У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Леніне Кривоозерського району Миколаївської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

- обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без можливості внесення застави,

??

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

( в режимі відеоконференції з Кривоозерського районного суду Миколаївської області))

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року, задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, у кримінальному провадженні №0000165 від 16 грудня 2025 року. Обрано підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без можливості внесення застави. Ухвалено строк тримання під вартою обчислювати з 18 грудня 2025 року до 15 лютого 2026 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах кримінальної справи. Вказує, що підозрюваний кається у вчиненому, вину визнає, його дружина хворіє на хворобу Паркінсона, а тому у неї існують обмеження на роботу по господарству.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлено, що 16 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000165 у якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, громадянину ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 грудня 2025 року до ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що в період часу з лютого 2024 року по грудень 2025 року ОСОБА_6 , 1965 року народження, перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , систематично вчиняв розпусні дії відносно її неповнолітньої сестри ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім цього встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у лютому 2024 року, перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , спілкувався із донькою останньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є малолітньою та не досягла чотирнадцятирічного віку, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій сексуального характеру, щодо малолітньої особи, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, здатних викликати моральне розбещення неповнолітньої. Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, направлені на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої, та бажаючи їх настання, будучи повнолітньою особою, реалізуючи свій злочинний протиправний умисел на вчинення щодо малолітньої ОСОБА_10 розпусних дій, користуючись відсутністю будь-яких дорослих осіб, в період часу з лютого 2024 року по 28 листопада 2025 року, неодноразово висловлював пропозиції малолітній ОСОБА_10 , за грошові кошти вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із стимуляцією її геніталій орально для досягнення збудження та оргазму, таким чином хотів задовольнити свою статеву пристрасть неприродним способом, чим здійснив інтелектуальне розбещення неповнолітньої.

17 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 України.

Слідчий у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні, в рамках кримінального провадження, внесеного 16 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , без можливості внесення застави. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152 КК України, за обставин, вказаних у клопотанні. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним вищевказаного злочину підтверджується зібраними у ході проведення досудового розслідування доказами. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що відповідно положень ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 : - може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України та дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.??

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що слідчим відділом СВ ВП №3 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165 від 16.12.2025р. у якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, громадянину ОСОБА_6 .

Зауважено, 17 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на цей час про правильність висновку слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років(п.1 ч.1 ст.177 КПК України); ризик незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки перебуваючи на свободі, як особисто, так і за допомогою посередників, може впливати на них, здійснювати на них незаконний тиск з метою зміни показів, шляхом вмовляння, підкупу або погроз (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо не доведеності наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки до клопотання не надано жодних доказів на підтвердження вказаного ризику.

За такого, не є слушними доводи апелянта відносно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, а також встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому не є слушними твердження захисника, що зважаючи на те, що підозрюваний не судимий, має постійне місце проживання, хвору дружину, то до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: