Справа № 461/244/26
Провадження № 1-кс/461/296/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання, погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2026 року за №0000171, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

старший слідчий в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений в ході обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Narzo» моделі «50А» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленими сім картками із н.м.т. НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що вищевказані предмети, речі та документи, вилучені під час проведення огляду є засобами вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що зберігали на собі сліди його вчинення тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

14.01.2026 вищевказані вилучені в ході обшуку речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Незастосування у даному випадку арешту вищевказаних речових доказів, призведе до їх втрати, оскільки згідно ч. 3 та ч. 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення майна особі у якої воно було вилучено.

Таким чином, враховуючи, що вищевказані предмет, речі та документи, які визнано речовими доказами, накладення на них арешту являється обґрунтованим та запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі пошкодженню, знищенню або втраті майна. Арешт майна є необхідним також задля забезпечення в подальшому дослідження обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки згідно клопотання просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, які підтримують клопотання в повному обсязі, а також з метою забезпечення арешту майна, недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування, без виклику осіб, у володінні яких знаходилось тимчасово вилучене майно.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що адміністраторами каналу месенджер «Viber» під назвою «Бандерштат 2» систематично здійснюється поширення матеріалів спрямованих на перешкоджання діяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо проведення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу, чим здійснюється перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

14.01.2026, на підставі ухвали слідчого судді, було проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , за результатом якого виявлено та вилучено належний йому мобільний телефон марки «Narzo» моделі «50А» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленими сім картками із н.м.т. НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Таким чином, вищевказані речі та предмети, що були вилучені під час обшуку, мають ознаки зазначені у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також є об`єктом проведення відповідних експертиз, під час яких планується отримати додаткові докази, щодо причетності особи до скоєння кримінального правопорушення.

Досудовим розслідування встановлено, що вищевказані предмети, речі та документи, вилучені під час проведення огляду є засобами вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що зберігали на собі сліди його вчинення тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки, в сукупності з іншими отриманими в ході досудового розслідування доказами, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, причетних до його скоєння, часу та способу його вчинення.

14.01.2026 вищевказані вилучені в ході обшуку речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що необхідність у накладенні на зазначені у клопотанні предмети арешту має на меті забезпечення збереження речових доказів та обумовлена такими обставинами:

Згідно а. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України наявні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного майна, відтак потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2026 року за №0000171, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, - задоволити.

Накласти арешт на вилучений в ході обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Narzo» моделі «50А» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із встановленими сім картками із н.м.т. НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду - протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1