5, протоколами проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2025 року та 26 грудня 2026 року зі схемами, висновком судової авто-технічної експертизи технічного стану автомобіля від 26 грудня 2025 року, висновком судової авто-технічної експертизи від 29 грудня 2025 року, висновком судово-медичної експертизи від 22 грудня 2025 року, результатом спецприладу "Драгер", відповідно до якого о 21 год. 07 хв. 21 грудня 2025 року при освідченні ОСОБА_5 на стан алкогольного сп`яніння показник алкоголю становить 0, 80 % проміле, протоколами допиту неповнолітніх свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які підтвердили, що за кермом автомобіля марки «Mercedes», моделі «В200», державний номерний знак НОМЕР_1, була ОСОБА_5, яка, не впоравшись з керуванням, допустила наїзд на пішохода, протоколом допиту свідка ОСОБА_11., висновком судово-медичного експерта-токсиколога № 2486 від 21 грудня 2025 року, відповідно до якого у крові ОСОБА_5, забір крові проведено 21 грудня 2025 року о 22 год. 19 хв, виявлено етиловий спирт в концентрації - 0,84 %.

Обгрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86 парашраф 32). Обгрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть для винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши в сукупності встановлені органом досудового розслідування на час розгляду клопотання факти та докази, приходить до переконання, що ОСОБА_5 могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні є достатні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинила тяжкий злочин, за який передбачено кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідуванняабо суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення , в якому підозрюється .

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення ; розмір майнової шкоди , у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, наявність обгрунтованої підозри та доказів у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення, його наслідки для здоров"я потерпілого ОСОБА_8 та ймовірне покарання, яке очікує особу в разі доведення винуватості, дані про особу підозрюваної ОСОБА_5, яка раніше не судима, а також її вік, стан здоров`я, позитивну характеристику, та ті обставини, що вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, що спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, та приходить до висновку про існування на час розгляду клопотання ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, що обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення у справах «Ідалов проти Росії»; «Гарицький проти Польщі»; «Храїді проти Німеччини»). В той же час сама вірогідність бути засудженим у майбутньому може бути тим фактором, який спонукатиме підозрюваного до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності. Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними показів на її користь. При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих і свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, у цьому провадженні існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки докази у кримінальному провадженні в повному обсязі не зібрано, а тому ОСОБА_5, перебуваючи на волі, може впливати на потерпілого та свідків з метою дачі, зміни показань на її користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких.

Вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому тримання під вартою підозрюваної буде виправданим та необхідним, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним ризикам.

При цьому, суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, містить виклад обставин, які свідчать про заявлений ризик, який виправдовує обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5, а тому, з врахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строків досудового розслідування строком до 60 днів.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Межі розміру застави залежать, зокрема, від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється. При чому, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у таких межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує встановлені в законі граничні розміри.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_5, яка вину не визнала, керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушила правила дорожнього руху та підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тяжкі наслідки для здоров"я потерпілого ОСОБА_8, обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладені у письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів клопотання, а також наявність вищенаведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, крім того, досудове слідство триває, не всі докази зібрані, а тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній ОСОБА_5 заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даному етапі досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не буде завідомо непомірним для неї.

Окрім цього, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176-205, 395, 492 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання заступника начальника слідчого відділення Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4, погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7, у кримінальному провадженні № 0000755, відомості про яке 22 грудня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої, уродженки м. Хуст, Хустського району, Закарпатської області, Україна, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (Шістдесяти) днів із визначенням розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 13 години 30 хвилини 02 січня 2026 року.

Строк дії ухвали - до 13 години 30 хвилини 01 березня 2026 року.

Взяти ОСОБА_5 під варту негайно в залі суду.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5, передбачених КПК України обов`язків у розмірі 200 (Двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 665 600, 00 (Шістсот шістдесят п"ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки застосовуються на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 194 КПК України.

Після закінчення строку, на який на підозрювану покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію, і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Тячівського районного суду Закарпатської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3..

Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_5.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваною - в цей же строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16 год. 00 хв. 02 січня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1