УХВАЛА

26 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 при розгляді скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 , перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні під час розгляду скарги, ОСОБА_3 подав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , висловив думку, що в справі при відсутності письмової заяви про відвід та усної заяви про відвід (підтверджено журналом, судового засідання) матеріали були зареєстровані в системі АСДС ніби-то з існуючою заявою та сформована реєстраційна картка на неіснуючий документ заява про відвід. Внесена не достовірна інформація в базу АСДС та відбувся фальсифікований процес з розгляду неіснуючої заяви про відвід.

В справі прокуратуру представляє працівник юридичної особи (прокуратури) де працює особа яка вчинила підлог згідно поданої заяви про злочин (наявний конфлікт інтересів та визначена неправильна підслідність).

Працівники прокуратури самостійно прийняли повноваження в даній справі.

Не розглянута усна заява ОСОБА_5 щодо визначення підслідності в зв`язку з повідомленням про злочин судді та прокурора. Розгляд неіснуючої заяви про відвід вказує на зговір суддів.

ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду заявленого відводу, в судове засідання не з`явився не одноразово.

Представник Рівненської обласної прокуратури, також в судове засідання не з`явився. Неявка, не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Вивчивши заяву про відвід, суд приходить до переконання, щодо відсутності підстав які б унеможливлювали її розгляд та приходить до наступного висновку.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, які виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Відповідно до ч. 5ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Разом з тим, при розгляді питання заявлених відводів суд вирішує питання наявності або відсутності обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні та які свідчать про його упередженість, та не вдається впитання відповідності прийнятих процесуальних рішень вимогам матеріального та процесуального законодавства, бо дані питання вирішуються апеляційною інстанцією під час перегляду судових рішень,винесених у кримінальному провадженні.

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлено на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості. Разом із тим, сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись на тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) «Олександр Волков проти України» від 09.04.2013 (заява № 21722/11), зазначається, що як правило безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав відводу судді, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч. 3ст. 35 КПК України, порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04.02.2020 по справі №908/137/18, посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини, в тому числі й на рішення у «Справі Гаусшильдта» від 24.05.1989, «Міккалеф проти Мальти» від 15.10.2009, «Межнаріч проти Хорватії» від 15.07.2005, «підставою для виходу судді з процесу є достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості, а не будь-які щонайменші сумніви учасників справи (такі як: публічно висловлена думка судді, поведінка судді в інших провадженнях, тощо). Тобто, для задоволення відводу судді за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи».

Відвід судді можливий лише за наявності конкретних підстав, передбачених законодавством, таких як особистий інтерес у справі, наявність конфлікту інтересів або упередженість судді.

Доводи, наведені в заяві ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 жодним чином не можуть свідчити про упередженість судді або зацікавленість в розгляді справи. Такі доводи ґрунтуються лише на припущеннях та суб`єктивному ставленні особи, яка подала заяву про відвід, до процесуальних дій судді під час розгляду справи.

З матеріалів скарги підстав для відводу не вбачається, ОСОБА_3 у судове засідання для розгляду відводу не з`явився, пояснень щодо мотивів недовіри слідчому судді не надав, що унеможливлює дійти висновку, що існують дійсні суб`єктивні чи об`єктивні критерії, для недовіри слідчому судді.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що заявлений відвід є невмотивованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 77, 81 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_4 при розгляді скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_6