Справа № 729/1380/25 Доповідач ОСОБА_1
Провадження № 11-п/4823/204/25
У Х В А Л А

01 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження подання Бобровицького районного суду Чернігівської області про визначення територіальної підсудності,

В С Т А Н О В И Л А :

29 вересня 2025 року до Чернігівського апеляційного суду надійшло подання Бобровицького районного суду для ініціювання подання щодо визначення Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду питання про направлення кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000029 від 02.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на розгляд за підсудністю.

Подання мотивоване тим, що під час підготовчого судового засідання, ухвалою Бобровицького районного суду від 15 вересня 2025 року прийнято рішення про направлення кримінального провадження до Чернігівського апеляційного суду з метою подальшого скерування до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для вирішення питання щодо визначення підсудності вказаного кримінального провадження.

Свою ухвалу суд мотивував тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , було ним вчинене поза межами територіальної юрисдикції Бобровицького районного суду, в межах Черкаського районного суду Черкаської області.

Відповідно до вимог ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно з положеннями ч.1 ст.34 КПК України, кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження.

Частиною 3 статті 34 КПК України передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 06 вересня 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 09 год 00 хв, самовільно залишив місце служби, яке станом на 06.09.2022 було визначене у районі населеного пункту Степанки Черкаського району Черкаської області, після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього та по даний час в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

У подальшому, 12 серпня 2025 року солдат ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст.208 КПК України, слідчим ВП №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

На думку суду першої інстанції, який окрім норм чинного законодавства щодо визначення підсудності, послався на ряд судових рішень різних апеляційних судів та ухвал Верховного Суду щодо розгляду подань голів апеляційних судів про визначення підсудності в аналогічних провадженнях, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , був вчинений саме за місцем несення служби, тобто полягав у залишенні розташування військової частини, адже результат у вигляді відсутності військовослужбовця настає саме за місцем дислокації військової частини або несення служби.

Колегія суддів з таким твердженням суду першої інстанції погодитись не може, з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 9 ст.615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 5 статті 407 КК України передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Стаття 407 КК України з об`єктивної сторони містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікувального закладу.

Самовільне залишення частини полягає у тому, що офіцер, прапорщик, військовослужбовець за контрактом у службовий час, а військовослужбовець строкової служби в будь-який час залишає територію військової частини або місце служби, не одержавши дозволу відповідного начальника.

Нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що, залишивши військову частину або місце служби на законній підставі та маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час, військовослужбовець своєчасно в частину не з`являється і перебуває поза її розташуванням понад установлений строк. У цьому випадку ухилення від несення обов`язків військової служби здійснюється шляхом бездіяльності.

Початком злочину вважається момент фактичного самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину або затримання поза межами частини. Початком нез`явлення на службу вважається закінчення установленого строку з`явлення, а кінцем - час повернення в частину або затримання.

Тобто, ознакою злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є безперервність, цей злочин починається з самовільного залишення військової частини та закінчується у визначений законом строк (понад три доби) внаслідок дій самого військовослужбовця або в силу обставин, що роблять подальші злочинні діяння неможливими (наприклад, затримання винного органами влади).

ОСОБА_4 добровільно в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 12 серпня 2025 року працівниками відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського районного управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Досудове розслідування здійснювалося слідчим відділенням відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Обвинувальний акт був складений 25 серпня 2025 року слідчим у кримінальному провадженні - слідчим СВ ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 у приміщенні слідчого відділення ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського районного управління поліції в м. Бобровиця, вул. Незалежності, 28А, та затверджений прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 в селищі Десна, Чернігівського району та області, вул. Рибалко, 6А.

З огляду на зазначене, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , відповідно до вимог ч.9 ст.615 КПК України, має розглядатися судом, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено (закінчено) кримінальне правопорушення.

Таким чином, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, був скерований на розгляд до Бобровицького районного суду з дотриманням правил територіальної підсудності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.31, 34, 406 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у задоволенні подання Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року щодо визначення підсудності кримінального провадження за іншим судом.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000029 від 02.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, повернути до Бобровицького районного суду Чернігівської області для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3